Справа № 1001/329/2012
Провадження № 1/355/3/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" грудня 2015 р. Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора прокуратури Яготинського району Київської області ОСОБА_3 ,

прокурора Яготинського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4

захисника підсудного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області кримінальну справу за обвинуваченням: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лєрмонтове, Серишівського району, Амурської області, Російської Федерації, українця, громадянина України, освіта вища в 2010 році закінчив навчання в Академії МВС, військовозобов`язаного, пільг та урядових нагород не має, працює водієм в ФГ « Зернівка» в селі Сулимівка, Яготинського району Київської області, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 286, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України

Встановив:

ОСОБА_9 органами досудового слідства обвинувачується у перевищенні влади або службових повноважень, тобто умисному вчиненні службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян та супроводжувалися насильством, а саме в тому, що він 14 березня 2006 року близько 19 години, працюючи на посаді помічника дільничного інспектора міліції Яготинського РВ ГУ МВС України в Київській області в званні сержанта міліції і являючись службовою особою, яка згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про міліцію», постійно здійснює функції представника влади, отримав телефоном повідомлення керівника ТОВ «Світанок» про перебування на фермі підприємства ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння та його конфлікт і бійка із сторожами, прибув на територію молочно-товарної ферми ТОВ «Світанок» в селі Червоному Яготинського району Київської області.

Зайшовши до приміщенні одного з сараїв ферми, ОСОБА_9 знайшов ОСОБА_7 та запропонував йому вийти із ним на подвір`я. На той час ОСОБА_7 вже ні з ким не конфліктував і його поведінка не являла небезпеки. Вийшовши з приміщення сараю, ОСОБА_9 , без попередження і вияснення обставин, наніс ОСОБА_7 удар кулаком в обличчя, заподіявши перелом нижньої щелепи, який віднесений до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Перевищення ОСОБА_9 влади проявилось у тому, що він, згідно до положень ч. 2 ст. 12 Закону України «Про міліцію», мав право застосовувати силу без попередження тільки в разі виникнення безпосередньої загрози життю або здоров,ю громадян чи йому особисто. Проте така загроза, як і взагалі необхідність застосування заходів фізичного впливу до ОСОБА_7 були відсутні. ОСОБА_9 вчинив дії, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках за відсутності цієї умови.

Після травмування ОСОБА_7 ОСОБА_9 не забезпечив надання йому необхідної в найкоротший строк, як того вимагає ч. 4 ст. 12 допомоги Закону України «Про міліцію», а відразу поїхав з місця події.

Такі дії ОСОБА_9 органом досудового слідства були кваліфіковані за ч. 2 ст. 365 КК України.

Окрім того ОСОБА_9 органами досудового слідства обвинувачується у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складанні і видачі завідомо неправдивих документів службове підроблення, а саме те, що про застосування щодо ОСОБА_7 заходів фізичного впливу із заподіянням йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , в супереч вимогам ч. 5 і 6 ст. 12 Закону України «Про міліцію», рапортом не довів до відома начальника для сповіщення прокуророві, а сфальсифікував матеріали перевірки за фактом отримання ОСОБА_7 ушкоджень начебто в результаті падіння останнього з воза. 17 березня 2006 року в період з 09 до 13 години ОСОБА_9 у приміщенні Яготинського районного відділу головного управління МВС України в Київській області, розташованому у місті Яготині Київської області на вул. Незалежності, 109, виніс постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за цим фактом, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, зазначивши у ній завідомо неправдиві дані про таке падіння. Ця постанова, як офіційний документ, стала підставою для припинення, передбаченої ст. 97 КПК України, перевірки повідомлення з лікарні про госпіталізацію ОСОБА_7 .

Такі дії ОСОБА_9 органом досудового слідства були кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України.

Органи досудового слідства для підтвердження вини ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 366 КК України посилаються на такі докази, як:

Показання потерпілого ОСОБА_7 , про те що 14 березня 2006 року близько 18 години 30 хвилин він прийшов на ферму до дружини, а перед цим вживав спиртні напої. Дружина скаржилась на те, що її ображають сторожі, звинувачуючи у тому, що він вчиняє крадіжки з ферми. У ного із сторожами виник конфлікт, в ході якого вони не билися, але хапали одне одного за одяг та сварилися. Коли конфлікт скінчився і він стояв біля ферми та спілкувався з доярками, в цей момент на ферму приїхав дільничий ОСОБА_9 , зайшов у сарай і покликав його. Вони вийшли на вулицю і ОСОБА_9 зразу біля входу сказав: «ти, що здоровий» і зразу вдарив його лівою рукою в праву половину щелепи. ОСОБА_7 відчув, що від такого удару виник перелом щелепи. Про це зразу сказав ОСОБА_9 і попросив його відвезти його у лікарню, але ОСОБА_9 сів у автомобіль і поїхав. ОСОБА_7 госпіталізували у травматологічне відділення. Цього ж вечора до нього приїхав у лікарню працівник міліції ОСОБА_11 , якому він заявив про те, що його побив ОСОБА_9 , але вранці у лікарню приїхав брат ОСОБА_9 ОСОБА_12 і умовив його написати пояснення в міліцію про те, що травму він отримав в результаті падіння з воза. Він написав таку заяву і віддав її ОСОБА_13 . ОСОБА_9 заплатив йому 800 грн. Спочатку перед поїздкою до м. Києва він привіз додому 500 грн., а потім ще 300 грн., які передав через дружину. Коли ОСОБА_9 його вдарив, це бачив водій молоковоза ОСОБА_14 . Він зразу став лаяти ОСОБА_9 , за те що він його б`є, а не оформляє відповідний протокол. Також це бачив ОСОБА_15 ; (т.1 а.с.31).

- показання свідка ОСОБА_16 - дружини потерпілого ОСОБА_7 про те, що за два дні до травмування чоловіка на роботі відбувся конфлікт із завідуючою фермою про те, що на її зміні була викрадена солярка, і що це зробив її чоловік ОСОБА_7 та чоловік ОСОБА_17 . ОСОБА_7 тоді взагалі хворів і нікуди не виходив. ОСОБА_16 розповіла про цю конфліктну ситуацію своєму чоловіку. 14 березня 2006 року близько 19 години після закінчення дійки корів на ферму прийшов ОСОБА_7 . Коли його побачили сторожі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , вони стали говорити на його адресу образливі речі, звинувачуючи його у крадіжці солярки. Почали сваритися з цього приводу і ОСОБА_19 став з нею грубо говорити. На це ОСОБА_7 зреагував тим, що взяв ОСОБА_19 за одяг і сказав йому, що якщо він ще її займатиме, то буде мати справу із ним. Вона забрала чоловіка від нього, а ОСОБА_18 при цьому взагалі ніяк не реагував і ніякої участі не приймав у цьому конфлікті. Ніхто з них ніяких ударів чоловікові не наносив. Через 15-20 хвилин після цього конфлікту, коли ОСОБА_20 спілкувався у приміщенні ферми з ОСОБА_21 то на власному автомобілі приїхав дільничний ОСОБА_9 . З ним у автомобілі вона бачила ще чоловіків, яких не знає. Вони участі у конфлікті не приймали. ОСОБА_9 був у стані алкогольного сп`яніння. Чоловік також був випивши. ОСОБА_9 , зайшовши в сарай, вивів звідти ОСОБА_7 . Вона також вийшла до них і зразу побачила, що ОСОБА_7 стояв зігнутий і в нього з рота йшла кров. Він сказав, що ОСОБА_9 вибив йому зуби. Ті двоє чоловіків, які приїхали із ОСОБА_9 , стояли в стороні і не підходили. Коли вона стала кричати і лаяти ОСОБА_9 , він став говорити, що вона нічого не докаже. Вона кричала і один з тих чоловіків, її заспокоював. В цей момент біля сараю вже були багато людей. ОСОБА_7 просив, щоб ОСОБА_9 відвіз його у лікарню, але той сів у автомобіль і поїхав. Того ж дня потерпілого відвезли у лікарню, а на другий день, він сказав, що до нього приїжджав брат ОСОБА_22 та умовив його написати пояснення про те, що він впав з воза. Операцію чоловіка фінансував ОСОБА_9 . Він віддав чоловікову спочатку 500 грн., а через три дні ще 300 грн. (т.1 а.с.32-33)

- показання свідка ОСОБА_15 , про те, що 14 березня 2006 року близько 19 години він знаходився на роботі на фермі. ОСОБА_20 часто приходив до своєї дружини на ферму та допомагав їй. Прийшов він і цього вечора і перебував у стані алкогольного сп`яніння. У ОСОБА_23 виник конфлікт із сторожами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Причиною конфлікту було зникнення чи крадіжка солярки. В ході цього конфлікту був присутній зоотехнік ОСОБА_24 . Він намагався заспокоїти ОСОБА_23 , говорив йому, щоб той йшов додому. В той момент, як ОСОБА_19 вийшов з побутової кімнати, ОСОБА_25 ухопив його за одяг. В цей момент до нього підбіг ОСОБА_18 і вдарив ОСОБА_26 кулаком по обличчю. ОСОБА_25 , не встояв на ногах і вони разом впали. Потім підвелися і на цьому бійка скінчилась. Потім бачив, як приблизно через 10 хвилин приїхав на молоковозі ОСОБА_14 . Зразу за ним приїхав на автомобілі ОСОБА_9 . З ним в автомобілі був ще один незнайомий чоловік. ОСОБА_9 зайшов у приміщення ферми, і що далі відбувалося свідок не бачив, а через декілька хвилин у приміщення до нього підійшов ОСОБА_25 і у нього з рота йшла кров. Він запитав, де кран з водою. Потім бачив, як дільничний інспектор ОСОБА_9 сів в автомобіль і поїхав. Там також була дружина ОСОБА_26 , з нею була доярка ОСОБА_27 . На обличчі ОСОБА_7 кров з`явилась вже після того, як його на вулицю вивів ОСОБА_9 (т.1 а.с.34-35).

- показання свідка ОСОБА_28 - директора підприємства про те, що 14 березня 2006 року близько 19 години він знаходився в місті Києві, коли йому на мобільний телефон зателефонував сторож ОСОБА_29 і повідомив, що на території ферми ОСОБА_7 , знаходиться у стані алкогольного сп`яніння і конфліктує з ними та вчиняє бійку. Він сказав ОСОБА_30 , щоб викликав на місце зоотехніка ОСОБА_24 , щоб той розібрався у ситуації. Жилка сказав, що зоотехнік знаходиться на місці. Потім він зателефонував ОСОБА_9 на мобільний телефон і розповів йому про повідомлення ОСОБА_18 . ОСОБА_9 сказав, що під`їде на місце. На другий день свідок дізнався про те, що після того випадку ОСОБА_7 потрапив до лікарні з переломом щелепи і звинувачує ОСОБА_9 . ОСОБА_28 розповіли, що причиною конфлікту між сторожами та ОСОБА_7 стало те, що до того як ферму стали охороняти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , на фермі сторожувала мати ОСОБА_7 . Трактори, які обслуговували ферму, зберігались прямо у приміщенні сараю. Були випадки крадіжки солярки з цих тракторів. А коли вже стали працювати ці сторожі то крадіжки припинились. У них була версія про причетність до крадіжок солярки саме ОСОБА_7 і на цьому підґрунті між ними виник конфлікт (т.1 а.с.36).

