Справа № 1/463/48/13 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 11/783/760/13 Доповідач : Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2013 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Березюка О.Г., Валько Н.М.,

з участю прокурора Добровольського П.О.,

засудженого ОСОБА_1,

його захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про за апеляцією засудженого ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року про визнання ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст.190, ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений /на утриманні має двох малолітніх дітей/, працюючий дільничним інспектором міліції СДІМ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, військовозобовязаний, раніше не судимий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

засуджений за ч.1 ст.190 КК України /в редакції 2011 року/ на один рік обмеження волі;

за ч.3 ст.364 КК України /в редакції 2011 року/ на пять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, повязаних з оперативно-розшуковою діяльністю, дізнанням та досудовим слідством на три роки, з позбавленням спеціального звання капітан міліції на підставі ст.54 КК України, без конфіскації майна на підставі ст.77 КК України;

за ч.1 ст.365 КК України /в редакції 2007 року/ на один рік обмеження волі із позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на три роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_1 остаточне покарання пять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов'язаних з оперативно-розшуковою діяльністю, дізнанням та досудовим слідством на строк три роки, з позбавленням спеціального звання капітан міліції на підставі ст.54 КК України, без конфіскації майна на підставі ст.77 КК України.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням у виді позбавлення волі із призначенням іспитового строку терміном на два роки. На ОСОБА_1 покладено обов»язки, передбачені п.2. п.3, п.4 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишено попередній підписку про невиїзд.

Питання про речові докази та судові витрати вирішено відповідно до ст.ст.81, 93 КПК України.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він, працюючи у відповідності до наказу начальника Управління МВС України у Львівській області № 507 о/с від 31.08.2005 року на посаді старшого інспектора дізнання ВДАІ Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання «капітан міліції», являючись відповідно до ст.2 Закону України «Про захист суддів та інших правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993 року працівником правоохоронного органу, будучи службовою особою, яка виконує функції представника влади, в порушення вимог ст.ст.5, 10, 20 Закону України «Про міліцію» № 565-ХП від 20.12.1990 року, згідно з якими міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом, працівник міліції зобов'язаний виконувати в межах своєї компетенції кримінальні покарання та адміністративні стягнення, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади і при виконанні покладених на нього обов'язків керується тільки законом, діє, в його межах, впродовж лютого-травня 2006 року, шляхом обману, умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом інтересам держави.

Так, ОСОБА_1, не повідомляючи працівникам Шевченківського районного суду м. Львова про те, що він не працює на посаді інспектора з адміністративної практики ВДАІ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, не маючи жодного права отримувати для подальшого виконання постанови цього суду про позбавлення права громадян керувати транспортними засобами, перевищуючи владу та службові повноваження, шляхом обману, будучи у форменому одязі працівника міліції, отримав впродовж лютого-травня 2006 року в канцелярії суду за адресою: м. Львів вул. Січових Стрільців,12 п'ять постанов про позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів цілого ряду осіб, а саме: 03.02.2006 року отримав постанову суду від 05.01.2006 року відносно громадянина ОСОБА_3; 06.03.2006 року отримав постанову суду від 20.02.2006 року відносно громадянки ОСОБА_4; 24.03.2006 року отримав постанову суду від 01.03.2006 року відносні громадянина ОСОБА_5; 29.05.2006 року отримав постанову суду від 27.04.2006 року відносно громадянина ОСОБА_6, постанову суду від 27.04.2006 року відносно громадянина ОСОБА_7.

Отримавши вказані постанови Шевченківського районного суду міста Львова про позбавлення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6І, та ОСОБА_7. права керування всіма видами транспортних засобів, які на той момент набрали законної сили та підлягали виконанню. ОСОБА_1 не передав їх для виконання в 1-й Міжрайонний відділ ДАІ при ГУ МВС у Львівській області, внаслідок чого зазначені громадяни не були позбавлені права керування всіма видами транспортних засобів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Внаслідок вчинення ОСОБА_1 таких дій підірвано авторитет та престиж правоохоронних органів, а також органів судової влади, зокрема це виразилось у невиконанні зазначених постанов Шевченківського районного суду м. Львова, в результаті чого вказані правопорушники продовжували керувати транспортними засобами, що у свою чергу спричинило істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам.

