У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідачаОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні 21 січня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження №0000020 за касаційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 .
Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2014 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця м. Львова, судимого
вироком Галицького районного суду м. Львова
від 22 червня 2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 296
КК на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, ухвалою
від 31 липня 2013 року невідбуте покарання
замінено на 9 місяців 17 днів виправних робіт,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК. Затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_7 та призначено узгоджене сторонами остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць, яке визначено шляхом часткового приєднання на підставі ст. 71 КК України невідбутого покарання за ухвалою Хмельницького міського суду Хмельницької області від 31 липня 2013 року - 1 місяця обмеження волі.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2015 року прокурору відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на зазначений вирок щодо ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням судом кримінального закону при призначенні покарання. Посилається на те, що суд всупереч вимогам закону призначив ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК, однак не призначив покарання за ч. 2 ст. 185 КК. Вважає, що незаконне судове рішення підлягає оскарженню всупереч вимогам ст. 469 КПК.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржено в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження прокурором угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК угода не може бути укладена.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 22 постанови № 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» вирок суду першої інстанції на підставі угоди може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у частинах 3, 4 ст. 394 КПК. Зокрема, сторони, а також прокурор у провадженні на підставі угоди про примирення позбавлені можливості оскаржувати таке судове рішення у зв`язку з істотним порушенням положень КПК, передбачених ст. 412 КПК, та неправильним застосуванням норм КК. У зв`язку з чим суд, в разі подання відповідних скарг з підстав, з яких судове рішення не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК, має відмовити у відкритті апеляційного провадження.
З матеріалів провадження убачається, що прокурор в апеляційній скарзі ставив питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням судом кримінального закону при призначенні ОСОБА_6 покарання.
Отже, апеляційний суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК та будучи позбавленим процесуальної можливості втручання у кримінальне провадження із наведених прокурором підстав, правильно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора щодо ОСОБА_6 .
Підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3