- показання свідка ОСОБА_31 про те, що 14 березня 2006 року близько 18-19 години він знаходився на фермі разом із напарником ОСОБА_32 . На ферму прийшов ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Напарника тоді ще не було він прийшов пізніше. ОСОБА_7 підійшов до нього у приміщенні сараю і став його обзивати нецензурними словами та висловлювати погрози розправою за те, що начебто вони, сторожі розповсюджують чутки про те, що він крав солярку із тракторів. Він не знає хто саме крав солярку і нікому не говорив, що це справа рук ОСОБА_7 . ОСОБА_7 став його хапати за одяг. Він говорив ОСОБА_7 , що перебуває на роботі і намагався його заспокоїти. Поведінку ОСОБА_7 бачили доярки. Вони стали робити зауваження ОСОБА_7 і говорити, щоб вій йшов додому. Там також була і його дружина, яка робила йому зауваження. Потім ОСОБА_7 напав на напарника ОСОБА_33 і став його душити. Він підійшов і намагався його захистити. Намагаючись захистити напарника та відтягти ОСОБА_7 , ОСОБА_34 двічі вдарив його кулаком в обличчя. Від ударів ОСОБА_7 впав на підлогу, потім піднявся і вийшов, а вони зателефонували керівнику підприємства ОСОБА_28 і через нього викликали дільничного інспектора міліції. Дільничний ОСОБА_9 приїхав приблизно через 15 хвилин після того, але він вже пішов з того місця, щоб займатись своєю роботою. Які події відбувались за участю дільничного інспектора - не бачив. Жилка не знає чи бив дільничий ОСОБА_26 . Жилка наносив ОСОБА_26 удари, тому може припустити, що і від його ударів у нього могла зламатися щелепа, але його дії були направлені на самозахист і на захист його напарника. Жилка тоді злякався за напарника, що ОСОБА_35 міг його задушити і у нього не було іншого виходу. Ярош та його дружина говорять неправду про те, що мовляв ОСОБА_18 не бив кулаками по обличчю ОСОБА_26 . (т.1 а.с.37-38).

- показання свідка ОСОБА_36 про те, що 14 березня 2006 року близько 18-19 години він знаходився на фермі разом із напарником ОСОБА_37 . Але прийшов пізніше за нього. Коли підходив до сараю ферми чув крики. Потім вияснилось, що це лаявся ОСОБА_7 , який був у стані сп`яніння. Зайшов у сарай, потім у приміщення для відпочинку. Коли став виходити з цього приміщення, у дверях зіткнувся з ОСОБА_7 , який зразу ухопив його руками за горло і нічого не кажучи, став душити. В цей час підбігли доярки та напарник ОСОБА_38 . Вони стали відтягувати ОСОБА_7 і напарник став наносити ОСОБА_7 удари кулаком в обличчя. Але, як саме він це робив детально не розгледів. ОСОБА_7 впав на підлогу, потім піднявся і став пропонувати вийти на вулицю поговорити. Але вони відійшли від нього і він зателефонував директору ОСОБА_28 на мобільний телефон і викликали дільничного інспектора міліції, який приїхав приблизно через 10 хвилин. Коли приїхав дільничний, він зразу пішов з того місця, і що відбувалося далі не бачив. Бачив, як дільничний спілкувався з ОСОБА_39 та розпитував його, що тут відбувається. В цей момент ОСОБА_7 також був у приміщенні сараю. (т.1 а.с.39-40).

- показання свідка ОСОБА_24 , який показав, що він, як головний зоотехнік ТОВ "Світанок", 14 березня 2006 року знаходився на території ферми підприємства, виконуючи свої посадові обов`язки. Близько 18 години приїхав на ферму і там побачив ОСОБА_7 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння та запитав у нього, чому він тут ходить п`яний і вимагав піти додому, але ОСОБА_7 сказав, що прийшов допомагати дружині і йти звідси він не збирається. ОСОБА_24 пішов у другий сарай і працював там з доярками, а коли повернувся до сараю, то сторожі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 повідомили, що ОСОБА_7 вчинив із ними бійку та душив їх. Вони сказали, що зателефонували керівнику підприємства ОСОБА_28 і той наказав викликати дільничного інспектора ОСОБА_9 , який приїхав приблизно через 20 хвилин. Перед приїздом ОСОБА_9 ОСОБА_24 говорив із ОСОБА_7 , робив йому зауваження щодо його негативної поведінки. А коли приїхав ОСОБА_40 то вивів ОСОБА_26 на вулицю, і що там відбувалося він не бачив. Потім ОСОБА_35 зайшов у сарай і казав, що ОСОБА_40 його вдарив. Також там був водій молоковоза ОСОБА_14 та дружина ОСОБА_26 , вони кричали і лаяли ОСОБА_22 , за те, що він вдарив ОСОБА_26 . Сам ОСОБА_35 після того говорив, що в нього зламані зуби і пальцями мацав свої зуби у роті, а також вмивався. Дільничний ОСОБА_40 зразу поїхав, а ОСОБА_35 залишався на фермі. (т.1 а.с.41).

- показання свідка ОСОБА_11 - дільничного інспектора міліції. Він показав, що 14 березня 2006 року пізно увечері знаходився у приміщенні райвідділу. Того вечора близько 23 години черговий райвідділу сказав, що в травматологічне відділення доставлений ОСОБА_7 , і необхідно виїхати для перевірки. Він поїхав до лікарні і коли зайшов у палату то ОСОБА_7 лежав там на ліжку. Коли він запитав його про обставини травмування, він заявив, що його на фермі побив дільничний інспектор ОСОБА_9 зламав йому щелепу. Пояснення у ОСОБА_7 не відбирав, тому що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, і сам цього не заперечував. Він приїхав в райвідділ і доповів ситуацію черговому. В цю ж ніч за вказівкою чергового разом із дільничним ОСОБА_41 їздив в село Червоне. Там зустрілись із сторожами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які розповіли, що вони викликали на ферму ОСОБА_9 , тому, що ОСОБА_7 був там у стані сп`яніння і вчинив бійку. Кидався на сторожа і душив його. Другий сторож захищав напарника, наносячи удари по обличчю ОСОБА_7 . Факт побиття ОСОБА_7 . ОСОБА_9 вони не підтвердили. Відібрали в них письмові пояснення і доповіли про це черговому. (т.1 а.с.42).

- показання свідка ОСОБА_14 про те, що 14 березня 2006 року ввечері він приїхав на ферму підприємства за молоком. Одночасно приїхав дільничний інспектор міліції ОСОБА_9 . Він зайшов у сарай і ніякого конфлікту там не бачив, а побачив, як дільничний вивів із сараю ОСОБА_7 і після того той зразу зайшов у сарай і в нього з рота йшла кров. Він сказав, що його вдарив дільничний і повибивав йому зуби. Він висловив своє невдоволення поведінкою дільничного. Зробив йому зауваження про незаконність його дій. Але ОСОБА_40 на це нічого не відповів, сів в автомобіль і зразу поїхав. Самого моменту нанесення удару дільничним інспектором ОСОБА_7 не бачив. Вважає, що саме ОСОБА_40 вдарив ОСОБА_7 та спричинив йому травму. Хто міг безпосередньо спостерігати момент нанесення удару не знає, але коли робив зауваження дільничному, там були доярки та дружина ОСОБА_7 . Травму ОСОБА_7 отримав на вулиці, після того як його туди вивів дільничний. При цих подіях було схоже, що дільничний перебував у стані алкогольного сп`яніння. Із ОСОБА_9 був якийсь молодий незнайомий чоловік. (т.1 а.с.43)

- показання свідка ОСОБА_17 про те, що вона працює і перебуває у дружніх стосунках із дружиною потерпілого. Їх чоловіки часто приходили на ферму, щоб допомагати виконувати тяжку роботу. Через це із завідуючою ферми стали виникати конфлікти, оскільки сторожі ферми розповсюджували чутки про те, що їхні чоловіки займаються на фермі розкраданням солярки. Але на той час ОСОБА_7 взагалі протягом трьох днів не був на фермі через хворобу. Вони розповіли про конфлікт своїм чоловікам. ЇЇ чоловік після цього припинив ходити на ферму, щоб не провокувати подальші конфлікти. Але ОСОБА_7 14 березня 2006 року увечері прийшов на ферму. До цього вже відбулася конфліктна розмова із сторожами з цього приводу, про неї стало відомо ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_7 прийшов на ферму, став конфліктувати зі сторожами, але бійки між ними не було. Вона працювала і не слідкувала за ними, але чула як вони лаялись із ОСОБА_7 . Вона, щоб попередити бійку намагалась забрати ОСОБА_7 та умовити його йти додому. Через якийсь час у приміщення сараю зайшов дільничний ОСОБА_9 до того місця, де знаходився ОСОБА_7 і разом з ним йшов сторож ОСОБА_29 і скаржився на поведінку ОСОБА_7 . ОСОБА_9 покликав ОСОБА_7 і той відреагував. ОСОБА_9 наказав йому йти за ним і вони пішли на подвір`я. Вона сказала дружині ОСОБА_7 , щоб вийшла за ними, щоб щось не трапилось і вона пішла за ними. Потім почула сильні крики дружини ОСОБА_26 на адресу ОСОБА_22 . Вона лаяла ОСОБА_22 за те, що він побив ОСОБА_26 . Після того, ОСОБА_40 в сарай більше на заходив, і вона його не бачила, тому що доїла корів. Коли йшла з сараю додому то бачила, як під сараєм сидів ОСОБА_7 і на обличчі в нього була кров і він спльовував кров з рота. Він говорив, що йому боляче. (т.1 а.с.44).

- показання свідка ОСОБА_42 , який показав, що 14 березня 2006 року увечері направлявся з міста Яготин додому в село Лозовий Яр. Попутною машиною доїхав до села Сулимівка, а там його підібрав ОСОБА_9 на своєму автомобілі. Стали їхати разом, але ОСОБА_43 запропонував йому, проїхати в село Черняхівку, для того щоб забрати його подругу на ім,я ОСОБА_44 , прізвища якої не знає. ОСОБА_9 погодився і вони поїхали в село Черняхівку, забрали ОСОБА_45 і поїхали в село Лозовий Яр. Не доїжджаючи до села Лозовий Яр приблизно кілометр, ОСОБА_40 відповів комусь по мобільному телефону. Потім вияснилось, що це телефонував керівник підприємства в селі Червоному Скаленко ОСОБА_46 . Вовк сказав, що заїдуть не надовго в село Червоне. Коли приїхали в село Червоне, ОСОБА_9 заїхав на територію ферми і вийшов з автомобіля та попрямував у приміщення корівника. Потім вийшов звідти з ОСОБА_47 . Вже було темно. ОСОБА_35 був в нетверезому стані. Вони разом зайшли за сарай. Він вийшов з салону автомобіля, направився до них, щоб запитати у ОСОБА_9 , чому вони тут і чи довго будуть тут знаходитись. В цей момент з-за сараю йому на зустріч вийшов ОСОБА_7 , за ним ОСОБА_9 . Він запитав, що трапилось. В цей момент з середини сараю вийшла якась жінка в окулярах і стала кричати на нього, за те що він начебто когось побив. Він зразу зрозумів, що його з кимось плутають. Але вона потім зразу стала кричати і лаятись на ОСОБА_9 , за те, що він побив ОСОБА_7 . Потім вийшли ще якісь працівники і хтось став також кричати на ОСОБА_9 , висловлюючи претензії з того приводу, що він не склав протокол, а застосував фізичну силу. Вовк сказав, що завтра буде розбиратись в присутності керівника. Вони сіли в автомобіль і поїхали. (т.1 а.с.45-46).

- показання свідка ОСОБА_48 , про те, що ОСОБА_7 раніше взагалі не знала і не бачила. Вовка ОСОБА_49 бачила один раз. До неї того вечора приїхав знайомий ОСОБА_50 , прізвища якого не знає. ОСОБА_50 запросив її до себе додому в село Лозовий Яр. Разом із ним був ОСОБА_51 , який керував автомобілем. Коли їхали в село, ОСОБА_9 хтось зателефонував на мобільний телефон, після чого вони поїхали в село на ферму. Вона сиділа в автомобілі і не виходила. ОСОБА_50 спочатку був в салоні. Через пару хвилин з приміщення сараю вийшов ОСОБА_40 разом із незнайомим чоловіком. Вони стояли біля будівлі сараю і спілкувались приблизно хвилину. Потім ОСОБА_50 сказав, що вийде до них, щоб попросити підкурити цигарку. Потім побачила, як той незнайомий чоловік відійшов від ОСОБА_22 , тримався за обличчя. Але він тримався за обличчя ще коли вони виходили з сараю. В цей момент з сараю вийшли якісь жінки і стали кричати і лаятись на адресу ОСОБА_52 та ОСОБА_22 . Хлопці сіли в машину і зразу поїхали. Яке це було село - не знає. Вовк із незнайомцем стояли приблизно три-чотири метри від капота автомобіля, тому вона їх бачила. Розмови не чула, тому що в салоні грала музика. Вони постійно перебували в її полі зору, але ніяких ударів ніхто нікому не наносив. Ці показання ОСОБА_53 суперечать показанням ОСОБА_54 та обвинуваченого, які показали, що ОСОБА_40 із ОСОБА_26 заходили за кутом сараю і деякий час їх не було видно іншим присутнім. ОСОБА_53 не змогла в ході допиту відповісти на запитання щодо детальних обставин події, не правильно описала зовнішність ОСОБА_7 її показання свідчать про те, що вона не спостерігала самого злочину і не зрозуміла, що саме відбулося.(т.1 а.с.47-48).

- показання свідка ОСОБА_55 - брата обвинуваченого, який показав, що 14 березня 2006 року йому додому зателефонував черговий райвідділу, потім телефонував дільчий інспектор міліції ОСОБА_11 , вони розшукували брата. Він запитав, що трапилось і вони повідомили, що в лікарню госпіталізований ОСОБА_7 , який звинувачує брата у тому, що той спричинив йому травму. Рано вранці він поїхав у лікарню, розраховуючи там зустріти брата, але його там не було. Зайшов до ОСОБА_26 , коли він був у палаті. Вони вийшли курити. Запитав у нього, що трапилось. Він відповів, що побився зі сторожами. Сказав, що взагалі не має ніяких претензій ні до кого і не хоче виясняти стосунки. ОСОБА_35 запропонував взяти в нього пояснення про те, що він впав з воза. ОСОБА_7 не зміг написати пояснення сказав, що в нього трясуться руки, тому він написав пояснення з його слів, а ОСОБА_35 його підписав. Потім він заніс пояснення начальникові, він прочитав і сказав, щоб віддав його в чергову частину. (т.1 а.с.49).

Крім зазначених показів свідків на підтвердження вини ОСОБА_9 органи досудового слідства також вказують на такі письмові доказа, а саме:

- протокол очної ставки між потерпілим ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_9 , в ході якої потерпілий повністю підтримав свої показання про спричинення йому травми ОСОБА_9 (т.1 а.с.64-67).

- висновок судово-медичної експертизи, згідно з яким у ОСОБА_7 виявлений перелом щелепи справа, який віднесений до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень і міг бути спричинений від удару тупим предметом. (т.1 а.с.52).

- постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, яку виніс ОСОБА_9 17.03.2006 року, зазначивши у ній що тілесні ушкодження ОСОБА_7 отримав в результаті падіння. І що ця постанова являється предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. (т.1 а.с.18).

Таким чином органами досудового слідства основним та єдиним джерелом доказів винуватості ОСОБА_9 на досудовому слідстві являються показання лише ОСОБА_7 , інші показання свідків: ОСОБА_16 дружини потерпілого, ОСОБА_14 , якому потерпілий ОСОБА_7 являється племінником, показання ОСОБА_17 , яка є подругою ОСОБА_16 , а їхні чоловіки товаришують між собою, ґрунтуються на поясненях самого потерпілого ОСОБА_7 та відповідно на особистих припущеннях зазначених свідків, їх заінтересованості на користь ОСОБА_7 та на існуючих з відомих причин неприязних відносинах до особи ОСОБА_9 , як до представника влади, який раніше неодноразово мав справу з ОСОБА_7 стосовно його неправомірної поведінки та скоєння його братом особливо тяжкого злочину. Ці докази є недостатніми для пред,явленого ОСОБА_9 обвинувачення за ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 366 КК України, де органи досудового слідства взагалі не дали оцінку показам обвинуваченого, потерпілого та свідків, не провели очні ставки та відтворення обстановки і обставин події, і що саме головне незроблено огляд місця події. В матеріалах кримінальної справи (т.1 а.с.23) міститься заява матері ОСОБА_7 ОСОБА_56 до Міністра Внутрішніх Справ України про скоєння дільничим інспектором ОСОБА_9 відносно її сина злочину. Дана громадянка у даній кримінальній справі також не була допитана і її прізвище не міститься в обвинувальному висновку, як свідка, а вона лише є вільним слухачем у судових засіданнях.

Оцінюючи в судовому засіданні досліджені показання даних свідків, суд прийшов до висновку, що їх показання спростовуються показаннями підсудного ОСОБА_9 , показаннями свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_57 , ОСОБА_24 , ОСОБА_58 , ОСОБА_54 , ОСОБА_11 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , постановою про відмову в порушенні кримінальної справи, яку виніс ОСОБА_9 17.03.2006 року.

В Конституції України в розділі 2 ст.ст. 21,22,24,28,29,30,31,32,55,59,62,63 закріплені права, свободи та обов,язки людини і громадянина.

Так в ст. 62 Конституції України, зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 63 Конституції України вказує на те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів своєї сім,ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Відповідно до ст.ст. 5,6,7 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зі змінами, внесеними Протоколом №11(994,536), яка учинена в Римі 4 листопада 1950 року: людина має право на свободу та особисту недоторканість; право на справедливий суд; ніякого покарання без закону.

Відповідно до ст. 327 КПК України (в редакції 1960 року) Вирок суду може бути обвинувальний або виправдувальний. Обвинувальний вирок і виправдувальний вирок повинні бути судом мотивовані. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. Якщо підсудний визнається винним у вчиненні злочину, суд постановляє обвинувальний вирок і призначає підсудному покарання передбачене кримінальним законом. Суд постановляє обвинувальний вирок і звільняє засудженого від відбування покарання на підставах, передбачених ст. 80 Кримінального кодексу України. Виправдуваьний вирок постановляється у випадках коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Згідно п.19 Постановми Пленуму Верховного Суду України №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року, докази повинні визнаватися отриманими незаконним шляхом, наприклад тоді, коли їх збирання та закріплення здійснене або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством, або не вповноваженою на те особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Так, відповідно до наказу №158-к від 30.12.2000 року ОСОБА_9 був призначений на посаду помічника дільничого інспектора міліції Яготинського районного відділу з 20.12.2000 року (т.1 а.с.82).

В т. 1 на а.с. 84-90 містяться функціональні обов,язки дільничого інспектора міліції (помічника ДІМ сержанта міліції ОСОБА_9 ), затверджені начальником Яготинського РВ ГУ МВС України в Київській області, з якими ОСОБА_9 ознайомлений.

Як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 свою вину за ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 366 КК України не визнав і показав суду, що ОСОБА_7 знає в зв`язку з тим, що ОСОБА_7 зловживає спиртними напоями і схильний у стані алкогольного сп`яніння до бійок та правопорушень. ОСОБА_9 проводив перевірки та приймав рішення відносно ОСОБА_7 про відмову у порушенні кримінальної справи. ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем проживання та роботи. Його дружина часто викликала ОСОБА_9 і він на протязі року складав по 2-3 адміністративні протоколи про насильство в сім,ї та за появу в громадських місцях в стані алкогольного сп,яніння. ОСОБА_7 із своєю дружиною регулярно бився. Вовк також приймав участь у розкритті злочину стосовно брата ОСОБА_59 у вбивстві людини і його мати погрожувала йому, говорила, що ОСОБА_40 вибив зізнання з її сина у вбивстві. Насправді ОСОБА_9 знайшов труп людини, затримував брата ОСОБА_7 та викликав працівників міліції.