Окрім цього, ОСОБА_1, працюючи у відповідності до наказу начальника Управління МВС України у Львівській області № 507 о/с від 31.08.2005 року на посаді старшого інспектора дізнання ВДАІ Галицького РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання капітан міліції, являючись відповідно до ст.2 Закону України «Про захист суддів та інших правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993 року - працівником правоохоронного органу, будучи службовою особою, яка виконує функції представника влади, в порушення вимог ст.ст.5, 10, 20 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990 року, перевищуючи владу та службові повноваження, умисно, шляхом обману, будучи у форменому одязі працівника міліції, отримав 29.05.2006 року в канцелярії Шевченківського районного суду м. Львова за адресою м. Львів вул. Січових Стрільців,12. постанову від 27.04.2006 року про позбавлення ОСОБА_6 права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки, яка на той момент набрала законної сили та підлягала виконанню.

В подальшому, ОСОБА_1С, зловживаючи своїм службовим становищем та владою, умисно, з корисливих мотивів, у червні 2006 року, перебуваючи в автомобілі «ВАЗ- 2109» біля будинку № 23, що по вул. Хвильового у м. Львові, ознайомив потерпілого ОСОБА_6 із вказаною постановою та повідомив останньому, що за грошову винагороду в розмірі 200 доларів США, не позбавлятиме його права керування всіма видами транспортних засобів.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1 одного з днів червня 2006 року, зустрівся із потерпілим ОСОБА_6, згідно з попередньою домовленістю, поблизу Краківського ринку у м. Львові, де під час зустрічі, отримав від останнього грошові кошти в сумі 200 доларів США, що згідно з курсом НБУ складає 1010 грн., після чого незаконно повернув потерпілому ОСОБА_6 його посвідчення водія.

Внаслідок вчинення ОСОБА_1 зловживання своїм службовим становищем, підірвано авторитет та престиж правоохоронних органів, а також органів судової влади, зокрема це виразилось у невиконанні постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 27.04.2006 року про позбавлення ОСОБА_6 права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки.

Крім того, ОСОБА_1, працюючи у відповідності до наказу начальника Управління МВС України у Львівській області № 507 о/с від 31.08.2005 року на посаді старшого інспектора дізнання ВДАІ Галицького РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання капітан міліції, являючись відповідно до ст.2 Закону України «Про захист суддів та інших правоохоронних органів» № 3781-ХІІ від 23.12.1993 року - працівником правоохоронного органу, будучи службовою особою, яка виконує функції представника влади, в порушення вимог ст.ст.5, 10, 20 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990 року, згідно з якими міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади і при виконанні покладених на нього обов'язків керується тільки законом, діє в його межах, в червні 2006 року з метою власного збагачення, шляхом обману, незаконно заволодів коштами громадянина ОСОБА_6

Так, ОСОБА_1, не повідомляючи працівникам Шевченківського районного суду м. Львова про те, що він не працює на посаді інспектора з адміністративної практики ВДАІ Шевченківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, яку він займав до 10.08.2005 року, а тому відповідно не має жодного права отримувати для подальшого виконання постанови суду про позбавлення права громадян керувати транспортними засобами, перевищуючи владу та службові повноваження, шляхом обману, будучи у форменому одязі працівника міліції, отримав 29.05.2006 року в канцелярії Шевченківського районного суду м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців,12, постанову від 27.04.2006 року про позбавлення ОСОБА_6 права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки, яка на той момент набрала законної сили та підлягала виконанню.

Усвідомлюючи, що постанова Шевченківського районного суду міста Львова від 27.04.2006 року про позбавлення ОСОБА_6 права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки, набрала законної сили, ОСОБА_1, шляхом обману, з метою власного збагачення, в червні 2006 року, використав її, а також необізнаність ОСОБА_6 із чинним законодавством, і ввівши останнього в оману про те, що може не позбавляти його права керування всіма видами транспортних засобів, заволодів у червні 2006 року поблизу Краківського ринку у м. Львові його грошовими коштами в сумі 200 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 1010 грн., після чого незаконно повернув ОСОБА_6 його посвідчення водія, яке у нього вилучили працівники ДАІ.

