Провадження № 1-кп/200/610/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000622, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красногорський, Янгіабадського району, Ташкентської області, Узбекистан, громадянина України, вдівця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-03 лютого 2009 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років. 24 липня 2013 року звільнений з Жовтоводської виправної колонії, на підставі ст.81 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 1 місяць 2 дні,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 разом зі своєю донькою ОСОБА_7 та зятем ОСОБА_4 мешкає в квартирі АДРЕСА_2 близько трьох років. За час проживання між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 склалися гострі неприязні стосунки.
04 лютого 2015 року приблизно о 18 годині ОСОБА_6 знаходився разом зі своїм зятем ОСОБА_4 в кімнаті квартири
АДРЕСА_2 , де між ними на грунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх умисних дій, утримуючи в правій руці пилку для нігтів довжиною 10 см, загостреною на кінці леза, яка має ріжучі властивості, двічі провів вказаною пилкою по шиї ОСОБА_4 .
Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, повалив ОСОБА_4 на підлогу, схопив праве ухо потерпілого і різко потягнув на себе, відкусивши його.
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 продовжив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_4 , утримуючи останнього обома руками та ногами на підлозі, ОСОБА_6 натиснув потерпілому великими пальцями правої та лівої руки на очні яблука та вкусив за 4-й палець основної фаланги лівої кисті.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
- двох різаних ран по передній поверхні шиї у середній та нижній третинах з переходом на передньо-бічній поверхні шиї праворуч та ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день);
- синців та субкон`юнктивальних крововиливів в параорбітальній області праворуч та ліворуч, двох саден в виличній області праворуч та на верхній повіці лівого ока на тлі синця, чотирьох саден по тильній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 4-го пальця, по долонній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 4-го пальця, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки;
- травматичної ампутації правої вушної раковини, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що призвели до стійкої втрати працездатності понад 10%, але не більше ніж 33%. Дефект правої вушної раковини є невиправним ушкодженням, що непоправно знівечило обличчя потерпілого ОСОБА_4 та є тяжким тілесним ушкодженням.

Своїми умисними діями, які виразилися в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, як такого, що спричинило непоправне знівечення обличчя потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні вказав, що обвинувачений ОСОБА_6 батько його дружини ОСОБА_8 . Останній час конфлікти з ОСОБА_6 виникають все частіше, оскільки останній багато випиває і на цьому підґрунті в них виникають конфлікти .

04 лютого 2015 року приблизно о 17 годині він прийшов додому, а його дружина ОСОБА_8 та донька в цей час пішли до магазину. Десь о 18 годині, перебуваючи на кухні, він побачив, що каналізація знову забита, навколо був бруд. Він зрозумів, що це зробив ОСОБА_6 , який в черговий раз намагався полагодити каналізацію, однак це в нього не вийшло і він залишив весь цей бруд на кухні. Така поведінка обвинуваченого його обурила і він направився до кімнати ОСОБА_6 , щоб з`ясувати це питання. Але, коли він підійшов до його кімнати, ОСОБА_6 два рази провів пилкою справа наліво і з ліва на право, порізав його по шиї, потім повалив його та сів зверху. Потім ОСОБА_6 сильно стиснув зубами його праве вухо, потягнув й відкусив, при цьому погрожував вбити. Він почав кричати і потім побачив обличчя ОСОБА_6 перед собою, у якого у роті було його вухо та кров. Потім ОСОБА_6 виплюнув частину вуха на підлогу, а сам обома руками почав видавлювати йому очі, він став сильно кричати та прохав його припинити. Після чого ОСОБА_6 схопив зубами його палець та сильно стиснув зуби, вкусив, при цьому весь час говорив, що вб`є його. Потім він якимсь чином звільнився від ОСОБА_6 , вибіг з квартири, де стояли його сусіди. Далі він пішов на вулицю та дочекався швидкої допомоги, яка відвезла його до міської лікарні №4.

Вказав, що дефект вушної раковини знівечило його обличча, робить його асиметричним, від чого він відчуває постійний дискомфорт, при цьому оточуючи звертають на нього увагу, насміхаються, вигадують призвіська. Він вимушений носити довгу зачіску, став соромитися свого зовнішнього вигляду, рідше виходить на вулицю й для того, щоб не було видно цього дефекту, навіть змінив зачіску.

