Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/22/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 191 (84, 86-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2016 року м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №000010 стосовно ОСОБА_9 за апеляційними скаргами прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 , який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Сміла, Черкаської області, громадянку України, з вищою освітою, одруженої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, що не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,
визнано винуватою та засуджено за ч. 2 ст. 191 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 1 рік.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого основного та додаткового покарань більш суворим, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 2 ( два ) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання у виді 3 років позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 1 ( один ) рік. Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_9 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про змін місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватою у складанні, видачі, службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем при слідуючих обставинах.
ОСОБА_9 працюючи з 01 лютого 2006 року на посаді завідувача сектором з питань захисту населення від наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації, 14 серпня 2012 року була переведена на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку вказаної установи та присвоєно 11 ранг 6 категорії державного службовця.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 1.5, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8 посадової інструкції завідувача сектором з питань захисту населення від наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС та пунктів 2.1, 2.8 та 2.10 посадової інструкції начальника відділу бухгалтерського обліку управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, ОСОБА_9 у своїй службовій діяльності керується Конституцією України, Законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, дорученнями Міністерства соціальної політики України, розпорядженнями і дорученнями Маловисківської районної державної адміністрації, Положенням про управління соціального захисту населення, Положенням про управління праці та соціального захисту населення, Положенням про сектор з питань постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, наказами начальника управління соціального захисту населення, його дорученнями; здійснює керівництво діяльністю відділу, розподіляє обов`язки між працівниками; перевіряє достовірність надання відомостей на виплату державних соціальних допомог; здійснює постійний контроль за надходженням коштів на рахунки управління та їх використанням за цільовим призначенням.

Розділом 4 посадової інструкції передбачено, що завідувач сектором з питань постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС несе персональну матеріальну, цивільну, адміністративну, дисциплінарну або кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством за нецільове використання бюджетних коштів, спрямованих на виплату державних соціальних допомог та субсидій, неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань та обов`язків.

Таким чином, відповідно до посадових інструкцій ОСОБА_9 в своїй службовій діяльності наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто є службовою особою.

21 червня 2012 року обвинувачена ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді завідувача сектором з питань захисту населення від наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, маючи умисел на розтрату та привласнення державних коштів, які виділяються для надання державних допомог сім`ям з дітьми та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, власноручно заповнила від імені громадянки ОСОБА_11 , яка проживає в АДРЕСА_2 , заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг на призначення допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею трирічного віку та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

До вказаної заяви ОСОБА_9 долучила довідку про склад сім`ї ОСОБА_11 , в якій мали місце завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_11 начебто проживає в квартирі АДРЕСА_3 і до складу її сім`ї входить племінниця ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за якою вона здійснює догляд.

21 червня 2012 року зазначені та інші долучені ОСОБА_9 до заяви документи були сформовані в особову справу № 606997/108308/415490 і передані до сектору прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області.

Крім того, 30 жовтня 2012 року ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, заповнила та підписала від імені ОСОБА_11 офіційний документ, заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг на призначення допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_12 до досягнення нею трирічного віку та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, до якої долучила довідку про склад сім`ї ОСОБА_11 , до складу якої начебто входить племінниця ОСОБА_12 ,за якою вона здійснює догляд.

Крім того, ОСОБА_9 власноручно заповнила і підписала від імені ОСОБА_11 декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 30 жовтня 2012 року.

03 грудня 2012 року ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, власноручно заповнила і підписала від імені ОСОБА_11 офіційний документ, заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг на призначення допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею трирічного віку та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, до якої долучила довідку про склад сім`ї ОСОБА_11 , до складу якої начебто входить племінниця ОСОБА_12 , за якою вона здійснює догляд.

Крім того, ОСОБА_9 власноручно заповнила і підписала від імені ОСОБА_11 декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 03 грудня 2012 року.

На підставі поданих ОСОБА_9 завідомо неправдивих документів, які долучені в особову справу № 606997/108308/415490, громадянці ОСОБА_11 в період з липня 2012 року по травень 2013 року незаконно нараховано та виплачено допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_12 до досягнення нею трьох років в сумі 7330, 27 грн. та державної соціальної допомоги в сумі 16186, 42 грн., а всього нараховано та виплачено ОСОБА_11 державних коштів в сумі 23516, 69 грн.