Крім того ОСОБА_1, працюючи у відповідності до наказу начальника Управління МВС України у Львівській області № 507 о/с від 31.08.2005 року на посаді старшого інспектора дізнання ВДАІ Галицького РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, маючи спеціальне звання капітан міліції, являючись відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист суддів та інших правоохоронних органів» № 3781-ХП від 23.12.1993 року - працівником правоохоронного органу, будучи службовою особою, яка виконує функції представника влади, в порушення вимог ст.ст.5, 10, 20 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990 року, згідно з якими міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом, працівник міліції зобов'язаний виконувати в межах своєї компетенції кримінальні покарання та адміністративні стягнення, працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади і при виконанні покладених на нього обов'язків керується тільки законом, діє в його межах, умисно вчинив дії. які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом інтересам держави.

Зокрема, ОСОБА_1 заволодівши шляхом обману, в червні 2006 року біля Краківського ринку у м. Львові, грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 200 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 1010 грн., за не позбавлення останнього права керування всіма видами транспортних засобів, перевищуючи владу та службові повноваження, діючи в інтересах вказаного громадянина, умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, а саме в червні 2006 року біля Краківського ринку у м. Львові, всупереч рішенню Шевченківського районного суду м. Львова від 27.04.2006 року, незаконно повернув ОСОБА_6 його посвідчення водія, яке у нього вилучили працівники ДАІ.

Внаслідок вчинення ОСОБА_1 таких дій, підірвано авторитет та престиж правоохоронних органів, а також органів судової влади, що виразилось у невиконанні постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 27.04.2006 року про позбавлення ОСОБА_6 права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки.

В апеляціях засуджений ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 просять вирок скасувати та закрити кримінальну справу, мотивуючи свої вимоги тим, що жоден з епізодів обвинувачення не є доведеним; обвинувачення ґрунтується на припущеннях; суд істотно порушив кримінально-процесуальний закон, при наявності підстав не виправдав ОСОБА_1, порушив право засудженого на захист, а також на всебічне, повне й об'єктивне дослідження обставин справи; судом безпідставно відмовлено у задоволенні ряду поданих клопотань; досудове і судове слідство були однобічними; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що вплинуло на вирішення питання про винуватість ОСОБА_1 і правильність застосування закону. По епізоду перевищення влади та службових повноважень за ч.1 ст.365 КК України: є суперечності в показаннях ОСОБА_8 та ОСОБА_1, які не усунені судом першої інстанції та не зазначено чому взято до уваги показання ОСОБА_8; ОСОБА_6 жодного разу не з»являвся до суду та не давав пояснень; не взято до уваги покази ОСОБА_6, дані на очній ставці з ОСОБА_1 27.11.2007 року та в судовому засіданні 07 квітня 2008 року; покази ОСОБА_6 мають суперечливий зміст і не підтверджені ним у судовому засіданні; впізнання проводилося з порушенням вимог ст. 174 КПК України 1960 року. По епізоду зловживання владою і службовим становищем за ч.З ст. 364 КК України обвинувачення в цій частині не конкретне, чим порушено право засудженого на захист. По епізоду шахрайства за ч.2 ст.190 КК України та по епізоду перевищення влади та службових повноважень за ч.1 ст.365 КК України обвинувачення є необгрунтованим та суперечливим.

Заслухавши доповідь судді, виступи прокурора про залишення вироку без зміни, захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1 на підтримку апеляцій, перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція захисника та засудженого задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.365, ч.3 ст.364, ч.1 ст.190 КК України за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому злочинів ґрунтується на доказах, яким дано оцінку у вироку.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_1 у скоєних злочинах, його винуватість повністю стверджується наступними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_8 даними під час судового слідства в суді першої інстанції, про те, що будучи начальником відділення ОІЗ і адмінпрактики 1-го міжрайонного відділу ДАІ при УМВС України у Львівській області приблизно з листопада 2005 року ОСОБА_1, працюючи на посаді дізнавача ВДАІ Галицького РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, почав приносити йому постанови Шевченківського районного суду м. Львова про позбавлення права громадян керувати транспортними засобами. Оскільки в той час відділ адмінпрактики 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області був створений вперше, і не було будь-яких даних про адмінправопорушників, тому він просив районні ДАІ надавати дані по таких. Очскільки ОСОБА_1 працював у відділі ДАІ Галицького РВ, то останній приносив матеріали і постанови з Галицького районного суду м. Львова про позбавлення права керування транспортними засобами, що зберігались в Галицькому ВДАІ. Окрім того. ОСОБА_1 приносив постанови Шевченківського районного суду м. Львова про позбавлення права керування транспортними засобами громадян, які віддавав йому наручно і в різній кількості. Під час проведення взаємозвірки в квітні 2006 року ним було встановлено, що кількість постанов, які скеровані із Шевченківського районного суду м. Львова не відповідає кількості постанов, що наявні в 1-му МВ ДАІ. Зважаючи на такий факт, він повідомив ОСОБА_1 про те, що відсутні всі адмінматеріали, по яких Шевченківським районним судом м. Львова прийнято рішення про позбавлення громадян права керування транспортним засобом, ОСОБА_1 відповів, що вияснить це в Шевченківському районному суді. Приблизно в червні-липні 2006 року після виклику ОСОБА_1 в УДАІ УМВС України у Львівській області для надання пояснень останній доніс йому ще 34 постанови суду про позбавлення громадян права керування транспортними засобами. Наполягав, що ніколи не просив ОСОБА_1 забирати вказані постанови з канцелярії суду та не давав з даного приводу будь-яких вказівок.

Показаннями свідка ОСОБА_9, яка під час судового слідства в суді першої інстанції показала, що за час її роботи на посаді в суді всі постанови про позбавлення права керування транспортними засобами за ст.130 КУпАП завжди забирав ОСОБА_1, оскільки він працював у ДАІ Шевченківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області. З вересня 2005 року супровідні на вказані постанови адресувалися начальнику 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області ОСОБА_10, однак забирав їх ОСОБА_1, який був у форменому одязі працівника міліції та стверджував, що є працівником ДАІ. Після отримання постанов ОСОБА_1 розписувався на копіях супровідних листів від імені ОСОБА_8 та ставив приблизний підпис останнього, пояснюючи це тим, що ОСОБА_8 є начальник відділу і не може ходити за постановами.

Показаннями свідка ОСОБА_11, яка під час судового слідства показала, що в 2005 році працювала в Шевченківському районному суду м. Львова, і в цей час ОСОБА_1 приходив в суд та приносив адміністративні матеріали і забирав для подальшого виконання постанови суддів. Всі постанови нарочно видавались ОСОБА_1, який приходив у форменому одязі працівника ВДАІ.

Показаннями свідка ОСОБА_12, який під час розгляду справи судом першої інстанції засвідчив, що в березні 2006 року в м. Львові його зупинили працівники ДАІ за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння. Працівниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення, який він підписав. У Шевченківський районний суд м. Львова для розгляду адміністративної справи його ніхто не викликав. Посвідчення водія у нього ніхто не вилучав, і він продовжує керувати транспортними засобами. Також показав, що передав особі на ім'я ОСОБА_1, яка приїздила до нього додому у формі працівника ДАІ, 150 доларів США за те, що останній вирішить питання про не позбавлення його права керування транспортними засобами.

Перевіреними та оголошеними судом першої інстанції показаннями ОСОБА_6, який на досудовому слідстві засвідчив, що в березні 2006 року був зупинений працівниками ДАІ, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Про те, що його в квітні 2006 року судом позбавлено право керування транспортним засобом на два роки, він дізнався від працівника ДАІ на ім'я ОСОБА_1. Ствердив, що від ОСОБА_1 дізнався про позбавлення права керування транспортним засобів. Десь на початку червня 2006 року ОСОБА_1 приїхав до нього додому, показав йому постанову суду при позбавлення його прав керування всіма видами транспортних засобів і запропонував за гроші вирішити питання про повернення йому посвідчення водія. Через два тижня після цієї пропозиції, на яку він не погодився, був зупинений працівниками ДАІ, від яких повторно дізнався, що є особою, яка позбавлена права керування і тому змушений бувзателефонувати до ОСОБА_1 щоб залагодити питання повернення його посвідчення водія. Під час зустрічі він попросив ОСОБА_1 щоб йому повернули водійські права, на що останній сказав, що це буде коштувати 200 доларів. Передавши ОСОБА_1 кошти в сумі 200 доларів США, одразу ж отримав від нього своє посвідчення водія. Також зазначив, що наприкінці 2007 року до нього приїхав ОСОБА_1, і повернув йому кошти у сумі 200 доларів США /т.5, а.с.189, 190-192/.

Перевіреними та оголошеними в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_4, яка на досудовому слідстві показала, що в січні 2006 року її зупинили працівники ДАІ, в результаті перевірки, працівниками ДАІ відносно неї був складений адміністративний протокол за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Даний протокол вона підписала. У лютому 2006 року її викликали в суд для розгляду протоколу за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння За результатами судового розгляду її було позбавлено права керування транспортними засобами на два роки. Посвідчення водія вона нікому не здавала і продовжувала їздити на своєму автомобілі /т.5, а.с.47-50/.