14 березня 2006 року близько 18-19 години йому на мобільний телефон зателефонував директор ТОВ „Світанок" ОСОБА_28 і сказав, що на фермі підприємства у селі Червоному знаходиться у стані алкогольного сп,яніння ОСОБА_7 , дебоширить, свариться із сторожами, і що йому про це повідомили по мобільному телефону працівники ферми. Він їхав на власному автомобілі в село Лозовий Яр разом із ОСОБА_60 та його знайомою ОСОБА_61 , але після телефонного дзвінка поїхав на ферму в село Червоне. Зупинив автомобіль за декілька метрів від дверей сараю і пішов до приміщення сараю, де проходила вечірня дойка корів. Коли зайшов у сарай ферми, там зустрів сторожів ОСОБА_36 та ОСОБА_62 . Вони повідомили, що ОСОБА_7 прийшов на ферму в нетверезому стані, заважає їм виконувати свої функціональні обов,язки і затіяв бійку з ними. Пройшовши далі по сараю, ОСОБА_9 побачив ОСОБА_7 , який знаходився в центрі сараю та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він покликав його до себе, запропонував вийти з приміщення, так як в сараї було дуже шумно і сам направився до виходу з сараю. Ярош хитавя при ходьбі у нього було чути запах алкоголю з ротової порожнини. Ніяких тілесних ушкоджень у ОСОБА_26 він не бачив. Вони вийшли на вулицю, де стояв автомобіль ОСОБА_9 . Територія біля входу в сарай освітлювалась. Вовк запитав у ОСОБА_7 : що він тут робить, а так як ОСОБА_35 знаходився у нетверезому стані і не можна було зрозуміти його мову, ОСОБА_9 сказав йому вранці з`явитися у контору для бесіди у присутності директора підприємства. Під час цієї розмови з автомобіля , що належить ОСОБА_9 вийшов ОСОБА_63 , а з сараю дружива ОСОБА_64 та дядько ОСОБА_7 - ОСОБА_14 і почали чогось кричати на Вовка та ОСОБА_65 . Вовк з ОСОБА_66 сіли в автомобіль і поїхали, де він розвіз по домам ОСОБА_67 та ОСОБА_68 . Вранці наступного дня дізнався про те, що ОСОБА_7 госпіталізовано до травматологічного відділення лікарні з переломом щелепи і він звинувачує його у тому, що він його побив. ОСОБА_9 стверджує, що не бив ОСОБА_7 і в цьому не було ніякої потреби, так як між ними не було навіть конфлікту. Працівники міліції з цього приводу відібрали пояснення у сторожів ОСОБА_33 та ОСОБА_69 . ОСОБА_9 вважає, що ОСОБА_7 його оговорює, тому, що він раніше застосовував до нього заходи впливу через його неправомірну поведінку. Грошові кошти ОСОБА_7 на лікування не давав і з ним не спілкувався.

З приводу винесення постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 пояснив, що коли в черговій частині начальник міліції йому віддав на другий день матеріали перевірки щодо ОСОБА_7 , де було пояснення ОСОБА_7 про те, що він отримав травму в результаті падіння з воза, де від начальника райвідділу міліції отримав вказівку прийняти рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, яке було ним в послідуючому затверджене. Умислу на службове підроблення офіційного документу у нього не було, оскільки при спілкуванні з ОСОБА_7 14 березня 2006 року на фермі, про перелом щелепи у ОСОБА_7 він нічого не знав. Начальник міліції сам розписував на нього матеріали перевірки. Рапортом йому не було нічого доповідати стосовно 14.03.2006 року.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав суду, що з ОСОБА_9 він разом ходив до школи, але старший від ОСОБА_9 на декілька років. Дружина потерпілого ОСОБА_16 прийшла з роботи та скаржилась, що на фермі її ображають сторожа і щоб він не ходив на ферму і не допомагав їй по роботі, так як пропадає солярка з тракторів, які на ніч ставляться в сараї. В той вечір він випив бокал пива та по дорозі на ферму випив 150 грамів горілки в магазині на розлив і закусив печениною чи цукеркою. Це було біля 19 години, а дружина пішла на ферму о 17 годині. Як зазначив ОСОБА_7 в суді, він йшов на ферму з тією метою щоб розібратися із сторожами. На фермі він розбирався із сторожами по черзі з кожним. Спочатку з ОСОБА_37 , якого руками взяв за ворот, пригрозив йому, щоб не чіплявся до дружини і за себе сказав, що мовляв ніяку солярку не крав. Потім до сараю зайшов ОСОБА_70 і його теж він брав за ворот. ОСОБА_34 розбороняв їх. Потім він пішов до дружини, яка доїла корів і стояв біля неї. Зоотехнік ферми сказав ОСОБА_7 , щоб він йшов додому, так перебуває в стані алкогольного сп,яніння. Через 15-20 хв. приїхав дільничий інспектор міліції ОСОБА_9 , який раніше за викликими дружини був у них вдома декілька разів із-за сварок в сім,ї і ОСОБА_7 сплачував штраф. А ще він відбував адміністративний арешт терміном 5 діб. Того вечора ОСОБА_9 зайшов до сараю у форменному одязі і покликав ОСОБА_7 . Вони вийшли з сараю ліворуч до вугла сараю. Автомобіль ОСОБА_9 стояв паралельно до дверей сараю на відстані 10 метрів. Хто знаходився в салоні автомобіля ОСОБА_7 не бачив. Праворуч за дверима сараю стояв молоковоз. Чи був водій в ньому ОСОБА_35 не знає. ОСОБА_9 наніс йому удар лівою рукою в область обличчя в щелепу в праву нижню частину. ОСОБА_7 похилився, але не впав та запитав у ОСОБА_9 , навіщо він зломав йому щелепу, на що ОСОБА_40 відповів, що він це не докаже. Після чого ОСОБА_35 пішов в приміщення ферми, так як з рота текла кров змити кров. На вході в сарай зустрів дружину, якій сказав, що ОСОБА_40 зломав йому щелепу. Потім повернувся на вулицю і бачив, як дружина лаяла ОСОБА_9 . Він запропонував ОСОБА_9 відвезти його до лікарні, але той сів в автомобіль і поїхав, а вони з дружиною пішли додому. Вдома ОСОБА_35 помився, переодягнувся, найняли автомобіль і поїхали до лікарні. В лікарню через дві години приїхав дільничий інспектор міліції ОСОБА_11 , відібрав пояснення, а наступного дня вранці в лікарню прийшов брат ОСОБА_9 ОСОБА_12 і умовив підписати заяву, що він впав з воза. На сьогодні він до ОСОБА_9 не має ніяких претензій. Цивільний позов по справі не заявляв і Вовка не оговорює. Написав заяву про те, що впав з воза, так як боявся, що брат ОСОБА_9 теж працює в міліції, а після проведеної йому операції, обдумавши все, вирішив перевірити, як карає закон винуватців. ОСОБА_7 також зазначив, що ОСОБА_9 давав йому 800 грн. на лікування. ОСОБА_7 також пояснив суду, що у нього є брат ОСОБА_71 , який 8 років відбував покаранн у в,язниці.

З показів свідка ОСОБА_16 - дружини потерпілого в судовому засіданні вбачається, що потерпілий по справі її чоловік, а підсудний ОСОБА_9 колишній дільничий міліціонер. З ОСОБА_22 у неї ніяких неприязних відносин не було до того часу поки він не вибив її чоловіку челюсть. На даний час вона не має ніяких претензій до ОСОБА_9 . Раніше вона зверталася до ОСОБА_9 по сімейним питанням,, так як ОСОБА_7 виганяв її з будинку. 14.03.2006 року ОСОБА_7 з м. Яготин приїхав додому в нетверезому стані з гостями. З собою привіз пляшку горілки. Тоді сторожі ОСОБА_34 та ОСОБА_72 напали на неї з претензіями по поводу крадіжки солярки з тракторів з претензіями, що це зробив її чоловік. Вдома вона розповідала чоловіку про цю конфліктну ситуацію та про те, що її сторожі ображають і ОСОБА_35 сказав, що піде на ферму та розбереться з ними. 14 березня 2006 року близько 19 години ОСОБА_7 прийшов на ферму в нетверезому стані, коли вона знаходилась на фермі на роботі. ЇЇ чоловік когось із сторожів ОСОБА_18 чи ОСОБА_19 взяв за грудки і пригрозив. Вона забрала чоловіка від нього, а ОСОБА_18 при цьому взагалі ніяк не реагував і ніякої участі не приймав у цьому конфлікті. Ніхто з них ніяких ударів чоловікові не наносив. Через 15-20 хвилин після цього конфлікту на власному автомобілі приїхав дільничний ОСОБА_9 . З ним у машині бачила ще чоловіків, з якими не знайома. Вони участі у конфлікті не приймали. ОСОБА_9 був у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 , зайшовши в сарай, вивів звідти ОСОБА_7 . ОСОБА_16 вибігла до них і побачила, що ОСОБА_7 нагнув голову і показував на ОСОБА_73 . У чоловіка текла кров із рота. Свідок не бачила, як ОСОБА_9 бив її чоловіка. Коли вона стала кричати і лаяти ОСОБА_9 , він став говорити, що вона нічого не докаже. Біля автомобіля ОСОБА_9 стояв ОСОБА_74 , який сказав їй заспокоїтись, а дівчина сиділа в автомобілі. Сторожі викликали працівників міліції. Ті що приїхали, були всі п,яні.

ОСОБА_16 відвела свого чоловіка додому, а вранці свекруха відвезла його в лікарню. Вранці вона теж поїхала в лікарню і ОСОБА_7 їй сказав, що приїздив ОСОБА_40 і просив сказати, що мовляв він впав з воза. Свідок також вказує на те, що до неї додому двічі приходив ОСОБА_9 та приносив гроші в сумі 800 грн. Також на фермі був водій молоковоза ОСОБА_14 дядько ОСОБА_7 та сварив ОСОБА_9 .

З показів свідка ОСОБА_15 , які він давав в судовому засіданні вбачається, що він знає підсудного і потерпілого. 14 березня 2006 року близько 19 години він знаходився на роботі, на фермі. ОСОБА_20 ввечері в нетверезому стані прийшов до своєї дружини на ферму та та почав конфліктувати і битися. ОСОБА_7 говорив, що сторожі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 звинувачують його у крадіжці солярки з тракторів, які стоять на фермі. ОСОБА_35 говорив, що не брав солярку, а сторожі казали, що брав. Все це відбувалося від нього на відстані 5-6 метрів. ОСОБА_7 схопив ОСОБА_19 за одяг, а в цей момент до нього підбіг ОСОБА_18 і вдарив ОСОБА_26 кулаком по обличчі і ОСОБА_35 разом з ОСОБА_18 впав. Тоді до них збіглися дорки розбороняти. На щелепу ОСОБА_35 не скаржився. Хто телефонував директору господарства та викликав міліцію свідок не знає. Потім через 20 хвилин приїхав дільничий міліціонер ОСОБА_9 у форменному одязі, вивів ОСОБА_26 на вулицю. Що вини там робили свідок не знає, але через 3-4 хвилини ОСОБА_35 повернувся, запитав у свідка: де кран з водою. У нього з рота йшла кров. Ярош потім запитав у ОСОБА_15 чи є у нього плоскогубці. На те, що поломана щелепа ОСОБА_7 не скаржився. Казав, що його вдарив ОСОБА_9 .

