Єдиний унікальний номер 219/1368/2014-к
Номер провадження 11-кп/775/479/2015

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах, Апеляційного суду Донецької областів складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не працюючого,не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимого4.05.2012 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу 850 грн.; 20.07.2012 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням терміном на 2 роки, проживаючого: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА :
Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до цього покарання частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком цього ж суду від 20.07.2012 року і остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 , 30 жовтня 2015 року, тобто з порушенням 30-денного строку, встановленого ст. 395 КПК України, подав апеляційну скаргу на цей вирок, а також клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги.

В клопотанні засуджений ОСОБА_7 зазначає, що 26.12.2014 року йому не вручали копію вироку, хоча він і написав розписку про отримання копії вироку, оскільки секретар судового засідання пообіцяла направити копію вироку йому поштою. Копію вироку від 26.12.2014 року він отримав лише 13.02.2015 року від працівників міліції, які його затримували. Також вказує, що не зміг подати апеляційну скаргу в строк, оскільки він не має юридичної освіти.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав зазначене клопотання, думку захисника про необхідність задоволення клопотання засудженого, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання засудженого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплено в статті 55 Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується право на суд, захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом. Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом.

Відповідно до статей 2, 3 Закону України «Про суд і статус суддів» завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд при здійсненні правосуддя на засадах верховенства права. Реалізація права на справедливий судовий розгляд передбачає, зокрема, забезпечення доступу до правосуддя. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України. Європейський суд з прав людини трактує доступ до правосуддя як одне з фундаментальних прав людини і громадянина, яке випливає зі змісту права на справедливий, незалежний безсторонній суд, утворений на підставі закону.

Виконання рішень Європейського суду з прав людини в Україні регламентуються Конвенцією про захист прав людини, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто судді зобов`язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини» як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції. Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Так, колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_6 , з часу його затримання (13.02.2015 року) у порядку виконання вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2014 року, постійно та наполегливо звертається, як до суду першої інстанції, з клопотаннями ознайомити його з матеріалами справи, видати копію вироку відносно нього, заявами про доставку його до слідчого ізолятору № 6 м. Артемівська для відновлення строків апеляційного оскарження вироку відносно нього, про застосування до нього Закону України «Про амністію» так і до суду апеляційної інстанції з клопотаннями про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційними скаргами, крім того, колегію суддів, приймає фактичні обставини, а саме, те, що засуджений ОСОБА_6 є особою юридично не обізнаною, мав молодий вік на час розгляду його справи у суді першої інстанцією (19 років).

Враховуючи практичні кроки України на шляху до утвердження верховенства права та останні позитивні тенденції в українському правовому полі щодо застосування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Суду з прав людини національними органами та судовими інстанціями, враховуючи, що найбільш важливим кроком Європейського суду з прав людини стало проголошення того, що стаття 6 Конвенції гарантує передусім доступ до суду. Право доступу до суду гарантує як доступ фактичний, так і закріплений в законі. При цьому часткова чи строкова заборона звернення до суду може вважатися порушенням статті 6 Конвенції, колегія суддів, з метою уникнення констатації Європейським судом порушення Україною положень Конвенції, вважає за належне клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2014 року задовольнити та поновити останньому строк апеляційного оскарження вказаного вироку.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст. 117 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2014 року щодо нього - задовольнити.

Поновити строк апеляційного оскарження засудженому ОСОБА_6 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2014 року, яким його було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів: