АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/206/16 Справа № 185/1118/16-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст.184 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі- ОСОБА_4
за участю підозрюваного- ОСОБА_5
захисника- адвоката ОСОБА_6
прокурора- ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою захисника- адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2016 року, якою частково задоволено погоджене з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, одруженого, працюючого електрослюсарем-підземником шахти «Західно-Донбаська» шахтоуправління «Тернівське», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2016 року частково задоволено погоджене із прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 18 годин 59 хвилин, 15 березня 2016 року.
Свої висновки слідчий суддя з посиланням на рішення ЄСПЛ за скаргами «Ферарі-Браво проти Італії», «Летельє проти Франції», Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод мотивує тим, що при розгляді клопотання доведено, що відносно підозрюваного провадиться досудове розслідування і йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, дана підозра обґрунтована доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК України, які містяться в матеріалах досудового розслідування. Також судом було враховано, що встановлення всіх обставин кримінального провадження, доведення факту вчинення злочину та відповідна правова кваліфікація є метою досудового розслідування. Крім того, слідчий суддя взяв до уваги покази потерпілого, зафіксовані в протоколі його допитів, відповідно до яких він стверджує, що удари завдавались саме ОСОБА_5 . При розгляді клопотання слідчого, суд першої інстанції звернув увагу на те, що ОСОБА_5 одружений, офіційно працевлаштований, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, має малолітнього сина, однак прийшов до висновку, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду і може вжити заходи як: знищення доказів, зокрема предмету яким потерпілому завдавались удари; вплив на потерпілого з метою схиляння до зміни показів. Окрім вищевказаного суд першої інстанції врахував, що стосовно потерпілого було застосовано насильство, яке слідство попередньо вважає не є небезпечним для життя, внаслідок якого були нанесені удари металевим предметом по правій тім`яній частині голови та по правій кісті останнього в момент захисту, і відповідно до обставин підозри, наявність спільної домовленості між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, та не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і не попередять спроби вчинити вищевказані дії. Щодо термінів застосування запобіжного заходу на 60 днів слідчий суддя вказав, що доведення всіх обставин кримінального провадження та відповідна правова кваліфікація може бути здійснена в менш короткі терміни. Згідно протоколу, складеного в порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_5 було затримано 04 лютого 2016 року, о 20 годині 40 хвилин, але фактичною часом затримання є 19 година, при цьому відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, задовольняючи частково клопотання слідчого, скористався правом не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та який спричинив загибель людини.
Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, захисником- адвокатом ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, в якій захисник, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, а саме рішень у справах «Макаров проти Росії», «Белеветський проти Росії», «Мамедов проти Росії», «Боротюк проти України» та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить дослідити матеріали надані до клопотання про обрання заходу у вигляді тримання під вартою на 25 аркушах та скасувати ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2016 року, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки слідчий суддя після приведення посилань на норми кримінально процесуального закону та нібито рішення Європейського суду, в яких не позначено ні номерів заяв, ні дат, не в повній мірі дослідив обставини справи, які у подальшому призвели до застосування виняткового запобіжного заходу, а з перелічених ризиків, які зазначив прокурор, підтвердження знайшли лише три. Так, апелянт вказує, що висновки слідчого судді, не відповідають діям, які зробив ОСОБА_5 , оскільки останній не став від будь-кого переховуватися, а вийшов на роботу, відпрацювавши зміну пішов додому, а звідти прийшов до ОСОБА_10 , який зателефонував йому по телефону. Вони були закриті в гаражі останнього до приїзду робітників поліції. Стосовно знаряддя злочину, захисник спростовує висновки суду наступним- всі докази, а це автомобіль, який розібрав у власному гаражі ОСОБА_10 повернутий потерпілому; предмет, яким били по голові потерпілого, зі слів ОСОБА_5 , був в руках ОСОБА_10 . В день затримання підозрюваний запропонував працівникам поліції виїхати на те місце, де саме ОСОБА_10 викинув даний предмет, однак надалі виявити його не довелося можливим, оскільки подія відбувалася на вулиці в людяному місці, де могли забрати дану річ. Стосовно того, що підозрюваний може здійснювати тиск на потерпілого, сторона захисту спростовує тим, що ОСОБА_5 не відмовляється від дій, які він вчинив, тобто сам допомагає слідству, визнаючи при цьому свою вину та має намір у подальшому відшкодувати шкоду потерпілому. Крім того адвокат вбачає, що судом не достатньо враховано особу підозрюваного, оскільки він є раніше не судимим, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку і лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, стійкі соціальні зв`язки- батьків, рідних братів, займається корисною працею. Таким чином вважаючи, що домашній арешт повністю забезпечить належні процесуальну поведінку ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, обґрунтовуючи її доводами, викладеними в ній, при цьому зазначивши, що підозрюваний не завдавав ніяких ударів потерпілому, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляцію сторони захисту без задоволення, обґрунтовуючи свої доводи ризиками, зазначеними у клопотанні, вивчивши надані судом першої інстанції та органом досудового розслідування матеріали провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції 04 лютого 2016 року відомості про зазначене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань /а.с.п.5/.