Показами свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_9 - її батько, потерпілий ОСОБА_4 її чоловік.

04 лютого 2015 року біля 18 години вона з донькою вийшла до магазину, а коли повернулася то побачила біля під`їзду будинку швидку допомогу. Підійшовши до квартири, вона побачила кров на підлозі в коридорі. Вдома був батько, чоловіка не було.

Батько розповів, що її чоловік ОСОБА_10 накинувся на нього, й за це він відкусив тому вухо. Також сказав, що конфлікт розпочався через те, що ОСОБА_10 сказав йому самому ремонтувати вдома каналізацію. Згодом, ОСОБА_11 їй розповів, що її батько ОСОБА_6 порізав йому шию та відкусив вухо, вкусив за палець та намагався видавити очі.

Вказала, що за останні пів року, у батька з її чоловіком часто виникають конфлікти на побутовому ґрунті.

Показами свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив, що 04 лютого 2015 року ввечері подзвонили в квартиру, відчинивши двері він побачив сусіда ОСОБА_13 , який був дуже переляканий та сказав, щоб він викликав міліцію та швидку допомогу. Після чого він одягнувся та вийшов на майданчик між квартирами, куди також вийшов ОСОБА_14 , у якого шия та руки були в крові, не було вуха, губи були синіми, а очі ледве відкритими. Артем розповів, що ОСОБА_9 порізав його пилкою шию, відкусив вухо та вкусив за палець.

Перебуваючи на цьому майданчику, ОСОБА_9 та ОСОБА_14 продовжували з`ясовувати стосунки, погрожували одне одному, що вдарять, погроз вбивства не чув.

Після чого він викликав швидку допомогу та міліцію, однак ОСОБА_14 сам пішов до лікарні й він відмінив виклик швидкої.

Вказав, що тілесних ушкоджені на ОСОБА_15 він не бачив, в той же час його руки та шкарпетки були в крові.

Показами свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні вказав, що він працює інспектором міліції й 04 лютого 2015 року знаходився на чергуванні.

Ввечері надійшов виклик за номером 102. На протязі 30 хвилин він та інший інспектор приїхали на місце виклику до квартири АДРЕСА_2 .

Прибувши на місце подій, вони допитали сусіда ОСОБА_12 , який розповів про відомі йому обставини, потерпілого на місці події не було. На підлозі в коридорі між квартирами була виявлена кров. Обстановка в квартирі була хаотичною, також виявлені плями крові. На ліжку сидів підозрюваний ОСОБА_6 , який повідомив, що в процесі конфлікту із ОСОБА_17 , виникла бійка, в ході якої він завдав ОСОБА_18 тілесні ушкодження. Видимих тілесних ушкоджень на ОСОБА_19 він не бачив.

Вказав, що оскільки на місці події потерпілого не було, то заява від нього не відбиралась.

За результатами виклику ним був складений рапорт на ім`я начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Показами експерта ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні підтвердила висновки судово-медичної експертизи №3373е від 28.07.2015 року відносно потерпілого ОСОБА_4 .

Зазначила, що дана експертиза проводилась на підставі первинної медичної документації потерпілого ОСОБА_4 , а саме довідки з міської клінічної лікарні №4, листа лікарні швидкої допомоги, а також медичної картки ОСОБА_4 .

Вказала, всі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого були спричинені з достатньою силою. Також зазначила, що вушна раковина є частиною голови. Дефект вушної раковини ОСОБА_4 є невиправним. Можливе відновлення вушної раковини лише в хірургічному порядку.

А також дослідженими матеріали кримінального провадження
Рапортами інспекторів Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 04 лютого 2015 року, якими описані обставини виклику за адресою: АДРЕСА_1 , а також встановлено, що в даній квартирі між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт, який переріс в бійку. Опитати ОСОБА_4 не виявилось можливим, оскільки останній був відсутній ( а.с.4-5).

