ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

24 вересня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

при секретарі ОСОБА_6.,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000550, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2015 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Надвірна Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого,

якого визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7.,

в с т а н о в и в:

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернувся прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, із касаційною скаргою на вказаний вирок щодо ОСОБА_1

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про його скасування та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення ч. 1 ст. 418, ч. 1 ст. 420 КПК України, а саме постановив вирок щодо апеляційної скарги ОСОБА_1. без наявності правових підстав, оскільки апеляційну скаргу обвинуваченого було залишено без задоволення, у зв'язку з чим рішення щодо цієї скарги мало бути постановлено у формі ухвали. Вважає, що наведення доводів щодо безпідставності скарги обвинуваченого у вироку, а не в ухвалі, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2015 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 1 ст. 307 КК України -на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України - на строк 5 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Вирішено питання про обчислення строку відбування покарання, речові докази та судові витрати.

Апеляційний суд, задовольнивши частково апеляційну скаргу прокурора, залишивши без задоволення обвинуваченого ОСОБА_1, вирок місцевого суду скасував та постановив свій вирок 27 квітня 2015 року, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 1 ст. 307 КК України -на строк 4 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України - на строк 6 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Судом ухвалено визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України за таких обставин.

ОСОБА_1 у вересні 2014 року в невстановленої досудовим слідством особи незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін (субітекс), котрий зберігав при собі з метою подальшого збуту, а 26 вересня 2014 року о 18:20 год., перебуваючи по вул. Федьковича у м. Надвірна Івано-Франківської області, незаконно збув частину вказаного наркотичного засобу масою 0.0041 г за 150 грн ОСОБА_2, який діяв у рамках контролю за вчиненням злочину у виді оперативної закупівлі.

01 жовтня 2014 року о 15:10 год., перебуваючи у м. Надвірна у парку ім. І. Франка, ОСОБА_1 повторно незаконно збув частину вказаного наркотичного засобу масою 0.0077 г за 150 грн ОСОБА_2, який діяв у рамках контролю за вчиненням злочину у виді оперативної закупівлі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України у касаційній скарзі не оспорюються. Не наведено у касаційній скарзі також доводів щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочинів та особі засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни вироку місцевого суду судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

При перевірці матеріалів провадження касаційним судом установлено, що доводи прокурора про істотне порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону на увагу не заслуговують.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційним судом щодо ОСОБА_1 ухвалено свій вирок, підставою для чого стало задоволення апеляційної скарги прокурора у зв'язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Разом із цим, відповідно до ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

У зв'язку з викладеним, на думку колегії суддів, вирішення у вироку суду апеляційної інстанції апеляційних скарг учасників процесу відповідає наведеним вимогам кримінального процесуального закону.

За таких обставин, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Водночас колегія суддів вважає, що апеляційним судом допущено помилку при зазначенні у вироку даних про особу обвинуваченого.

Так, у вироку апеляційного суду зазначено, що ОСОБА_1 раніше судимий: за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2004 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки; за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2011 року ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 грн.; за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2012 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Відповідно до ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються, зокрема: особи, засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного буде скасоване з інших підстав, передбачених законом; особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, а тому суд не вправі посилатись у судовому рішенні на вироки, судимості за якими є погашеними.

Зазначену помилку касаційний суд виправляє шляхом відповідної зміни судових рішень у порядку, визначеному ч. 2 ст. 433 КПК України .

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

У порядку ст. 433 КПК України вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1 змінити: виключити з вироку посилання на вироки Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2004 року, Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2011 року, Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2012 року при зазначенні у вступній частині вироку відомостей про особу засудженого.

У решті судове рішення залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5