Справа № 301/2459/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04.06.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
потерпілої - ОСОБА_8 та її
представника - ОСОБА_9 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кушниці Іршавського району Закарпатської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1360 гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 14 вересня 2014 року, о 10 - й годині, на території стадіону в с. Кушниці Іршавського району, під час сварки з племінницею ОСОБА_8 схопив її рукою за шию спереду, сильно стиснув, після чого іншою рукою, схопивши за шию ззаду, наніс удар рукою по голові, внаслідок чого потерпілій були заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді двох років обмеження волі з підстав, що судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та наслідки, що настали внаслідок вчинення злочинних дій. Вважає, що обвинувачений щиро не розкаявся, про що свідчить його цинічна поведінка, а тому вирок є несправедливим. Крім того, зазначає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.
В запереченні на апеляцію захисник ОСОБА_6 в задоволенні апеляції представника потерпілої просить відмовити і повторно дослідити встановлені під час судового розгляду обставини та змінити вирок в частині кваліфікації, перекваліфікувавши дії обвинуваченого з ч. 2 на ч.1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про отримання потерпілою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у виді струсу головного мозку в зазначений у вироку період часу. Цивільний позов ОСОБА_8 просить задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_7 на її користь моральну шкоду в розмірі 3000 гривень.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та вимоги апеляційної скарги; доводи потерпілої та її представника про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі; пояснення обвинуваченого і його захисника, які просили апеляційну скаргу представника потерпілої залишити без задоволення; думку прокурора про залишення вироку без зміни; виступи учасників кримінального провадження в судових дебатах; останнє слово ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція представника потерпілої підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 9 КПК України суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів та інших законодавчих актів. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, всі можливі версії характеру події та кола фактичних обставин, які можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, обґрунтувавши свої висновки такою сукупністю доказів, яка не залишає місця сумнівам.
Проте, ці вимоги закону слідством та прокурором виконані не були. Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, за яких мала місце подія не знаходяться у причинному зв`язку з кожним із виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень. Кількість, локалізація та механізм їх заподіяння згідно з висновками судово медичної експертизи № 471 від 19 вересня 2014 року з діями обвинуваченого не узгоджується. В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, за яких обставин і ким були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покривів скроневої ділянки голови зліва, синця шкірних покривів тім`яної ділянки голови, синця шкірних покривів ділянки дуги нижньої шелепи зліва, синця шкірних покривів ділянки дуги нижньої шелепи справа, синця шкірних покривів бічної поверхні шиї зліва, садна верхньої третини та середньої третині поверхні шиї, синця шкірних покровів бічної передньої поверхні шиї справа, дрібні садна, тріщина без зміщення нижньої щелепи справа, забій шийного відділу хребта, ЗЧМТ, струс головного мозку. ( т. 1 а. с. 1 2, т. 2 34 - 37 )
У справі містяться три ідентичні за змістом обвинувальні акти, два з яких складені та затверджені одними і тими ж особами, але які мають відмінності щодо дати їх складання, часу повідомлення потерпілій про початок досудового розслідування, ухвалення в ході досудового розслідування процесуальних рішень, зокрема: постанови про призначення прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у кримінальному провадженні та призначення судово медичної експертизи. Вказані протиріччя ставлять під сумнів інші, відображені в Реєстрі, відомості щодо моменту закінчення досудового розслідування, відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження, ознайомлення їх з матеріалами досудового розслідування і як наслідок дотримання прав і законних інтересів учасників кримінального провадження. ( т. 1 а. с. 65 68, т. 2 а. с. 1 4, 25 28, 32 - 33).
Про наявність порушень вимог ст. 291 КПК України свідчать наступні дані: повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено о 16 й годині 30 хвилинах 23 вересня 2014 року; пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілій і підозрюваному - 23 вересня 2014 року; оголошення сторонам про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження - 25 вересня 2014 року, при тому, що на першій сторінці обвинувального акта зазначена дата - 23 вересня 2014 року, а затвердження обвинувального акта прокурором відбулось 25 вересня 2014 року. ( т. 1 а. с. 33, 34,45 49, 50 51, т. 2 а. с. 3 4, т. 1 а. с. 55 64 ).
Таким чином, права сторін, які полягають у своєчасному повідомленні особи про підозру, роз`ясненні прав сторонам, наданні можливості збирати та подавати слідчому, прокурору докази, брати участь у проведенні процесуальних дій, ставити питання, подавати зауваження та заперечення під час проведення процесуальних дій, заявляти клопотання, оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, слідчим та прокурором були порушені. Сторонам не надано достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, як того вимагає ч. 10 ст. 290 КПК України.
В сукупності ці порушення свідчать про те, що органом досудового розслідування не було дотримано вимоги ст. 129 Конституції України щодо відповідності справи загальним засадам кримінального провадження, положенням ст. ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з питань виконання ст. 6 Конвенції щодо гарантій як фактичного, так і закріпленого в законі доступу до суду і належного захисту законних прав та інтересів сторін кримінального провадження.
Однак, суд першої інстанції на стадії підготовчого провадження не звернув увагу на ці недоліки та на невідповідність Реєстру матеріалів досудового розслідування й обвинувального акту вимогам ст. ст. 109, 291 КПК України щодо належного відображення в них даних про хід і проміжні результати досудового розслідування, які в хронологічному порядку повинні відображати кожну процесуальну дію, її номер, найменування, час проведення (дата і часовий відрізок); повідомлення про внесення відомостей до ЄРДР; помітку про ознайомлення сторони захисту, потерпілого з матеріалами досудового розслідування до його завершення; інформацію про кожну проведену слідчу (розшукову) дію та негласну слідчу (розшукову) дію; дані про факт відкриття матеріалів кожною стороною по закінченні досудового розслідування та письмового підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів протилежній стороні; дані про вручення письмового повідомлення про підозру; обставини, пов`язані із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (дата прийняття, строк застосування та підстава) й виключний перелік заходів забезпечення кримінального провадження.
Внаслідок до судового розгляду була призначена справа, яка не містила достатніх фактичних і юридичних підстав для її судового розгляду та постановлення законного й обґрунтованого вироку. Вказані порушення кримінального процесуального закону відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, що тягнуть скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги представника потерпілої в цій частині підлягають задоволенню. Втім, що стосується вимог про постановлення нового вироку, то вони не можуть бути задоволені, оскільки при наявності обставин, які унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду, постановлення законного та обґрунтованого вироку виключається.
Отже, вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, під час якого суду необхідно вжити заходів до усунення виявлених недоліків з дотриманням вимог розділу IV КПК України. Після виконання цих вимог і при наявності до того підстав, суду необхідно призначити та провести судовий розгляд у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини кримінального правопорушення, належним чином перевірити доводи апелянтів, дослідити докази у відповідності до вимог ст. 89 КПК України, дати їм відповідну оцінку в їх сукупності та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: