Справа №11-102/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року березня 9 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Лугового М.Г.

суддів Гончарова М.В.

ОСОБА_2

з участю прокурора Ворфоломеєвої Н.П.

та адвоката ОСОБА_3

потерпшої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5 засудженого ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2009 р., яким

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимий

засуджений за ст. 115 ч. 1 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з засудженого на користь ОСОБА_4 34483 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди і на користь держави 608 грн. 46 коп. витрат на проведення експертиз і 406 грн. 86 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

ВСТАНОВИЛА:

У відповідності з вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним і засуджений за те, що 22 листопада 2007 року, близько 13 год. 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння і знаходячись на подвірї будинку № 14 по вул. Воскресенській у м. Суми, на грунті виниклих раніше неприязних стосунків, умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_7 підійшов до нього і наніс йому удар ножем, який узяв удома, в черевну порожнину ОСОБА_7, пошкодивши печінку, діафрагму, товстий кишечник, артерію жовчного міхура, від яких він помер в лікарні в цей же день.

У поданих апеляціях:

- адвокат ОСОБА_3 посилається на необгрунтованість засудження ОСОБА_6 за ст. 115 ч. 1 КК України, вважає, що у засудженого не було наміру вбивати ОСОБА_7, він захищався від потерпілого, але перевищив межі необхідної оборони, тому просить вирок щодо ОСОБА_6 змінити, перекваліфікувати його дії зі ст. 115 ч. 1 КК України на ст. 124 КК України і враховуючи незадовільний стан здоровя ОСОБА_6 і те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, помякшити покарання,

- засуджений ОСОБА_6 вказує на те, що він не бажав смерті ОСОБА_7, тому його дії неправильно кваліфіковані за ст. 115 ч. 1 КК України, а вважає, що він скоїв злочин, передбачений ст. 121 ч. 2 КК України і просить помякшити покарання.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи й зміст апеляцій, засудженого ОСОБА_6 і адвоката ОСОБА_3, які підтримали свої апеляції, потерпілу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, які заперечували проти задоволення апеляцій, міркування прокурора про залишення апеляцій без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що задоволенню вони не підлягають.

Висновки суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_7 за обставин встановлених судом та викладених у вироку відповідають матеріалам справи і грунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах.

Доводи в апеляціях адвоката та засудженого про те, що у ОСОБА_6 не було умислу на позбавлення життя ОСОБА_7 і твердження адвоката про те, що засуджений заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони перевірялись судом першої інстанції і обгрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності.

Так, сам ОСОБА_6, визнаючи свою провину у вчиненому злочині частково, показав, що під час конфлікту з ОСОБА_7 він ножем, який був у нього, наніс удар в живіт потерпілого, але це він зробив після того, як ОСОБА_7 намагався його душити.

Проте, ці показання засудженого ОСОБА_6 суд визнав неправдивими і такими, що не відповідають дійсності і, розцінив їх як його спробу уникнути відповідальності за скоєне, оскільки винність ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства підтверджується іншими доказами, які суд дослідив в судовому засіданні.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_4 показала, що коли її чоловік ОСОБА_7 вийшов із квартири і пішов до гаражу, то в цей час ОСОБА_6 пішов за чоловіком в напрямку гаража, тримаючи в руках предмет у виді

палиці. Через деякий час вона дізналася, що у чоловіка ножове поранення і в цей же день він помер.

Свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 показали, що 22 листопада 2007 року вони робили ремонт в квартирі ОСОБА_10 по вул. Харківській у м. Суми. Коли обідали, то прийшов ОСОБА_6 і він разом з ними обідав та вживав горілку. За столом ОСОБА_6 сказав, що він замочит ОСОБА_7 і що це його місія. Через деякий час ОСОБА_6 взяв з собою ніж і пішов.

Свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 показали, що 22 листопада 2007 року близько 14 годин вони затримали ОСОБА_6, який був у стані алкогольного спяніння і у нього був вилучений ніж, який був у крові. ОСОБА_6 їм пояснив, що цим ножем він вдарив ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_13 показав, що 22.11.2007 року йому зателефонував його дядько ОСОБА_6 і сказав, що він вбив ОСОБА_7

Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 показали, що близько 15 год. 22 листопада 2007 року в прийомний покій лікарні № 1 у.м. Суми поступив з ножовим пораненням ОСОБА_7 Йому була надана медична допомога, але він помер. Перед смертю вік сказав, що його вдарив ножем ОСОБА_6 Вважають, що завданий ножем удар був професійним, добре поставленим, направленим на позбавлення життя людини і несумісним з життям.

Згідно висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_7 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення печінки, діафрагми з проникненням в плевральну порожнину, товстого кишечника. Це поранення могло бути спричинене клинком ножа, вилученого у ОСОБА_6

За висновком судово-медичної експертизи вбачається, що на ножі, вилученому у ОСОБА_6 виявлена кров людини, яка може походити від ОСОБА_7

Результати огляду місця події, висновки експертиз, показання свідків, дані проведеного за участю ОСОБА_6 відтворення обстановки й обставин події повністю підтверджують винність ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_7

Суд дійшов обгрунтованого висновку, що обставини справи й характер дій ОСОБА_6 свідчать про те, що засуджений, який ударив ОСОБА_7 ножем у життєво-важливий орган в черевну порожнину - з ушкодженням печінки, діафрагми, товстого кишечника, артерії жовчного міхура, усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його наслідки і бажав їх настання, тому твердження в апеляціях про те, що він не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_7, є безпідставними.

Слід визнати необгрунтованими й доводи апеляції адвоката про те, що ОСОБА_6 захищався від ОСОБА_7, але перевищив межі необхідної оборони, оскільки вивченням матеріалів кримінальної справи не встановлено даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 нападав на ОСОБА_6 Як встановлено у справі, ще під час обіду ОСОБА_6 заявив про те, що збирається замочити ОСОБА_7 із цією метою взяв ніж, яким і вдарив потерпілого. Проте, що на нього нападав ОСОБА_7 він не заявив працівникам міліції при затриманні, в той же час будучи впевненим, що він вбив ОСОБА_7, зателефонував ОСОБА_13

Отже, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що досудове та судове слідство проведено повно та всебічно, фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину встановлені правильно, а юридична оцінка дій ОСОБА_6 за ст. 115 ч. 1 КК України є вірною і підстав для перекваліфікації його дій на ст. 121 ч. 2 КК України або на ст. 124 КК України, про що поставлено питання в апеляціях, немає.

Що стосується покарання, яке суд призначив засудженому ОСОБА_6, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. Як убачається з вироку, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, а також враховані і обставини, які обтяжують та помякшують покарання, тому воно є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і підстав для помякшення покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від ЗО червня 2009 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а його апеляцію і апеляцію адвоката ОСОБА_3 - без задоволення.

СУДДІ

ОСОБА_16 ОСОБА_1 ОСОБА_2