Аналогічним за змістом показаннями свідків ОСОБА_3 /т.1, а.с.321-323/ та ОСОБА_5 /т.2, а,с.289-291/, перевіреними та оголошеними судом першої інстанції.

Протоколом ставки віч-на-віч між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 із застосуванням відеозйомки від 30.04.2012 року, згідно з яким ОСОБА_6 підтвердив свої показання, надані ним в ході проведення додаткового розслідування та повідомив, що ОСОБА_1 на пропозицію останнього передавав грошові кошти в сумі 200 доларів США за повернення посвідчення водія /т.5, а.с.59-62/.

Протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання від 02.04.2012 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 на фотознімку під № 3 впізнав особу, яка відома йому як ОСОБА_1 Протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання від 02.04.2012 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 на фотознімку під № 3 впізнав особу, яка відома йому як ОСОБА_1, який особисто приїжджав до нього у квітні 2006 року, показував постанову суду про позбавлення ОСОБА_6 прав керування транспортним засобом на два роки, а також говорив йому, що це питання можна закрити та показував на пальцях скільки ОСОБА_6 має йому за це заплатити, тобто щоб закрити кожен рік позбавлення права керування. Тоді з жестів ОСОБА_1 ОСОБА_6 зрозумів, що за один рік йому треба дати підсудному 100 доларів США. В подальшому біля Краківського базару він передав ОСОБА_1 гроші у сумі 200 доларів США, а останній повернув йому його посвідчення водія /т.5, а.с.13-16/.

Протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_8 та ОСОБА_1 від 07.05.2012 року, під час проведення якої свідок ОСОБА_8 підтвердив свої показання, надані ним в ході проведення додаткового розслідування /т.5, а.с.72-78/.

Протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_11 та ОСОБА_1 від 25.01.2007 року, згідно якого свідок підтвердив свої показання, надані ним в ході проведення додаткового розслідування /т.2, а.с.85-86/.

Висновком за матеріалами службової перевірки від 04.09.2006 року, з якого вбачається, що підсудний ОСОБА_1 отримував в Шевченківському суді міста Львова постанови про позбавлення права керування громадян всіма видами транспортних засобів. На копіях супровідних листів він ставив прізвище ОСОБА_8 та його приблизний підпис. Крім того встановлено, що постанови суду про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та позбавлення їх права керування всіма видами транспортних засобів, що забирав ОСОБА_1С, не виконуються. Також встановлено, що з липня місяця 2005 року капітан міліції ОСОБА_1 не мав повноважень на отримання копій постанов Шевченківського суду м. Львова про позбавлення права керування громадян всіма видами транспортних засобів, і до червня місяця 2006 року згідно посадових обов'язків (дізнавача ВДАІ Галицького РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області) відношення до виконання даних документів не мав. З наведеного випливає, що капітан міліції ОСОБА_1 протягом тривалого часу шляхом обману отримував в канцелярії Шевченківського районного суду м. Львова копії вказаних постанов /т.1, а.с.4-10/.

Оглянутим в судовому засіданні суду першої інстанції протоколом огляду речових доказів - супровідних листів Шевченківського районного суду м. Львова та журналів вхідної кореспонденції 1-го міжрайонного ВДАІ при УМВС України у Львівській області, яким підтверджується факт одержання постанов Шевченківського районного суду м. Львова про позбавлення права керування громадян всіма видами транспортних засобів та їх не поступлення в 1-й MB ДАІ УМВС України у Львівській області /т.3, а.с.205-208/.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 577 від 02.03.2007 року, рукописні записи: « 23.02.06 р. ДАІ ОСОБА_8», «1.03.2006 ДАІ ОСОБА_8», « 29.05.2006 р. ДАІ ОСОБА_8» на супровідних листах Шевченківського суду м. Львова до постанов про позбавлення права керування громадян всіма видами транспортних засобів від 03.02.2005 року (ОСОБА_3М.); 23.02.2006 року; 28.02.2006 року; 28.02.2006 року; 06.03.2006 року (ОСОБА_4В.); 24.03.2006 року (ОСОБА_5М.); 07.04.2006 року; 14.04.2006 року; 07.04.2006 року; 03.02.2006 року; 23.06.2006 року; 20.04.2006 року; 29.05.2006 року (ОСОБА_6 та ОСОБА_7Ф.) - виконані ОСОБА_1 /т.2, а.с.12-14/.