Між тим, дитина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не являється племінницею ОСОБА_11 , з нею не проживала та не входила до склад її сім`ї, ОСОБА_11 постійно не здійснювала догляд за ОСОБА_12 і особисто не зверталась в управління соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області за призначенням їй соціальної допомоги.

Крім того, в період з 21 червня 2012 року по 3 грудня 2012 року ОСОБА_9 , перебуваючи на посадах завідувача сектором з питань захисту населення від наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС та начальника відділу бухгалтерського обліку управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, маючи умисел на розтрату та привласнення державних коштів, які виділяються для надання державних допомог сім`ям з дітьми та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, скоїла службове підроблення від імені громадянки ОСОБА_11 заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг на призначення допомоги по догляду начебто за племінницею ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею трирічного віку та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 21 червня 2012 року, 30 жовтня 2012 року та 03 грудня 2012 року.

Сформована особова справа ОСОБА_11 № 606997/108308/415490/ була передана до сектору прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсацій управління соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області і на підставі поданих ОСОБА_12 документів, в які внесені завідомо неправдиві відомості, рішенням начальника управління соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 25 червня 2012 року ОСОБА_11 незаконно призначено щомісячну виплату допомоги у розмірі 130,00 грн. по догляду за дитиною ОСОБА_12 до досягнення нею трьох років.

В подальшому відповідними рішеннями призначення та виплата громадянці ОСОБА_11 цієї допомоги продовжувалась до 26 травня 2013 року.

Крім того, ОСОБА_11 незаконно призначено щомісячну виплату державної допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_12 до досягнення нею трьох років з урахуванням доходів сім`ї:в період з 21 по 30 червня 2012 року - в сумі 795, 22 грн.;з 01 липня 2012 року по 30 вересня 2012 року - в сумі 803, 22 грн. щомісячно; а з 1 жовтня по 30 листопада 2012 року - в сумі 819, 22 грн. щомісячно.

Крім того, в період з червня 2012 року громадянці ОСОБА_11 незаконно призначена і виплачена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, а саме рішенням від 25 червня 2012 року ОСОБА_11 призначено виплати з 1 червня 2012 року по 30 червня 2012 року в сумі - 1197, 90 грн., з 1 липня 2012 року по 30 вересня 2012 року в сумі - 1742, 58 грн., з 1 жовтня 2012 року по 30 листопада 2012 року в сумі - 1765, 98 грн..

Крім того, рішенням від 06 грудня 2012 року ОСОБА_11 призначено виплати: з 1 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року в сумі - 961, 39 грн., з 1 січня 2013 року по 25 травня 2013 року в сумі - 1021, 39 грн., з 26 травня 2013 року по 31 травня 2013 року в сумі 1201, 39 грн.

На підставі поданих обвинуваченою ОСОБА_9 документів із завідомо неправдивими відомостями, громадянці ОСОБА_11 в період з липня 2012 року по травень 2013 року незаконно виплачено допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_12 до досягнення нею трьох років в сумі - 7330, 27 грн. та державної соціальної допомоги в сумі - 16186, 42 грн., а всього ОСОБА_11 було виплачено - 23516, 69 грн. державних коштів.

У апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам даного кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в її діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Свої вимоги ОСОБА_9 обґрунтовує тим, що пред`явлене їй обвинувачення у службовому підробленні та розтраті державних коштів шляхом зловживання службовим становищем, при обставинах, викладених в обвинувальному акті ґрунтуються на припущеннях, що суд за відсутності конкретних даних та достовірних доказів про її винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, з урахуванням презумпції невинуватості повинен був закрити кримінальне провадження за відсутністю в її діях складу злочину, однак допустив необ`єктивність та неповноту у з`ясуванні фактичних обставин цієї справи та дослідженні доказів, в порушення положень ст.ст. 6 та 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,всі сумніви розтлумачив і використав на користь сторони обвинувачення і поклав їх в основу обвинувального вироку.
Крім того, ОСОБА_9 , з посиланням на правові позицій Верховного Суду України, викладених в постанові від 09.07.2015 року стверджує, що заява ОСОБА_11 , яка мала право на соціальну допомогу по догляду за дитиною, а також державну допомогу малозабезпеченим сім`ям про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, з об`єктивної сторони не є офіційним документом та предметом її службової діяльності, а подання такої заяви ОСОБА_11 не утворює в її діях складукримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 також зазначає, що суд першої інстанції, при ухваленні вироку, не звернув уваги та не дав належної оцінки тому, що до її компетенції, як начальника бухгалтерського обліку управління праці та соціального захисту населення Маловисківської РДА не входить і вона не наділена службовими повноваженнями щодо прийняття рішень про виплату громадянам будь-яких коштів, а тому висновки суду про розтрату нею коштів, шляхом зловживання службовим становищем та формуванням непідлеглими їй працівниками управління, з яким вона працює в одній установі, особової справи ОСОБА_11 на отримання соціальної допомоги, на думку ОСОБА_9 нічим не підтверджені і таких даних матеріали кримінального провадження не містять.
Апелянт вважає, що наведені обставини, не знайшли своєї належної та об`єктивної оцінки під час розгляду справи в суді першої інстанції, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного нею вироку.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини цієї справи та юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень та за ч.2 ст. 191 КК України призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування та посади пов`язані з обслуговуванням грошових коштів строком на 3 роки, за ч. 1 ст. 366 КК України призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування та посади пов`язані з обслуговуванням грошових коштів строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, прокурор просить призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування та посади пов`язані з обслуговуванням грошових коштів строком на 3 роки, в іншій частині вирок суду залишити без змін.

В якості обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що при призначенні ОСОБА_9 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, судом першої інстанції не в повній мірі враховано ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених нею кримінальних правопорушень, а також особу ОСОБА_9 , яка будучи державним службовцем, підриваючи авторитет представника органу державної влади, скориставшись своїми службовими повноваженнями, з корисливих мотивів та жадобою до збагачення заволоділа бюджетними коштами.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі вказує про те, що обвинувачена ОСОБА_9 свою вину під час розгляду справи в суді не визнала, відмовилась від дачі показань, завдані державі збитки не відшкодувала, а тому заслуговує на більш суворе покарання, ніж те, що призначено їй за вироком суду.

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням прокурора судове слідство в обсязі допиту обвинуваченої ОСОБА_9 та дослідження письмових доказів, а саме посадової інструкції ОСОБА_9 та документів, які стосуються нарахування та виплати ОСОБА_11 соціальної допомоги по догляду за дитиною та малозабезпеченій сім`ї, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9 і просив суд скасувати вирок районного суду, в тому числі, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили суд звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 та прокурора підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

Проте, ці вимоги закону під час розгляду даного кримінального провадження судом не виконані.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам кримінального провадження.

За змістом ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:

1) висновки суду не підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду;

2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;

3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що під час ухвалення вироку, судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які вплинули на вирішення питання про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та на призначення покарання.

Так, згідно журналів та відповідних розписок, які містяться в матеріалах кримінального провадження, в судовому засіданні допитані свідки: начальник управління соціального захисту населення Маловисківської РДА Кіровоградської області Управління - ОСОБА_13 , свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , показання яких суд взагалі не виклав у вироку та не дав їм належної та обєктивної правової оцінки.
При цьому, мають істотне значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_9 показання працівників Управління соціального захисту населення Маловисківської РДА Кіровоградської області, свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_19 про те, що всі соціальні виплати ОСОБА_11 призначені правильно, згідно діючого законодавства, ОСОБА_9 при формулюванні особової справи ніякої участі не приймала, своє службове становище не використовувала та не впливала на працівників Маловисківського УСЗН при прийнятті ними рішення про виплату допомоги ОСОБА_11 , у службові документи ніяких відомостей не вносила.
Таким чином, суд першої інстанції за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, у вироку не навів показання цих свідків, які могли істотно вплинути на його висновки, не дав їм оцінку щодо їх належності, допустимості та достатності, крім того у вироку взагалі не зазначив чому суд не бере їх до уваги.
Крім того, колегія суддів відмічає, що висновки суду, викладені у вироку містять істотні суперечності.