З показів свідка ОСОБА_31 в судовому засіданні вбачається, що він підтримує свої покази на досудовому слідстві, які були оголошені судом, де 14 березня 2006 року близько 18-19 години він знаходився на фермі разом із напарником ОСОБА_32 . На ферму прийшов ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Напарника тоді ще не було він прийшов пізніше. ОСОБА_7 підійшов до нього у приміщенні сараю і став його лаяти нецензурними словами та висловлювати погрози розправою за те, що начебто вони - сторожі розповсюджують чутки про те, що він крав солярку із тракторів. Він не знає хто саме крав солярку і нікому не говорив, що це справа рук ОСОБА_7 . ОСОБА_7 став його хапати за одяг. Він говорив ОСОБА_7 , що перебуває на роботі і намагався його заспокоїти. Поведінку ОСОБА_7 бачили доярки. Вони стали робити зауваження ОСОБА_7 , і говорити, щоб він йшов додому. Там також була і його дружина, яка також йому робила зауваження. Потім, побачив, як ОСОБА_7 напав на напарника ОСОБА_33 і став його душити. Він підійшов і намагався його захистити та відтягти ОСОБА_7 від нього. Він двічі вдарив ОСОБА_7 кулаком правої руки в обличчя, але чи в праву його частину чи в ліву сказати не може, так як не запам,ятав. Від ударів ОСОБА_7 впав на підлогу, потім піднявся і вийшов, а вони зателефонували керівнику підприємства ОСОБА_28 і через нього викликали дільничного інспектора міліції. Дільничний ОСОБА_9 приїхав приблизно через 15 хвилин після того, але він вже тоді пішов з того місця, щоб займатись своєю роботою. Які події відбувались за участю дільничного інспектора не бачив. Свідок не знає, чи бив дільничий ОСОБА_26 однак допускає що від його ударів у ОСОБА_7 могла зламатись щелепа, так як дії ОСОБА_18 були спрямовані на самозахист і на захист напарника. Жилка тоді злякався, що ОСОБА_35 міг задушити ОСОБА_19 і у нього не було іншого виходу.

З показів свідка ОСОБА_36 в судовому засіданні слідує, що ОСОБА_9 він знає, як дільничого інспектора міліції. На той час ОСОБА_72 працював сторожем на фермі в селі Червоне Яготинського району. 14 березня 2006 року близько 18-19 години він йшов на ферму на роботу і не дійшовши до ферми почув крики в сараї. Там знаходився його напарник ОСОБА_75 . ОСОБА_72 зайшов в сарай і побачив там ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп,яніння та лаявся з ОСОБА_76 . Спочатку у приміщенні сараю ОСОБА_77 зайшов у кімнату для відпочинку. Коли став виходити з цього приміщення, у дверях зіткнувся з ОСОБА_7 , який зразу схопив його руками за курточку і нічого не кажучи, став душити за горло. У ОСОБА_33 в цей момент пересохло у горлі , було дуже погано, напевно він би помер, якби ОСОБА_34 не допоміг йому.В цей час підбігли доярки та напарник ОСОБА_38 . Вони стали відтягувати ОСОБА_7 і напарник став наносити ОСОБА_7 удари кулаком в обличчя, але як саме, він не розгледів. ОСОБА_7 впав на підлогу, потім піднявся і став пропонувати вийти на вулицю поговорити. ОСОБА_19 відійшов від нього і зателефонував директору ОСОБА_28 на мобільний телефон та пішов у інший кінець сараю. Через деякий час приїхав дільничий інспектор міліції ОСОБА_9 і що відбувалося далі не бачив. Бачив, як дільничний спілкувався з ОСОБА_39 та розпитував його, що тут відбувається. ОСОБА_19 також розказував дільничому, що ОСОБА_7 душив його за горло, і що це заважало їхній роботі.В цей момент ОСОБА_7 знаходився у приміщенні сараю.Дільничий був тверезий. ОСОБА_72 тоді до Яготинського райвідділу міліції написав заяву про притягнення ОСОБА_7 до відповідальності. Але його по факту написання заяви навіть ніхто не опитував і не дав йому відповідь на подану заяву. ОСОБА_19 не чув щоб ОСОБА_7 в той вечір і в послідуючому скаржився на щось. Раніше напарник ОСОБА_34 говорив що ОСОБА_7 краде солярку на фермі з тракторів. Дружина ОСОБА_7 . ОСОБА_78 являється сестрою тещі свідка.

З показів свідка ОСОБА_24 в судовому засіданні вбачється, що він знає підсудного і потерпілого. Коли відбувалися ті події то він працював головний зоотехнік ТОВ «Світанок". 14 березня 2006 року знаходився на території ферми підприємства, виконував свої посадові обов`язки. Близько 18 години приїхав на ферму і побачив там ОСОБА_7 , який знаходився в сараї ферми і був гарно п,яний та запитав у нього, чому він тут ходить п`яний і вимагав, щоб він ішов додому, але ОСОБА_7 сказав, що прийшов до дружини і йти звідси він не збираєся. Хтось із працівників сказав, що ОСОБА_7 шукає сторожів. ОСОБА_24 після того, пішов у другий сарай і працював там із доярками, а коли повернувся до сараю, де був ОСОБА_35 , то йому сказали, що ОСОБА_35 бився із сторожами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Хтось зателефонував дитектору підприємства та викликали дільничого інспектора міліції. Дільничий ОСОБА_9 приїхав приблизно через 20 хвилин, вивів ОСОБА_26 на вулицю, і що там відбувалося він не бачив. Потім ОСОБА_35 зайшов у сарай і казав, що ОСОБА_40 його вдарив та зайшов у молочню, але чому він туди пішов не знає. Обличчя ОСОБА_7 свідок не бачив. На 2-й день люди говорили, що у ОСОБА_26 вибита щелепа, але хто це зробив свідок не знає, так як ОСОБА_7 бився із сторожами.

З показів свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 є його племінником. 14 березня 2006 року у вечній час він приїхав на ферму підприємства на автомобілі марки ГАЗ-56, який перевозить молоко. Біля сараю бачив автомобіль ВАЗ, на якому приїхав дільничний інспектор міліції ОСОБА_9 . Це було під час вечірньої дойки корів. Під сараєм на стовпі горіла лампочка і в сараї було освітлення. Грузовик з молоком стояв зовні сараю біля стіни сараю, де шланг подавався в отвір у стіні в середу сараю до бочки з молоком. ОСОБА_79 , які рухалися по сараю свідок не бачив. Він стояв на бочці молоковоза і бачив потерпілого ОСОБА_7 , який йшов до сараю в крові. ОСОБА_7 зайшов в молочню змивати кров, яка йшла чи з рота чи з носа.

З потерпілим він не спілкувався і не бачив саму сутичку ОСОБА_22 з ОСОБА_26 . По походці ОСОБА_26 свідок зрозумів що той був в нетверезому стані. Вовк також був у нетверезому стані, так як він знаходився від Вовка на відстані одного метра і робив йому зауваження. По розмовах доярок він зрозумів, що ОСОБА_26 вдарив ОСОБА_40 .Хто приїхав з ОСОБА_22 свідок не знає. Якийсь молодий незнайомий чоловік стояв біля його автомобіля.

В судовому засіданні за згодою учасників судового розгляду були оголошені покази свідка ОСОБА_17 в т.1 на а.с.44, так як вона не з,явилась до суду з поважних причин по хворобі із яких слідує, що вона працює і перебуває у дружніх стосунках із дружиною потерпілого. Їх чоловіки часто приходили на ферму, щоб допомагати виконувати тяжку роботу. Через це із завідуючою ферми стали виникати конфлікти, оскільки сторожі ферми стали розповсюджувати чутки про те, що їх чоловіки займаються на фермі розкраданням солярки. Але ОСОБА_7 на той час взагалі протягом трьох днів не був на фермі через хворобу. Вони розповіли про конфлікт своїм чоловікам. ЇЇ чоловік після цього припинив ходити на ферму, щоб не провокувати подальші конфлікти. Але ОСОБА_7 14 березня 2006 року увечері прийшов на ферму. До цього вже відбулася конфліктна розмова із сторожами з цього приводу, про неї стало відомо ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_7 прийшов, він став конфліктувати зі сторожами, але бійки між ними не було. Вона працювала і не слідкувала за ними, але чула як вони лаялись із ОСОБА_7 . Вона, шоб попередити бійку намагалась забрати ОСОБА_7 та умовити його йти додому. Через якийсь час до приміщення сараю зайшов дільничний ОСОБА_40 . Він зайшов у сарай до того місця, де знаходився ОСОБА_7 і разом з ним йшов сторож ОСОБА_29 та скаржився на поведінку ОСОБА_7 . Вовк покликав ОСОБА_7 і той відреагував. Вовк наказав йому йти за ним і вони пішли на подвір`я. Вона сказала дружині ОСОБА_7 , щоб вона вийшла за ними, щоб щось не трапилось і вона пішла за ними. Потім почула сильні крики дружини ОСОБА_26 на адресу ОСОБА_22 . Вона лаяла ОСОБА_22 за те, шо він побив ОСОБА_26 . Після того. Вовк в сарай більше на заходив, і вона його не бачила, тому що доїла корів. Коли йшла з сараю додому, бачила як під сараєм сидів ОСОБА_7 і на обличчі в нього була кров і він спльовував кров з рота. Він говорив, що йому боляче. Вовк приїхав на автомобілі і з ним в машині сидів один чоловік, якого вона не розгледіла.

З показів свідка ОСОБА_42 в судовому засіданні вбачається, що 14 березня 2006 року увечері їхав з міста Яготина додому в село Лозовий Яр. Його підвозив ОСОБА_9 на своєму автомобілі. ОСОБА_43 попросив йогозаїхати в село Черняхівку, для того щоб забрати його подругу ОСОБА_45 . Вовк погодився і вони поїхали в ОСОБА_80 , забрали ОСОБА_45 і поїхали з Лозовий Яр. Не доїжджаючи до села, ОСОБА_40 відповів по мобільному телефону та сказав, що заїдуть не надовго в село Червоне. В селі Червоне, ОСОБА_40 заїхав на територію ферми і вийшов з автомобіля та пішов у приміщення корівника. Потім вийшов звідти з ОСОБА_47 . ОСОБА_35 був в нетверезому стані. ОСОБА_43 вийшов з салону автомобіля, направився до них, щоб запитати ОСОБА_22 , чи довго будуть тут знаходитись. В цей момент з середини сараю вийшла якась жінка і стала кричати на ОСОБА_54 за те що він начебто когось побив, а потім стала кричати і лаятись на Вовка, за те, що він побив ОСОБА_26 . Потім ОСОБА_40 сказав, що завтра буде розбиратись в присутності керівника. Вони сіли в машину і поїхали.

З показів свідка ОСОБА_81 в судовому засіданні вбачається, що вона разом з ОСОБА_60 та ОСОБА_9 на автомобілі Вовка поїхали в якесь село на ферму. Вона сиділа в автомобілі на передньому сидінні і не виходила. Вовк та ОСОБА_82 на фермі вийшли з автомобіля. Вона бачила, як потерпілий йшов до Вовка і рукою підтримував голову. Вовк потерпілого не бив.

З протоколу очної ставки між потерпілим ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_9 також вбачається, що ОСОБА_9 впевнено доводить свою непричетність до травмування ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 64-67).

З висновку судово-медичної експертизи слідує, що у ОСОБА_7 виявлений перелом щелепи справа, який віднесений до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень і міг бути спричинений від удару тупим предметом. Виникнення такого прелому від падіння з висоти власного зросту малоімовірно. Судово-медичних даних про взаємне розташування потерпілого та нападаючого під час отримання травми немає. В мед документації даних про алкогольне сп,яніння потерпілого на момент травми немає. (т.1, а.с.52).