Копіями постанов Шевченківського районного суду м.Львова від 05.01.2006 року щодо ОСОБА_3, яку 03.02.2006 року отримав ОСОБА_1; постанови від 01.03.2006 року щодо ОСОБА_5, яку 24.03.2006 року отримав ОСОБА_1; постанови від 20.02.2006 року щодо ОСОБА_4, яку 06.03.2006 року отримав ОСОБА_1; постанови від 24.07. 2006 року щодо ОСОБА_6, яку 29.05.2006 року отримав ОСОБА_1; постанови від 27.04.2006 року щодо ОСОБА_7.. яку 29.05.2006 року отримав ОСОБА_1 /т.1, а.с.68, 131, 187, 179, 228/.

Протоколом огляду відеокасети із відеозаписом очної ставки проведеної між свідком ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від 30.04.2012 року /т.5, а.с.63/.

Інформацією ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району при ГУ МВС України у Львівській області, про те, що у базі адміністративної практики комп'ютерного обліку ДАІ-2000 відсутні дані про позбавлення права керування транспортними засобами громадян: ОСОБА_13; ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_5; ОСОБА_3 /т.5, а.с.86-90/.

Згідно з довідкою ОСОБА_1 з 08.2005 року по 06.2006 року перебував на посаді старшого інспектора з дізнання ВДАІ Галицького РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області /т.5, а.с.195/.

З копії послужного списку № М-087042 встановлено, що ОСОБА_1 з 10.08.2005 року на підставі наказу начальника Управління МВС України у Львівській області № 507 о/с від 31.08.2005 року призначений на посаду старшого інспектора з дізнання ВДАІ Галицького РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, на якій пропрацював до 16.06.2006 року /т.5, а.с.197-204/.

Отже, суд обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу злочинів, передбачених ч.1 ст.365, ч.3 ст.364, ч.1 ст.190 КК України, оскільки він перевищив владу та службові повноваження, тобто умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом інтересам держави; зловживання владою, тобто умисному, з корисливих мотивів, використанні службовою особою влади всупереч інтересам служби, вчиненим працівником правоохоронного органу, внаслідок чого заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам та майнову шкоду ОСОБА_6; заволодінні майном ОСОБА_6 шляхом обману.

Покликання в апеляції засудженого ОСОБА_1 та його захисника на те, що жоден з епізодів обвинувачення не є доведеним, обвинувачення ґрунтується на припущеннях, суд істотно порушив кримінально-процесуальний закон, при наявності підстав не виправдав ОСОБА_1, не досліджено всебічно, повно й об'єктивно всі обставини справи, досудове і судове слідство були однобічними, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що вплинуло на вирішення питання про винуватість ОСОБА_1 і правильність застосування закону, є необґрунтованим та надуманими спрямованими на уникнення винного від відповідальності за вчинене, так як судом першої інстанції дана оцінка в сукупності всім доказам по справі, зазначено мотиви, яких він відкидає одні докази та бере до уваги інші, що свідчить про те, що судом всебічно, повно та об»єктивно досліджено всі обставини справи, та на підставі цього судом вірно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.365, ч.3 ст.364, ч.1 ст.190 КК України.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що порушено право на захист, оскільки обвинувачення за епізодом зловживання владою та службовим становищем за ч.3 ст.364 КК України є не конкретним, оскільки суд, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, навів формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним та відповідає диспозиції інкримінованого злочину, що підтверджується сукупністю зібраних, досліджених та перевірених в судовому засіданні доказам.

При обранні покарання засудженому ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчинених злочинів, один з яких є тяжким, особу винного - його молодий вік, одружений, який раніше не судимий, не працює, пом»якшуючі покарання обставини - позитивні характеристики за місцем проживання та служби в правоохоронних органах, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей 2003 та 2007 років народження, відсутність обтяжуючих покарання обставин та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, що є необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Також судом обґрунтовано на підставі ст.54 КК України застосовано до ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання - «капітан міліції», яке було присвоєно у зв'язку з службою в органах внутрішніх справ, оскільки останній вчинив при виконанні своїх службових обов'язків, будучи представником влади, злочин, передбачений ч.3 ст.364 КК України, який є тяжким.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не встановила обставин, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок сулу першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляції без задоволення.

Керуючись ст.ст.365,366,367 КПК України КПК України 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 без задоволення.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.