Так, зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції визнав винуватою та засудив ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України за те, що вона працюючи з 01 лютого 2006 року на посаді завідувача сектором з питань захисту населення від наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації, а з 14 серпня 2012 року начальником відділу бухгалтерського обліку вказаної установи, 21 червня, 30 жовтня та 03 грудня 2012 року заповнила і підписала від імені ОСОБА_11 заяви про призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, декларації про доходи та майновий стан ОСОБА_11 за відповідні періоди та долучила відповідні довідки Маловисківської міської ради про склад сім`ї ОСОБА_11 , підписані міським головою ОСОБА_20 в яких містились завідомо неправдиві відомості щодо члену сім`ї ОСОБА_11 малолітньої племінниці ОСОБА_21 - дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які в подальшому невстановленою слідством та судом особою були сформовані в особову справу № 606997/108308/415490 та передані до сектору прийняття рішень відділу грошових виплат та компенсацій Управління праці та соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації.

Розцінюючи дії ОСОБА_9 , як складання, видача нею як службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, суд в мотивувальній частині зазначив про те, що особова справа № 606997/108308/415490 на ім`я ОСОБА_11 сформована з порушенням пункту 2.1 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціального захисту України від 19.09.2006 року № 345, оскільки громадянка ОСОБА_11 особисто за отриманням соціальної допомоги в управління соціального захисту не зверталась, відповідне письмове доручення та іншу особу не видавала; довідки про склад сім`ї у Маловисківській міській раді оформляла обвинувачена ОСОБА_9 , яка повідомляла завідомо неправдиві відомості про начебто наявні родинні відносини між громадянкою ОСОБА_11 і дитиною ОСОБА_21 та адресу проживання громадянки ОСОБА_11 в квартирі АДРЕСА_3 .

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченої, суд також на обґрунтування своїх висновків зазначив про те, що ОСОБА_9 , як службова особа управління соціального захисту населення Маловисківської районної державної адміністрації, достовірно знала порядок оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги і всупереч виконання своїх службових обов`язків, допустила зловживання своїм службовим становищем у вигляді його використання щодо працівників управління, які їй безпосередньо не підлеглі, але з якими вона працює в одній установі, сформувавши особову справу отримувача допомоги на громадянку ОСОБА_11 , як рідної тітки її дитини ОСОБА_21 , яка здійснювала за нею догляд і має право на соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку та державну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

При цьому, доводи сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_9 , суд спростував, мотивуючи тим, що її вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, належність, допустимість та достатність яких спростовує доводи про відсутність в діях ОСОБА_9 складу інкримінованих їй злочинів.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, суду вироку зазначив про те, що оскільки обвинувачена відмовилась від застосування акту амністії, відповідно до п. в) ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 19 квітня 2014 року, то необхідно ухвалити обвинувальний вирок з призначенням покарання.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції, суперечить кваліфікації за якою засуджено ОСОБА_9 та зобов`язує до іншої правової оцінки її дій, оскільки з урахуванням правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові від 09.07.2015 року, заяви та декларації заповнені ОСОБА_9 від імені ОСОБА_11 за офіційними формами бланку, встановленого зразку про призначення соціальної та державної допомоги по догляду за дитиною та малозабезпеченим сім`ям, не може вважатись офіційними документами, підписаними та виданими ОСОБА_9 , як службовою особою управління соціального населення Маловисківської РДА в розумінні предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Більш того, до компетенції ОСОБА_9 , згідно її функціональних обов`язків та службових повноважень не входить прийняття заяв та формування особових справ громадян, які претендують на соціальну допомогу, а відповідні розпорядження та рішення про виплату ОСОБА_11 соціальної та державної допомоги, видані та підписані не ОСОБА_9 , а начальником вищевказаного управління ОСОБА_13 , начальником відділу ОСОБА_22 та спеціалістом ОСОБА_23 , при цьому правомірність та законність таких рішень підтвердили в суді ОСОБА_13 та завідуюча сектором прийому громадян відділу грошових виплат та компенсацій УСЗН Маловисківської РДА ОСОБА_19 , будучу попередженими про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384 та 385 КК України.

