ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
07 грудня 2015року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року щодо нього,
в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку оскаржуваних судових рішень щодо нього у касаційному порядку.
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з положеннями ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Водночас, ч. 1 ст. 438 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді може бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.
При цьому, у касаційній скарзі ОСОБА_4 хоча і зазначає про недоведеність його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, проте не наводить належних доводів на обґрунтування даного твердження. За змістом скарги засуджений фактично вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Одночасно у касаційній скарзі ОСОБА_4 не посилається на такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваних судових рішень щодо нього судом касаційної інстанції, як про це засудженим порушується питання у скарзі.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України вимоги касаційної скарги мають бути зазначені з урахування ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Разом з цим, вимоги касаційної скарги ОСОБА_4 не узгоджуються з положеннями чинного КПК України, зі скарги не вбачається конкретно, яке рішення суд касаційної інстанції має прийняти за результатами касаційного розгляду.
Усупереч ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії вироку суду першої інстанції, що оскаржується, яка до того ж повинна бути завіреною належним чином, як це передбачено п. 13.7. Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173, яку можна отримати, звернувшись із заявою до суду, що ухвалив вирок.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, що її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3