Актом судово-медичного дослідження від 09 лютого 2015 року, яким у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження, клінічно встановлених діагнозів: «різані рани шиї, травматична ампутація правої вушної раковини», синців та субкон`юктивальних крововиливів обох очей, саден обличчя та 4 пальця лівої кисті, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою контактуючої поверхнею та частина яких від дії твердого предмету, який володіє ріжучими властивостями, можливо в термін, на який вказує обстежений ( а.с.19-20).

Копіями медичних довідок Комунального закладу «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 04 лютого 2015 року та Комунального закладу «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічні лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради», якими у ОСОБА_4 виявлені різана рана шиї, травматична ампутація правого вуха ( а.с.21, 22).

Копією виписки із журналу щодо звернення ОСОБА_4 до лікарні 04 лютого 2015 року ( а.с.22).

Висновком судово-медичної експертизи №3373е від 28 липня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох різаних ран по передній поверхні шиї у середній та нижніх третинах з переходом на передньо-бічній поверхні шиї праворуч та ліворуч, травматичної ампутації правої вушної раковини, синців та субкон`юктивальних крововиливів в параорбітальній області праворуч та ліворуч, двох саден в виличній області праворуч та на верхній повіці лівого ока на тлі синця, чотирьох саден по тильній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 4-го пальця, по долонній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 4-го пальця.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що ушкодження в області шиї (різані рани) спричинені від дії твердого предмету (предметів), який (які) володіє (володіють) ріжучими властивостями, ушкодження у вигляді синців, саден на обличчі та субкон`юктивальних крововиливів обох очей, травматичної ампутації вушної раковини спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких з обмеженою контактуючої поверхнею.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до звернення за медичною допомогою у лікувальні заклади, тобто і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження в області обличчя та лівої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Ушкодження в області шиї (різані рани після первинної хірургічної обробки) відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Дефект вушної раковини понад 1/3, згідно до «Інструкції про порядок організації і проведення лікарсько-страхової експертизи №2», призводить до стійкої втрати працездатності понад 10%, але не більш ніж 33%, тому ушкодження у вигляді травматичної ампутації правої вушної раковини, за своїм характером відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Дефект правої вушної раковини є невиправним ( а.с.29-30).

Протоколом слідчого експерименту від 15 серпня 2015 року з фототаблицею, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_4 та спеціаліста ОСОБА_21 , в присутності понятих, в ході якого потерпілий розповів про обставини та показав механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 ( а.с.41-49).

Додатковим висновком судово-медичної експертизи №3676е від 15 серпня 2015 року, відповідно до якого локалізація, характер та кількість виявлених у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, не суперечить механізму їх спричинення, на який вказує ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту за його участю ( а.с.53-54).

Суд вважає вину ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищевказані докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Будучи допитаним в суді, обвинувачений ОСОБА_6 провину у скоєнні даного злочину не визнав та вказав, що мешкає в одній квартирі з донькою, онукою та зятем ОСОБА_17 . З зятем у нього часто виникають конфлікти, оскільки останній багато п`є, кричить, що всіх пересаджає до в`язниці, тобто сам провокує конфлікті ситуації.

04 лютого 2015 року ОСОБА_11 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, він в цей день в обід також випив небагато вина, але вже до вечора був тверезий.

Пояснив, що 04 лютого 2015 року приблизно о 18 годині він прийшов додому з роботи та приліг відпочивати у своїй кімнаті. Після чого до його кімнати забіг ОСОБА_14 , підійшов до його ліжка та став плювати в обличчя. Від цього, він зіскочив з ліжка та став питати у ОСОБА_4 , що той хоче від нього, на що останній почав погрожувати йому зґвалтуванням, замахнувся на нього кулаком, однак він перехватив його та повалив ОСОБА_4 на ліжко.

Скрутивши останньому руки, він сів на нього зверху, при цьому ОСОБА_4 намагався надавити пальцями на його очі й він вирішив зробити те саме, та пальцями надавив на очі ОСОБА_4 . Від цього той закричав та кликав дружину, тобто його доньку, але вдома нікого крім них не було. Після цього ОСОБА_4 став просити у нього пробачення та сказав, що поїде до своєї матері, й він його відпустив.