Даний висновок експерта не є об,єктивним з тих підстав, що:

1.ОСОБА_7 14.04.2006 року насправді знаходився в стані алкогольного сп,ягніння і це доведено, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні;

2.ОСОБА_7 вказує, що його вдарив ОСОБА_9 лівою рукою в праву частину обличчя, а свідок ОСОБА_34 переконливо доводив органам досудового слідства та в судових засіданнях, що він вдарив ОСОБА_7 кулаком правої руки в область обличчя, яле в яку саме частину обличчя чи у праву чи у ліву точно сказати не може.

3.Єксперт взагалі не дав відповідь на поставлене четверте питання щодо взаємного розташування потерпілог і винної особи і не міг цього зробити з об,єктивних причин, так як не мав вихідних даних, тому, що слідчий не провів відповідні слідчі дії: не оглянув місця подій, не провів відтворення обстановки та обставин події і не усунув існуючі протиріччя між свідками, які дають різні покази, шляхом проведення очних ставок між ними.

Отже, винуватість ОСОБА_9 стверджує лише сам ОСОБА_7 . Всі інші свідки переконливо стверджують, що вони не бачили як ОСОБА_9 бив ОСОБА_7 . Проте ОСОБА_7 сам не заперечує, що був у нетверезому стані і перед тим, як йти на ферму розбиратися із сторожами, випив в магазині на розлив 150 грамів горілки. Його дружина ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що він бутилу горілки в той день привіз з м. Яготина, а свідок ОСОБА_24 показав суду, що ОСОБА_7 був на фермі гарно п,яний.

Суд вважає покази свідків ОСОБА_16 ОСОБА_83 , ОСОБА_14 стосовно перебування дільничого інспектора міліції в нетверезому стані неправдивими, оскільки дані свідки мають безпосередньо зацікавленість на боці ОСОБА_7 , неприязно ставляться до ОСОБА_9 , як представника влади, який неодноразово присікав неправомірні дії ОСОБА_7 та затримував його брата ОСОБА_84 у скоєнні вбивства. Ці свідки являються, хто дружиною, хто рідним дядьком, а хто близкою подругою його дружини.

Органи досудового слідства обійшли стороною і взагалі не розслідували обставини бійки, яку затіяв в сараї ОСОБА_7 . Не дали оцінку діям ОСОБА_7 , який дужив за горло ОСОБА_33 , не порушили кримінальну справу з даного приводу за заявою ОСОБА_33 , де свідок ОСОБА_34 опікуючись за життя ОСОБА_33 наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаком в обличчя. Органами досудового слідства не досліджувалось це питання і не ставилось на розгляд судово-медичного експерта: чи міг ОСОБА_7 отримати зазначені ушкодження від ударів кулаком ОСОБА_57 в обличчя ОСОБА_7 .

Не достовірними є покази зацікавлених свідків з боку ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_9 окрім щелепи, вибив ОСОБА_7 і зуби. Така обставина не була відображена у висновку судово-медичного експерта.

Покази ОСОБА_7 повністю спростовуються показами самого підсудного ОСОБА_9 , який з самого початку категорично заперечує нанесення ним ударів ОСОБА_7 біля сараю ферми та показами свідків:

- ОСОБА_15 , який показав, що в момент конфлікту ОСОБА_7 між сторожами ОСОБА_85 та ОСОБА_86 , саме Жилка вдарив ОСОБА_7 кулаком по обличчю з метою захистити свого напарника ОСОБА_19 від протиправних дій з боку ОСОБА_7 , який душив ОСОБА_19 руками за шию;

- ОСОБА_28 , який отримав телефонне повідомлення від сторожа ОСОБА_87 , про те, що ОСОБА_7 прийшов на територію ферми в стані алкогольного сп`яніння, конфліктує із сторожами та вчинив бійку. Про, це він телефоном повідомив помічника ДІМ ОСОБА_9 ;

- ОСОБА_31 , який показав, що ОСОБА_7 прийшов на територію ферми в стані алкогольного сп`яніння, вчинив між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які виконували свої трудові обов`язки по охороні ферми сварку та бійку, під час якої ОСОБА_7 намагався задушити руками ОСОБА_33 , здавивши останнього руками за горло. Захищаючи життя та здоров`я ОСОБА_19 від реального посягання з боку ОСОБА_26 , ОСОБА_18 вимушено наніс удари кулаком по обличчю ОСОБА_7 . Від отриманих ударів ОСОБА_35 упав на підлогу ОСОБА_34 допускає, що від таких його ударів могла зламатись щелепа у ОСОБА_7 ;

- ОСОБА_36 , який показав сіду, що ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території ферми, вчинив з ним та його напарником по роботі ОСОБА_85 безпричинну сварку та бійку. Напавши на ОСОБА_19 став душити його руками за горло. Жилка, з метою захисту життя та здоров`я ОСОБА_19 , став відтягувати ОСОБА_26 та наносити по обличчю ОСОБА_26 удари кулаком:

- ОСОБА_24 , який показав, що ОСОБА_7 , перебуваючи на території ферми в ставні алкогольного сп`яніння, вчинив бійку із сторожами, на зауваження покинути територію ферми не реагував. Зі слів сторожів ОСОБА_88 та ОСОБА_89 стало відомо, що ОСОБА_35 погрожував їм фізичною розправою, намагався задушити одного з них руками за горло.

- ОСОБА_11 , який показав, що йому, як працівнику міліції, з пояснень сторожів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 стало відомо, що ОСОБА_7 безпричинно вчинивши з ними бійку, душив одного з них руками за шию. Сторожі захищались наносили по обличчю ОСОБА_7 удари руками;

- ОСОБА_42 , який показав, що він прибув до приміщення ферми в якості пасажира автомобіля ОСОБА_9 . Перебував на подвір`ї ферми та бачив, як ОСОБА_40 і ОСОБА_35 вийшли з приміщення сараю та про щось на протязі двох хвилин розмовляли один з одним і весь час перебували в його полі зору. ОСОБА_82 не бачив щоб ОСОБА_40 наносив які-небудь удари по обличчю ОСОБА_7 ;

- ОСОБА_81 , яка показала, що будучи пасажиркою в салоні автомобіля ОСОБА_9 , який був припаркований поруч з приміщенням сараю, вона бачила як з приміщення сараю вийшли ОСОБА_35 та ОСОБА_40 . При цьому, коли останні виходили з середини приміщення сараю, то вона бачила, як ОСОБА_7 чомусь тримався рукою за своє обличчя. Ярош і Вовк, вийшовши з приміщення сараю, зупинились недалеко від автомобіля, в якому сиділа Пляха, стояли і про щось розмовляли. При тому між ними не було бійки, вони один одного взагалі не чіпали руками;

- ОСОБА_55 , який показав, що ОСОБА_7 дав йому пояснення про те, що травму щелепи він отримав при падінні з воза;

- протоколо очної ставки між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , де останній довів свою непричетність до отриманого ОСОБА_7 перелому щелепи.

Із показів свідка ОСОБА_58 вбачається, що ОСОБА_7 виходив із сараю з ОСОБА_9 і вже тримався рукою за обличчя, що свідчить про отримання ним тілесних ушкоджень до зустрічі з ОСОБА_9 . Це питання органами досудового слідства не досліджувалось не усувались протиріччя. Не з,ясовувалось на досудовому слідстві також питання про можливість отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень 14.03.2006 року по дорозі з ферми додому.

Як показав суду ОСОБА_9 , ОСОБА_7 оговорює його з метою помсти за те, що ОСОБА_40 приймав участь в розкритті особливо тяжкого злочину, вчиненого рідним братом ОСОБА_7 , за який брат ОСОБА_26 засуджений до позбавлення волі. Пояснення ОСОБА_9 повністю підтверджуються показами свідка ОСОБА_11 , та частково показами самого ОСОБА_7 .

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України ґрунтується лише на показах потерпілого і не підтверджуються жодним об`єктивним доказом, а тому є лише припущенням з огляду на те, що потерпілий є особою, яка має зацікавленість в обвинуваченні підсудного та є ініціатором порушення кримінальної справи, і як зазначив в суді ОСОБА_7 : хотів перевірити, як карає наш закон.

Про свою неправомірну поведінку в приміщенні МТФ у стані алкогольного сп,яніння по відношенню до сторожів ферми, з застосуванням фізичної сили до них, відмовою реагувати на зауваження працівників ферми, ОСОБА_7 не опікується.

Судом також досліджений висновок УБВ в Київській області ДВБ ГУБОЗ МВС України за результатами розгляду заяви гр-ки ОСОБА_90 від 18.04.2006 року в якому ведеться мова про протиріччя про протиріччя у свідченнях ОСОБА_90 , її сина ОСОБА_7 , очевидців події ОСОБА_14 , ОСОБА_15 із свідченнями ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 24-29).

Інші які-небудь об`єктивні докази, які давали б можливість дати однозначну обвинувальну оцінку вказаним доказам в судовому засіданні не добуто.

Таким чином зібрані по даній справі докази не можна визнати достатніми для того, щоб зробити безспірний і єдино правильний висновок про те, що підсудний ОСОБА_9 скоїв інкримінований йому злочин, передбачений ч. 2 ст. 365 КК України.

На переконання суду, обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях та на сумнівних доказах щодо доведення вини особи і тлумачаться на її користь.

Аналіз зібраних по справі доказів приводить суд до висновку про відсутність складу злочину у діянні ОСОБА_9 в інкримінованому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 365 КК України.

За збігом часу десяти років, враховуючи те що можливості для збирання додаткових доказів на даний час слідчим шляхом вичерпані ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 365 КК України слід виправдати.

Винність ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України на переконання суду також не підтверджується відповідно до тих доказів, які зібрані органами досудового слідства із слідуючих підстав.

ОСОБА_9 органами досудового слідства обвинувачується у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складанні і видачі завідомо неправдивих документів службове підроблення, а саме те, що про застосування щодо ОСОБА_7 заходів фізичного впливу із заподіянням йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , в супереч вимогам ст. 12 Закону України «Про міліцію», рапортом не довів до відома начальника для сповіщення прокуророві, а сфальсифікував матеріали перевірки за фактом отримання ОСОБА_7 ушкоджень начебто в результаті падіння останнього з воза і 17 березня 2006 виніс постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за цим фактом, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, зазначивши у ній завідомо неправдиві дані про таке падіння.