05 лютого 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України /а.с.п.25/, а саме у тому, що він, 03 лютого 2016 року, разом з встановленою органом досудового розслідування особою, приблизно о 23 годині, знаходилися в автомобілі-таксі, марки «Shevrolet Aveo» д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , який стояв на узбіччі автомобільної дороги біля будинку № 24 по вул.Грибоєдова м.Павлограда Дніпропетровської області, де в цей час у ОСОБА_5 та встановленої особи виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вищезазначеним транспортним засобом, з безпосереднім застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я водія ОСОБА_11 . Надалі реалізуючи свій єдиний спільний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, о 23 годині 05 хвилин, в той час, як встановлена особа відволікала потерпілого, ОСОБА_5 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки діяння, знаходячись на задньому пасажирському сидінні за водієм ОСОБА_11 , умисно наніс два удари металевим предметом, який тримав в правій руці, по правій тім`яній частині голови та один удар по правій кісті потерпілого. Після чого потерпілий ОСОБА_11 , відкривши двері вибіг зовні, в свою чергу ОСОБА_5 доводячи злочинний умисел до кінця, пересів за кермо вищевказаного автомобіля та не маючи на те відповідного до положень цивільного законодавства права, незаконно, за попередньої змовою з встановленою особою, заволоділи транспортним засобом «Shevrolet Aveo» д/н НОМЕР_1 .
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, який відноситься до категорії тяжких, міра покарання за яке передбачена на строк від 5 до 8 років, про що ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру, якаґрунтується на доданих до клопотання матеріалах кримінального провадження, а саме на показах самого підозрюваного ОСОБА_5 , показах потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколах огляду місяця пригоди від 03 лютого 2016 року та 04 лютого 2016 року /а.с.п.7-8, 17-22, 28-29, 34-36/ та даних про особу підозрюваного /а.с.п.23-24, 31-32, 37/.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п.55 Рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Про існування вказаних в клопотанні та ухвалі слідчого судді ризиків, а саме того, що ОСОБА_5 матиме можливість знищити або сховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин по справі, свідчить те, що органом досудового розслідування не було встановлено місцезнаходження знаряддя злочину, сам же підозрюваний ОСОБА_5 взагалі заперечує факт нанесення ним тілесних ушкоджень металевим предметом; матиме фактичну можливість незаконно впливати на потерпілого, свідчить те, що оскільки не дивлячись на свідчення останнього про те, що саме ОСОБА_5 наносив йому удари металевим предметом по голові, підтверджені і співучасником злочину, підозрюваний даний факт заперечує, що в сукупності з переховуванням підозрюваного ОСОБА_5 від правоохоронних органів в момент затримання та обставинами інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, скоєного, як витікає з підозри, за попередньою змовою групою осіб, з застосуванням насильства та розумінням підозрюваним невідворотності та терміну покарання, яке може бути призначене на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі і вказує на можливість переховування ОСОБА_5 від органів досудового слідства та суду.
Виходячи з наведеного вище, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно визначено, як момент фактичного затримання підозрюваного та виправданий процесуальним законом строк дії запобіжного заходу, який буде достатнім у даному випадку для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та його відповідної правової кваліфікації, так і вірно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».
Крім того слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали обґрунтовано скористався своїм правом, з урахуванням вимог п.1) ч.4 ст.183 КПК України, не визначати альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Колегія суддів не може погодитися з доводами захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки оцінюючи ризики, заявлені та обґрунтовані у клопотанні слідчого, слідчий суддя зазначені ризики детально обґрунтував у своїй ухвалі /а.с.п.44/.
Інші доводи апеляційної скарги захисника в частині даних, які характеризують особу підозрюваного, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 є раніше не судимим, з місця проживання характеризується позитивно, на обліку і лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одне з яких є дитиною дружини, стійкі соціальні зв`язки- батьків, рідних братів, займається корисною працею хоча й заслуговують на увагу, однак оскільки вони були враховані судом першої інстанції /а.с.п.44/ в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні і самі по собі, без врахування наведених ризиків, в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, так як не ставлять під сумнів висновки суду, щодо наявності обґрунтованої в ухвалі мети та підстав для обрання саме зазначеного слідчим суддею запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, тому колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.176 КПК України-ст.178 КПК України, ст.183 КПК України, ст.184 КПК України, ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, ст.196 КПК України-ст.198 КПК України, ст.309 КПК України, ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.1) ч.3 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2016 року, якою частково задоволено погоджене із прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та обраний щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 18 годин 59 хвилин, 15 березня 2016 року- залишити без змін.
Запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 залишити- тримання під вартою на строк до 18 години 59 хвилин 15 березня 2016 року.
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3