Однак, коли той його відпустив, ОСОБА_4 знову накинувся на нього з кулаками, але він встиг скрутити йому руки, після чого вони разом впали на ліжко, й він знову сів зверху ОСОБА_4 та став тримати його. ОСОБА_4 став пручатись та вириватись, схопив зубами його ліву руку, від чого йому стало боляче й він схопив зубами вухо ОСОБА_4 та тримав його, поки той різко не здригнувся й верхня частина вуха відірвалась та випала з його роту на підлогу. Він не думав, що вухо відірветься, це був нещасний випадок, який спровокував своїми діями ОСОБА_4 . Утримуючи вухо ОСОБА_22 , він намагався припинити його дії по відношенню до нього.

В подальшому ОСОБА_4 знову став вириватися та намагався кинутися на нього й через це він вкусив його палець руки, від чого ОСОБА_4 став кричати, що йому боляче й він відпустив його палець.

Однак, після цього ОСОБА_4 не заспокоївся й намагався задушити його. На прохання припинити, той не відреагував й він дістав з кишені пилку для нігтів, яку використовує в роботі для різання картону, й провів нею по шиї ОСОБА_4 , однак йому здалося, що він промахнувся й тому провів нею ще один раз по шиї ОСОБА_4 , щоб той перестав намагатися нанести йому тілесні ушкодження, й відпустив його лише тоді, коли тому стало боляче.
Після того як ОСОБА_4 заспокоївся, він відпустив його, а сам пішов до сусідів та попрохав, щоб ті викликали швидку допомогу та міліцію. Відчинив двері сусід ОСОБА_23 , якому він сказав викликати швидку та міліцію, і в цей час з квартири вийшов ОСОБА_4 , якого сусід сфотографував. Після чого ОСОБА_4 пішов та сказав, що йому нічого не потрібно.

Через деякий час приїхали донька з онукою та робітники міліції.

Зазначив, що не хотів вбивати ОСОБА_22 , лише хотів зробити йому боляче та налякати його, щоб той не завдав йому болі.

Позицію обвинуваченого щодо не визнання вини, суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його вина повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Судом встановлено, що саме від умисних протиправних дій ОСОБА_6 у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тяжкі тілесні ушкодження, а ствердження обвинуваченого ОСОБА_6 та позицію захисника про відсутність складу злочину за ч.1 ст.121 КК України, суд не приймає як доказ його не винуватості, бо вони спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом обставин скоєного кримінального правопорушення.

Так, потерпілий ОСОБА_4 , як в ході досудового розслідування так і в суді вказував, що обвинувачений ОСОБА_6 під час спричинення йому тілесних ушкоджень два рази провів пилкою з ліва на право і з права на ліво, порізав його по шиї, повалив його та сів зверху. Потім ОСОБА_6 сильно стиснув зубами його праве вухо, потягнув й відкусив. А далі ОСОБА_6 обома руками почав видавлювати йому очі, а коли від болю він став сильно кричати та прохав його припинити, ОСОБА_6 схопив зубами його палець та вкусив.

Свідок ОСОБА_12 в суді вказав, що бачив ОСОБА_4 відразу після обставин завдання йому тілесних ушкоджень, і в того дійсно було ампутоване вухо, були наявні рани на шиї, а також ушкодження в області очей.

Дані покази потерпілого ОСОБА_4 не викликають у суду будь яких сумнівів в їх достовірності, оскільки підтверджуються і узгоджуються з актом, а також висновком судово-медичної експертизи №3373е від 28 липня 2015 року про характер і локалізацію виявлених ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_4 саме двох різаних ран по передній поверхні шиї у середній та нижніх третинах з переходом на передньо-бічній поверхні шиї праворуч та ліворуч, травматичної ампутації правої вушної раковини, синців та субкон`юктивальних крововиливів в параорбітальній області праворуч та ліворуч, двох саден в виличній області праворуч та на верхній повіці лівого ока на тлі синця, чотирьох саден по тильній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 4-го пальця, по долонній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 4-го пальця.

Також покази потерпілого ОСОБА_4 підтверджуються додатковим висновком судово-медичної експертизи №3676е від 15 серпня 2015 року, відповідно до якого локалізація, характер та кількість виявлених у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, не суперечить механізму їх спричинення, на який вказував ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту з його участю.