Щодо винесення постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 надав покази про те, що 15.03.2006 року в черговій частині Яготинського районного відділу міліції від начальника міліції отримав матеріали перевірки відносно ОСОБА_7 . Там знаходилося пояснення ОСОБА_7 про те, що він отримав травму в результаті падіння з воза. Від начальника райвідділу міліції ОСОБА_9 отримав вказівку прийняти рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, яке начальником міліції в послідуючому було затверджене. Як такого умислу на службове підроблення офіційного документу у ОСОБА_9 не було, оскільки при спілкуванні з ОСОБА_7 14 березня 2006 року на фермі, про перелом щелепи у ОСОБА_7 він нічого не знав і сам ОСОБА_9 . ОСОБА_7 ніякі тілесні ушкодження не наносив. Начальник міліції сам розписував на нього матеріали перевірки і рапортом, як йому вміняється в вину, йому не було нічого доповідати керівництву стосовно обставин 14.03.2006 року, так як зустріч ОСОБА_7 ОСОБА_9 призначив на наступний день у кабінеті керівника ТОВ ОСОБА_28 .

ОСОБА_9 органи досудового слідства вміняють в вину підробку постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, яку ОСОБА_9 мав право виносити згідно його функціональних обов,язків. А дані, які він описував в постанові, брав з матеріалів перевірки, які йому надав начальник міліції, де 17.03.2006 року цю постанову затвердив начальник міліції (т.1 а.с. 18).

Такі дії ОСОБА_9 виключають наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України і його за даною статтею слід виправдати.

Суд визнав доведеним порушення ОСОБА_9 правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження за наступних підстав.

Так, 06 вересня 2011 року, близько 17 години 00 хв. ОСОБА_9 , керуючи автомобілем ВАЗ-2104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись поблизу будинку № 5 по вулиці Шевченка в селі Сулимівка Яготинського району Київської області, у напрямку села Лозовий Яр, допустив порушення вимог п.п. 1.7, 2.3.6, 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху керованого ним автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перевищив встановлену в населеному пункті швидкість руху, виявивши небезпеку для руху, а саме людину похилого віку ОСОБА_91 , 1927 року народження, яка переходила дорогу зліва на право по його руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості автомобіля аж до зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на дану особу.

Внаслідок ДТП ОСОБА_92 отримала ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підсудний ОСОБА_9 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, відшкодував потерпілим заподіяні збитки.

Висновки суду про винність ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України грунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи.

Під час розгляду справи, суд встановив, що ОСОБА_9 керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

6 вересня 2011 року близько 17 години ОСОБА_9 , керуючи автомобілем ВАЗ-2104 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Шевченка в селі Сулимівка Яготинського району, поблизу будинку №5, у напрямку села Лозовий Яр.

Під час цього він грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України , а саме:

- пункт 1.7, що зобов`язує водіїв бути особливо уважними до такої категорії учасників дорожнього руху, як люди похилого віку;

- пункт 2.3.«б», який для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язує водія: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та інші вимоги ПДД України.

Проігнорувавши вказані норми безпеки дорожнього руху, не вибравши безпечної швидкості, ОСОБА_9 допустив неуважність. Факт перевищення дозволеної швидкості встановлено висновком судової автотехнічної експертизи №786А від 24 жовтня 2011 року, який зазначає, що перед початком гальмування, автомобіль ВАЗ-2104 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 рухався зі швидкістю від 76 до 94 км. на годину ( в залежності від коефіцієнта щеплення шин з дорогою ), в результаті чого втратив контроль за дорожньою ситуацією і автомобілем та вчинив наїзд на пішохода - людину похилого віку ОСОБА_93 , 1927 року народження, яка переходила дорогу зліва направо по його руху.

За даних дорожніх обставин він повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3 і 12.4 Правил дорожнього руху України, тобто рухатись зі швидкістю не більше 60 км на годину, та з моменту виникнення небезпеки для руху, при об`єктивній видимості потерпілої біля осьової лінії - 87 метрів, негайно вжити заходів по зменшенню швидкості автомобіля аж до його зупинки і при дозволеній швидкості мав технічну можливість відвернути наїзд шляхом застосування екстреного гальмування.

Внаслідок наїзду ОСОБА_91 отримала обширну скальповану рану голови, рвану рану правої гомілки, струс-забій головного мозку, перелом хірургічної шийки плечової кістки та підвивих голівки плеча, підвертлюжний перелом правої стегнової кістки, відрив малого вертлюга без зміщень, перелом 2-4 ребер зправа, які у сукупності віднесені до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Ці суспільно-небезпечні наслідки перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_9 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України.

Злочинна недбалість ОСОБА_9 проявилась у тому, що він, допускаючи порушення правил безпеки дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості та перевищив дозволену, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу при виявленні пішохода на дорозі, міг і повинен був передбачити можливість наїзду на ОСОБА_91 та її травмування.

В судовому засіданні ОСОБА_9 вину у вчиненому злочині визнає в повному обсязі, щиро розкаюється. Цивільний позов, заявлений потерпілою, визнає в повному обсязі та відшкодував, претензій потерпілі не мають.

Окрім визнання підсудним ОСОБА_9 своєї вини в скоєному, його винність підтверджується показами свідка ОСОБА_94 , який суду пояснив, що після того, як їм повідомили про те, що машина збила його тещу, вранці вони поїхали в село на місце події, де зустрілись із сусідами, які розповіли, що потерпілу збив працівник міліції Вовк. Потім зателефонував в ДАІ і повідомив про те, який саме автомобіль збив ОСОБА_91 однак їм повідомили, що винуватець ДТП їм відомий. ОСОБА_9 надавав їм матеріальну допомогу на лікування ОСОБА_91 та відшкодував всі понесені ними збитки.

Потерпіла ОСОБА_8 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_9 не має. При обранні міри покарання покладається на думку суду.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 70/д від 05.10.2011 року, у ОСОБА_95 виявлено обширну скальповану рану голови, рвану рану правої гомілки, струс-забій головного мозку, перелом хірургічної шийки плечової кістки та підвивих голівки плеча, підвертлюжний перелом правої стегнової кістки, відрив малого вертлюга без зміщень, перелом 2-4 ребер зправа, які у сукупності віднесені до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Характер, локалізація тілесних ушкоджень вказує на те, що під час первинного контакту потерпіла ймовірно знаходилась у вертикальному чи наближеному до нього положенні та звернена до автомобіля правою боковою поверхнею тіла.

Суд за згодою учасників судового розгляду, які не оспорювали фактичних обставин справи, в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України обмежився показами, свідка ОСОБА_96 , та визнає недоцільним подальше дослідження доказів.

Таким чином, оцінюючи в сукупності установлені і перевірені в судовому засіданні докази по справі, суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчинені інкримінованого йому злочину доведена повністю. По справі зібрано достатня кількість допустимих та належних доказів на підтвердження його вини.

Суд вважає, що своїми умисними діяннями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, Вовк вчинив злочин, та кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст.286 КК України.

Оцінюючи показання підсудного ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 в частині заподіяння підсудним потерпілому тілесних ушкоджень, суд вважає, що покази потерпілого ОСОБА_7 не є правдивими, оскільки дані свідчення ґрунтуються на бажанні помститися ОСОБА_9 за дії, які вчиняв ОСОБА_9 , як дільничий інспектор міліції при виконанні ним своїх службових обов,язків, як безпосередньо по відношенню до самого ОСОБА_7 , як до правопорушника, так і до його брата ОСОБА_97 . Такі неприязні відносини до ОСОБА_9 мають і його близькі родичі та друзі.

Покази ОСОБА_9 на протязі 10 років розгляду справи є логічними в своїй послідовності та підтверджуються показами свідків і не суперечать матеріалам справи.

Покази потерпілого та зацікавлених з його боку осіб є не правдивими, мають протиріччя і суд розцінює їх, як намагання безпідставно улічити ОСОБА_9 у скоєнні злочину, який він не скоював.

Відповідно до ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає не доведеним факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 саме підсудним ОСОБА_9 .

А заподіяння вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . ОСОБА_85 під час конфлікту потерпілого з ним та ОСОБА_86 не розслідувалось органами досудового слідства, хоч свідки безпосередньо вказували на це.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що на час подій, які мали місце 14.03.2006 року ОСОБА_9 працював в Яготинському РВ ГУ МВС України в Київській області на посаді помічника дільничного інспектора міліції.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про міліцію» міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом. Застосуванню сили, спеціальних засобів вогнепальної зброї повинно передувати попередження про намір їх використання, як дозволяють обставини. Без попередження фізична сила, спеціальні засоби і зброя можуть застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю громадян і працівників міліції.

Умови застосування засобів впливу визначені в ст. 13 цього Закону, згідно з яким, працівники міліції мають право застосовувати заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків.

Під час розгляду справи судом не встановлено обставини, за яких ОСОБА_9 застосовував до потерпілого ОСОБА_7 фізичне насилля.

За таких обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 365 та ч.1 ст.366 КК України .

Крім того, суд визнав доведеним, вину вовка за ч.1 ст.286 КК України

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 8 "Про внесення змін та доповнень до Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно наданих суду характеристик підсудний ОСОБА_9 позитивно характеризується за місцем постійного проживання та за місцем роботи, має на вихованні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_98 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_99 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В процесі судового розгляду справи підсудний ОСОБА_9 своєї вини в скоєних злочинах, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України не визнав.

Визнаючи свою провину за злочин передбачений ч.1 ст.286 КК України та щиро розкаюючись в скоєному, ОСОБА_9 повністю відшкодував заподіяну шкоду.

За таких обставин, призначаючи покарання підсудному ОСОБА_9 , за ч.1 ст.286 КК України, суд враховує як пом`якшуючі відповідальність обставини щире каяття ОСОБА_9 в скоєному та активне сприяння в розкритті злочину.

Судом проаналізовано одинадцять прийнятих місцевими судами рішень по справі із яких: одна постанова про повернення справи на додаткове розслідування та 10 вироків із яких п,ять вироків носили оправдувальний характер за ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 366 КК України відносно ОСОБА_9 .

Так, місцевим судом 10.01.2007 року було задоволено клопотання прокурора про повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та не об,єктивності досудового слідства і той же прокурор оскаржив до апеляційного суду цю постанову суду про повернення справи на додаткове розслідування (протокол судового засідання (т. 1 на а.с. 243, постанова суду т. 1 а.с. 244-245, апеляція прокурора т. 1, а.с. 248-251).

Із 11 ухвал колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області про скасування постанови та 10-ти вироків, одна ухвала від 21.11.2007 року була про скасування вироку та повернення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування (т. 2 а.с. 93-96).

Проведення додаткового розслідування органом досудового слідства здійснювалось не належним чином, безпідставно відхилялись численні клопотання ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 щодо повноти та об,єктивності проведення досудового слідства.

Кримінальна справа тричі направлялась до суду без проведення огляду місця події, де обвинувачений по справі на протязі досудового слідства та судового розгляду справи не визнає свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 та ч. 1 ст. 366 КК України.