Також колегія суддів зазначає, що під час досудового розслідування та розгляду справи в суді не встановлено, в чому саме полягає зловживання ОСОБА_9 своїм службовим становищем, в чому це конкретно виразилось і в який спосіб відбулась розтрата державних коштів, при тому, що допитана в якості свідка ОСОБА_11 пояснила суду, що за дитиною ОСОБА_9 вона доглядала, надавала обвинуваченій деякі документи, отримані кошти витрачала на дитину, а частину віддавала ОСОБА_9 .

Крім того, висновки суду про вплив ОСОБА_9 на працівників управління, які їй безпосередньо не підлеглі, але з яким вона працює для отримання позитивного рішення, взагалі нічим не підтверджені і таких даних матеріали кримінального провадження не містять, тобто обвинувачення ОСОБА_9 у службовому підробленні, зловживанні службовим становищем та розтраті державних коштів не може грануватись на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії « від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчиненого злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ( див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі « Камасінскі проти Австарії», 3 9783/82, п.79).

Крім того, у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п. З ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що досудове розслідування в даній справі не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розслідуванні, а неконкретність та відсутності в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_9 чітко сформульованого обвинувачення є порушенням вимог ст. ст. 9, 17, 20, 91, ст. 291 КПК України та ст. 6 Конвенції.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи за результатами розгляду кримінального провадження вирок, суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст. 370 КПК України, так як допустив явну невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що стало наслідком його не законності, не обґрунтованості та не вмотивованості, а також порушив вимоги ст. 374 КПК України щодо вимог до змісту вироку.

Зазначений висновок колегії суддів, також підтверджується тим, що при ухваленні вироку судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 за ч.2 ст. 191 та ч.1 ст. 366 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 2 роки, при тому, що ОСОБА_9 обвинувачується у розтраті державних коштів, шляхом зловживання службовим становищем та у службовому підробленні, тобто згідно вироку суд порушив гарантоване Конституцією України права на працю, ОСОБА_24 можливості працювати в сфері торгівлі, громадського харчування та надання побутових послуг, чим грубо порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Незважаючи на те, що діючим КПК України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг учасників кримінального провадження. Проте виходячи з того, що згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_9 лише ставиться питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, без проведення судового слідства, апеляційний суд, дотримуючись принципу диспозитивності та безпосередності дослідження доказів, зазначених у ст. 26,23 КПК України, позбавлений можливості усунути вище вказані порушення, допущенні судом першої інстанції при ухваленні вироку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, зазначених у ст. 415 КПК України не входять виявленні порушення вимог кримінального процесуального закону України та закону України про кримінальну відповідальність, допущені судом першої інстанції під час ухвалення вироку.

Разом з цим, колегія суддів переконана, що вирок, з такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність не може залишитись ухваленим «Іменем України», а тому повинен бути скасованим на підставі загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7,9,17,21 КПК України, до яких відносяться законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, доступу до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

Отже, колегія суддів, дійшла до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді, який ухвалив вирок, але в іншому складі суддів.
При цьому, у зв`язку із скасування вироку суду першої інстанції і призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів, не вирішує наперед питання, про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а також не досліджує доводи апеляції обвинуваченої ОСОБА_9 в частині відсутності в її діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а також клопотання адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_9 в дебатах про її звільнення від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії в разі визнання ОСОБА_9 винною та залишення вироку суду першої інстанції в силі.
Під час судового розгляду кримінального провадження, суду першої інстанції слід всебічно, повно та неупереджено розглянути дане кримінальне провадження та дослідити доводи апеляційних скарг, під час ухвалення вироку не допустити виявлені недоліки та ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення, надавши оцінку всім доказам, дослідженим при судовому розгляді кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченої ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року в кримінальному провадженні №000010 стосовно ОСОБА_9 за ч.2 ст. 191 та ч.1ст. 366 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4