Суд вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження за образи з боку потерпілого, обороняючись від дій ОСОБА_4 , а ампутація вушної раковини - це нещасний випадок, оскільки потерпілий сам здригнувся й вухо відірвалось.
В той же час, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що дії потерпілого ОСОБА_4 за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди обвинуваченому ОСОБА_6 , який мав можливість залишити дану квартиру, припинити свої дії та запобігти продовженню даного конфлікту.

Про відсутність в діях обвинуваченого необхідної оборони або перевищення її меж, також свідчить той факт, що при обстановці, що склалася, обвинувачений завдав тілесні ушкодження потерпілому, в той час як потерпілий жодного тілесного ушкодження обвинуваченому не завдав.

При цьому обвинувачений ОСОБА_6 лише припускав, що ОСОБА_4 може йому спричинити тілесні ушкодження, вдарити, тобто реальної загрози для обвинуваченого з боку потерпілого не було і необхідності в спричиненні серії тілесних ушкоджень різного характеру в різних анатомічних областях потерпілого, судом також не встановлено.
Про наявність пилки, якою були спричинені дві різані рани потерпілому, не заперечував і сам обвинувачений, підтвердив й потерпілий, це також узгоджується з висновками судово-медичних експертиз щодо характеру даного ушкодження як різаних ран що спричинені предметом, який володіє ріжучими властивостями, й тим самим спростовує доводи захисту про відсутність даного предмету під час завдання ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .
Доводи обвинуваченого щодо випадкової ампутації вушної раковини потерпілого, суд вважає безпідставними, оскільки такі наслідки відбуваються лише в результаті відкусу, тобто тільки тоді, коди надкушена частина об`єкта повністю відділяється як частина від цілого. При завершенні відкусу зуби змикаються, а відкушена частина залишається в роті, що й підтвердив в судовому засіданні потерпілий та не заперечував обвинувачений ОСОБА_6 .
В той же час слід надкусу є слідами тиснення і утворюється тоді, коли верхні та нижні зуби рухаються назустріч одні одним, заглиблюються в слідосприймаючий предмет, але не розділяють його, тобто власне тільки надкусують.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 під час травматичної ампутації правої вушної раковини свідчать про значну силу при спричиненні даного тілесного ушкодження й підтверджують намір обвинуваченого довести свій намір до кінця.
Таким чином, характер застосованого предмету- пилки з ріжучими властивостями, локалізація, механізм спричинення тілесних ушкоджень, інтенсивність, їх кількість, з достатньою силою свідчать про наявність умислу у обвинуваченого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , й спростовують доводи обвинуваченого в цій частині, в тому числі внаслідок образ з боку потерпілого.
Про мотив скоєного злочину на грунті раптово виниклих неприязних стосунків свідчить сварка, яка виникла між обвинуваченим та ОСОБА_4 , чого не заперечували ОСОБА_6 і ОСОБА_4 й також підтвердили під час судового розгляду.
Крім того, суд повністю погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_6 саме за ч.1 ст.121 КК України, оскільки ОСОБА_6 вчинені умисні дії, що виразились у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, як такого, що спричинило непоправне знівечення обличчя, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 2.1.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я №6 від 17 січня 1995 року, судово-медичний експерт не кваліфікує ушкодження обличчя як знівечення, оскільки це поняття не є медичним. Він визначає вид ушкодження, його особливості і механізм утворення, встановлює, чи є це ушкодження виправним або невиправним.

Під виправністю ушкодження належить розуміти значне зменшення вираженості патологічних змін ( рубця, деформації, порушення міміки тощо), з часом чи під дією нехірургічних засобів. Коли ж для усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), то ушкодження обличчя вважається невиправним.

Відповідно до діючого законодавства, умисним тяжким тілесним ушкодженням за ознакою непоправного знівечення обличчя, слід вважати за одночасної наявності двох обставин : таких патологічних змін обличчя, які його спотворюють, надають огидливості, відвертають від себе і для усунення цих змін необхідне хірургічне втручання.