По даній справі слідчим повинно було бути проведено принаймі два огляди місця події з винайденням та вилученням речових доказів, в тому числі слідів крові, про наявність яких за межами сараю вказує ОСОБА_7 , а саме:

1. В приміщенні сараю, де потерпілий ОСОБА_7 душив за горло свідка ОСОБА_33 , після чого свідок ОСОБА_34 , захищаючи ОСОБА_33 від ОСОБА_7 , наніс останньому декілька ударів кулаком в обличчя, від яких ОСОБА_7 впав на підлогу.

2. В послідуючому з приїздом ОСОБА_9 , за межами сараю, де залишилися наодинці ОСОБА_7 з ОСОБА_9 , і як стверджує ОСОБА_7 на тому місці від помічника дільничого міліціонера він отримав тілесні ушкодження.

Захиснику ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_9 відмовлялося в задоволенні клопотань про проведення відтворення обстановки та обставин події за їх участю, участю потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_57 , ОСОБА_33 і ОСОБА_100 . Було відмовлено також в задоволенні клопотання в проведенні очних ставок між даними особами з метою усунення протиріч між їх показами.

Таким чином, за збігом часу 10 років, за відсутністю у справі належних доказів, які на даний час не можна добути по об,єктивних причинах з підстав неповноти та неналежного проведення досудового слідства, і усунути такі недоліки не представляється можливим у судовому засіданні. Окрім того свідки по справі, які допитувались в даному судовому засіданні з об,єктивних причин за давністю не можуть пам,ятати в деталях всі події десятирічної давності.

Суд, допитавши в судовому засіданні свідка ОСОБА_101 дослідивши матеріали справи, вважає, що слідчий на досудовому слідстві недобросовісно поставився до свої обов,язків, не об,єктивно віднісся до складання обвинувального висновку по завершенню досудового розслідування. За основу обвинувачення взяв неоднозначні покази потерпілого ОСОБА_7 . В обвинувальному висновку взагалі упустив і не зазначив покази свідка ОСОБА_57 про те, що від його ударів кулаком в обличчя ОСОБА_7 могла зламатися щелепа.

Нанесення ОСОБА_85 кулаком ударів по обличчю ОСОБА_7 та його падіння на бетонне покриття, так як іншого в сараях на фермі немає, не стало предметом дослідження судово-медичного експерта, де не був проведений огляд місця події за цих обставин, як і відсутній протокол огляду місця події поза межами сараю ферми.

Суд критично ставиться до показів потерпілого ОСОБА_7 , його дружини ОСОБА_16 в частині побиття ОСОБА_9 . ОСОБА_7 , вважає їх не правдивими, так як дані особи мають неприязні відносини з ОСОБА_9 , який неодноразово проводив з ОСОБА_7 бесіди стосовно його поведінки та складав протоколи про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності та приймав участь у розкритті особливо тяжкого злочину братом ОСОБА_7 ОСОБА_102 , який в послідуючому поніс покарання з засудженням до позбавлення волі. Цю обставину не заперечують в судовому засіданні ОСОБА_7 , його дружина ОСОБА_16 та підсудний ОСОБА_9 .

Суд, з,ясувавши обставини справи, має чітке переконання у тому, що ОСОБА_7 14 березня 2006 року свідомо вживав вдома спиртні напої, переслідуючи мету піти на ферму, де працює його дружина та «поставити на місце» сторожів, які вважають його причетним до крадіжок солярки із тракторів, які на ніч ставились до сараїв ферми. Перебуваючи в стані алкогольного сп,яніння, ОСОБА_7 не виконав вимогу зоотехніка ОСОБА_24 покинути приміщенні ферми та сказав, що йти не збирається.

Таким чином органи досудового слідства усунулись від з,ясування передумов, які послужили предметом десятирічної тяганини з розгляду даної кримінальної справи. Не прийняли рішення щодо неправомірних дій самого ОСОБА_7 , який не мав права в нетверезому стані, не будучи при цьому працівником МТФ, переступати поріг підприємства, де здійснювався робочий процес, однак зробив це, перешкоджав роботі, влаштував сварку та бійку на охоронюваному об,єкті з працівниками ферми (сторожами), які знаходились на своєму робочому місці та виконували свої професійні обов,язки. ОСОБА_7 свідомо перешкоджав їм виконувати свою роботу. Сторож ОСОБА_34 , захищаючи від нападника свого колегу по роботі ОСОБА_33 на якого напав ОСОБА_7 та душив його за горло, де ОСОБА_34 усвідомлюючи реальну загрозу життю напарника двічі ударив кулаком в обличчя ОСОБА_7 , який від нанесених ударів упав, і в послідуючому ніякий судово-медичний експерт не з,ясовував силу нанесених ОСОБА_7 . ОСОБА_85 тілесних ушкоджень і можливого перелому щелепи, так як даному питанню взагалі не приділялась слідчим ніяка увага щодо призначення судово-медичної експертизи з цих підстав. ОСОБА_34 з першого його допиту на досудовому слідстві припускає перелом щелепи у ОСОБА_7 від його ударів. ОСОБА_9 , в свою чергу категорично заперечує нанесення ним ОСОБА_7 ударів в обличчя. Свідок ОСОБА_53 стверджує, що ОСОБА_7 , коли з ОСОБА_9 виходив з приміщення сараю, то вже тримався рукою за обличчя. А твердження зацікавлених свідків про наявність крові на обличчі у ОСОБА_7 після спілкування з ОСОБА_9 та перебування ОСОБА_9 у стані алкогольного сп,яніння, не що інше, як намагання опорочити ОСОБА_9 .

Із зазначеного вбачається , що органи досудового слідства підійшли до вирішення цього питання однобоко, не об,єктивно та не професійно, стали на бік особи, яка сама своїми неправомірними діями створила такий прецедент, де органи досудового слідства не дали його діям ніякої правової оцінки та взагалі не прийняли ніякого рішення з даного приводу, не розглянули заяву ОСОБА_72 про злочин.

Так, в обвинувальному висновку слідчий на переконання суду свідомо упустив покази ОСОБА_57 про те, що він допускає перелом щелепи у ОСОБА_7 від нанесених ним йому ударів кулаком. Це зроблено з тією метою, щоб зконцентрувати увагу суду тільки на особі ОСОБА_9 . Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні потерпілий та його дружина лукавлять, говорять неправду і їх покази протирічать показам інших учасників, а слідчий не усунув ці протиріччя, не провів очні ставки та свідомо відмовив обвинуваченій особі та його захиснику в задоволенні клопотання.(т.3 а.с.30).

Так, дружина потерпілого ОСОБА_16 стверджує, що помічник дільничого ОСОБА_9 приїхав на ферму в нетверезому стані. Однак навіть її чоловік ОСОБА_7 та інші очевидці не підтвердили стан алкогольного сп,яніння ОСОБА_9 . Однак чомусь у висновку судово-медичного експерта наявність алкогольного сп,яніння ОСОБА_7 не зазначена, хоча в лікарню він з,явився в нетверезому стані.

Окрім того ОСОБА_16 також стверджувала, що між її чоловіком з одного боку та ОСОБА_86 , ОСОБА_85 з другого боку ніякого конфлікту не було. Проте потерпілий ОСОБА_7 не заперечує, що був у стані алкогольного сп,ягніння та зазначає, що конфлікт між ними був, де вони хапали один одного за одяг і сварилися. А факт бійки, яку затіяв потерпілий, підтвердили ОСОБА_72 та ОСОБА_38 . І сам ОСОБА_7 стверджує, що йшов на ферму «розібратися» із сторожами.

В обвинувальному висновку слідчий частину показів ОСОБА_103 , які свідчать не на користь потерпілого, чомусь упускає та не зазначає, того що свідок не бачив чи бив дільничий ОСОБА_7 та те, що від ударів ОСОБА_57 могла зламатися щелепа у потерпілого. Не зазначено в показах ОСОБА_19 в обвинувальному висновку і те, що ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_16 говорять неправду щодо не нанесення ОСОБА_7 ударів кулаками в обличчя ОСОБА_85 (т. 3 а.с. 30- обвинувальний висновок та т. 1 а.с. 37-38-протокол допиту ОСОБА_57 ).

В обвинувальному висновку слідчий частину показів свідка ОСОБА_24 також не відобразив, де ОСОБА_7 , оговорюючи ОСОБА_9 вказував на мовляв зламані у нього зуби. Слідчий також упустив відповідь ОСОБА_24 на поставлене йому слідчим запитання про те, чи бачив ОСОБА_24 кров на обличчі ОСОБА_7 , де свідок відповів, що не бачив.(т. 3 а.с. 31- обвинувальний акт та т. 1 а.с. 41- протокол допиту ОСОБА_24 ). У висновку експерта взагалі не ведеться мова про пошкодження зубів у ОСОБА_7 .

Таким чином, суд обираючи міру покарання ОСОБА_9 , звертає увагу на те, що злочин передбачений ч.1 ст.286 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинених з необережності.

Враховуючи, що з дня вчинення злочину минуло більше 3 років, а даний злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, то п.2 ч.1 ст.49 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв,язку із закінченням строків давності.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи тяжкість злочинів , характеризуючі матеріали, суд також приймає до уваги той факт, що з моменту вчинення злочинів пройшов тривалий час, і за цей час підсудний не вчиняв нових умисних злочинів, на даний час звільнився з органів внутрішніх справ, та на думку суду не представляє соціальної небезпеки, тому суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_9 міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.

Судом по справі приймались всі, передбачені законом міри про виклик в судове засідання заявлених свідків, і за згодою учасників судового розгляду справи, суд виконавши всі допустимі процедури щодо допиту свідків, погодився з їх думкою щодо не доцільності допиту тих свідвів, що не з,явились до суду.

Цивільний позов не заявлений потерпілою ОСОБА_8 .

По справі проведено дві автотехнічні експертизи ( т. 1 а. с. 143, 153), вартість яких становить 2197 гривень 69 копійок та 1519 гривень 56 копійок відповідно, які необхідно стягнути з підсудного ОСОБА_9 на користь установи, яка проводила експертизу - науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області.

Керуючись ст. ст. 321-324 КПК України, , п. «в» ст.1, Закону України «Про амністію в 2014 році» суд -

Засудив:

ОСОБА_9 визнати не винним у вчинеллі злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та виправдати за відсутністю в діянні складу злочину на підставі ч. 1 п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції1960 року).

ОСОБА_9 визнати не винним у вчинеллі злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та виправдати за відсутністю в діянні складу злочину на підставі ч. 1 п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції1960 року).

ОСОБА_9 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на два роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України у зв,язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави ( Банк одержувача: ГУДСКУ у Київській області, м. Київ, МФО 821018, номер рахунку 0016, , одержувач УК у Баришівському районі, /смт. Баришівка/ 24060300, призначення платежу: за експертні роботи - 2197 гривень 69 копійок та 1519 гривень 56 копійок відповідно вартості проведених двох автотехнічних експертиз, всього стягнути 3 717 (три тисячі сімсот сімнадцять) гривень 25 копійок.

Запобіжний захід до ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписка про невиїзд.

На даний вирок протягом п`ятнадцяти днів може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_1