Отже, знівечення обличчя визначається стосовно будь-якої потерпілої особи, виходячи з естетичної оцінки нормального вигляду обличчя, та має місце тоді, коли ушкодження обличчя, будучи неусувними, надає обличчю відразливого, потворного, відштовхуючого зовнішнього вигляду.

Згідно до проведеного судово-медичного дослідження, виявлений у потерпілого ОСОБА_4 дефект правої вушної раковини понад 1/3є невиправним.

Дані висновки підтвердила допитана в суді судмедексперт ОСОБА_20 , яка проводила судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_4 .

Окрім цього, експерт в судовому засіданні зауважила, що дефект вушної раковини ОСОБА_4 є невиправним, оскільки в даному випадку необхідно проводити хірургічну операцію. У разі визнання лише судом цього пошкодження непоправним, такі ушкодження є тяжкими.

Допитаний судом потерпілий вказував, що його життя після наслідків нанесених обвинуваченим тілесних ушкоджень змінилось, він став соромитись свого зовнішнього вигляду, дефект вушної раковини знівечило його обличчя, робить його асиметричним, від чого він відчуває постійний дискомфорт, при цьому оточуючи звертають на нього увагу, насміхаються, вигадують призвіська. Він вимушений носити довгу зачіску, став соромитися свого зовнішнього вигляду, рідше виходить на вулицю й для того, щоб не було видно цього дефекту, навіть змінив зачіску.

З фототаблиць, долучених до акту експертного дослідження потерпілого ОСОБА_4 , із зображенням останнього після конфлікту з обвинуваченим, дійсно вбачається відсутність частини правої вушної раковини, також в цьому міг переконатись і суд в судовому засіданні, під час якого потерпілий продемонстрував ампутовану вушну раковину.

Слід зазначити, що така деформація вушних раковин щодо інших частин обличчя порушує цілісне сприйняття зовнішнього образу потерпілого ОСОБА_4 оточуючими, а у нього самого дійсно виникають відчуття фізичної неповноцінності.

При цьому, на погляд суду, обличчя потерпілого має неприємний, жахливий вигляд, який не властивий нормальному людському обличчю, оскільки відсутність частини вушної раковини притягує до себе увагу оточуючих, викликає негативну реакцію ( відразу) при погляді на обличчя потерпілого як збоку, так і в цілому.

Суд вважає, що можна безсумнівно стверджувати, що дефект правої вушної раковини, дає обличчю потерпілого ОСОБА_4 відштовхуючого, потворного вигляду, в зв`язку з чим та враховуючи, що це є непоправним, суд приходить до висновку, що останньому спричинене непоправне знівечення обличчя, і свідчить про спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Доводи захисту про необхідність виклику до суду для дачі пояснень лікаря хірурга з приводу можливого приєднання відсутньої вушної раковини потерпілому, суд вважає безпідставними, такими, що не мають значення для вирішення даної справи, оскільки відповідно до висновку судово- медичного експерта та показів самого експерта ОСОБА_20 , дефект вушної раковини потерпілого є невиправним, оскільки не може бути усунутий за допомогою звичайних методів лікування, тобто без оперативного ( хірургічного) втручання, тому виклик для дачі пояснень спеціаліста з цього приводу, суд вважає недоцільним.

Доводи захисту щодо невстановленого місця скоєння злочину, механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 судом не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеними доказами.

Також суд вважає безпідставною заяву потерпілого ОСОБА_4 про те, що під час спричиненні йому тілесних ушкоджень, обвинувачений мав намір його вбити, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження. Так, після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, на вимогу останнього, обвинувачений ОСОБА_6 припинив свої дії, вжив всі необхідні заходи щодо виклику швидкої допомоги й надання кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_4 , а також викликав робітників міліції. Про це пояснював як обвинувачений ОСОБА_6 , так і підтвердив допитаний свідок ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , який будучи робітником міліції, прибув на місце скоєння злочину після отриманого виклику.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, які виразилися в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя потерпілого ОСОБА_4 , вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, адміністративних стягнень не має, раніше судимий за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, скоїв даний злочин в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2009 року.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд відносить рецидив злочину.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із відбуттям покарання у кримінально-виконавчому закладі закритого типу, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370-371, 374,376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2009 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком ( п`ять) років та один місяць з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 особисте зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1