АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/922/2012
Номер провадження 11/786/14/2013
Категорія: ч. 4 ст. 152 КК України О.Т.
Головуючий у 1-й інстанції Сировєтнік
Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
23 грудня 2013 року м. Полтава
Головуючого - судді Корсун О.М.,
суддів: Гавриша В.М., Денисенко Л.М.,
з участю секретарів Войтенко Є.М., Костюченко М. В.,
прокурора Гринь А.С.,
потерпілої ОСОБА_2,
представника потерпілої ОСОБА_3,
перекладача ОСОБА_4,
захисників-адвокатів Бердніченко О.П., Колотія С.М.,
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальну справу за апеляцією з внесеними доповненнями помічника прокурора м. Кременчук, апеляціями засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника - адвоката Коссова С.О. на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 15 листопада 2010 року,-
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук від 15 листопада 2010 року

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Бутенки, Кобеляцького р-ну, Полтавської обл., громадянин Російської Федерації, з неповною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше в Україні не судимий,-

засуджений за:

- ч. 4 ст. 152 КК України на 11 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 153 КК України на 10 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

Цим же вироком ОСОБА_7 за ч. 2 ст.186 КК України виправдано за відсутністю складу злочину.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 126 грн. 89 коп. та 50 000 грн. моральної шкоди.

Вирішена доля речових доказів.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду за апеляцією з внесеними доповненнями прокурора, апеляціями засудженого та його захисника вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 листопада 2010 року змінено та прийнято рішення про реагування окремою ухвалою на виявлені порушення чинного законодавства з боку органів досудового слідства.

Як встановлено при розгляді апеляцій, вироком Автозаводського районного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 5 березня 2010 року приблизно 20-30 год. ОСОБА_7, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, поряд з дитячим садком № 62, розташованим по вул. Вадима Бойко, 59-А в м. Кременчук, Полтавської обл., зустрів раніше йому незнайому малолітню ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, яка поверталася додому. Маючи умисел, спрямований на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом та на зґвалтування малолітньої потерпілої, ОСОБА_7 з цією метою підійшов ззаду до потерпілої, закрив їй рот своєю рукою і, погрожуючи застосуванням насилля, зокрема, застосувати пістолет, примусив малолітню ОСОБА_2 проти її волі перетнути паркан території дитячого садка, силою завів її в один із павільйонів, де, погрожуючи застосуванням фізичного насилля, проти її волі здійснив насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом.

Після цього, продовжуючи погрожувати застосуванням фізичного насилля ОСОБА_7 повторно здійснив з малолітньою потерпілою статевий акт проти її волі у зазначеному павільйоні.

Продовжуючи злочинну діяльність щодо малолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_7, погрожуючи застосуванням фізичного насилля, приблизно 22 години, повів потерпілу до будинку № 52, розташованого по вул. Київській в м. Кременчук, насильно завів її на 4-й поверх 2-го під'їзду вказаного будинку, де, застосовуючи погрози застосування фізичного насилля, проти її волі повторно здійснив з нею насильницький статевий акт, а вже після цього, пригрозивши розправою у разі повідомлення про зґвалтування, відпустив її додому.

У поданих апеляціях засудженим ОСОБА_7 та його захисником вказувалося на порушення його процесуальних прав при затриманні та при проведенні досудового слідства, викрадення в Автозаводському РВ його паспорта та інших особистих речей.

Колегія суддів апеляційного суду перевіривши матеріали справи прийшла до висновку, що при затриманні і проведенні дізнання і слідчих дій стосовно ОСОБА_7 були допущені порушення норм КПК України 1960 року.

Так, за матеріалами справи встановлено, що за заявою батьків потерпілої в ніч з 5 на 6 березня 2010 р. співробітниками міліції - інспекторами ОСОБА_14 та ОСОБА_15., ОСОБА_7. був затриманий на вулицях м. Кременчук та у підозрі у вчиненні злочину був доставлений у Автозаводський РВ Кременчуцького МВ УМВС України у Полтавській області про що у журналі доставлених мається відповідний запис від 6.03.2010 о 5.00.год. Не дивлячись на те, що на час затримання були всі приводи і підстави для порушення кримінальної справи та затримання підозрюваного відповідно до ст. 106 КПК України 1960 року, органом дізнання чи слідчим цього зроблено не було.

Замість цього, у порушення вимог ст. ст. 260, 261 КУпАП черговим інспектором Автозаводського РВ КМУ УМВС було складено протокол про адміністративне затримання «у зв'язку із підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 152 КК України», при цьому у ОСОБА_7 було вилучено паспорт і особисті речі. Згідно з цим протоколом убачається, що ОСОБА_7 ніби - то був звільнений о 7 год. 50 хв. 6.03.2010р..

Між тим убачається, що фактично із Автозаводського РВ він не звільнявся, оскільки стосовно нього проводилися слідчі дії. Зокрема, з 13.30 год. до 14.05 год. в цей день слідчий Автозаводського РВ Черненко О.С. оглядав його як підозрюваного у чиненні злочину, виявив у нього паспорт громадянина Російської Федерації, два мобільні телефони, годинник та інше майно, які у присутності двох понятих були вилучені, крім того, як вказано у протоколі, у затриманого були вилучені труси, які поміщені в поліетиленовий пакет». У той же час у своєму поясненні на ім'я прокурора м. Кременчук слідчий Русін К.І. стверджував, що при затриманні ОСОБА_7 у нього ніякі речі не вилучалися, що прямо суперечить вище приведеному протоколу.

Очевидно, що для проведення дізнання чи слідчих дій, ураховуючи, що ОСОБА_7 на території України не мав постійного місця проживання, та міг зникнути, він мав бути затриманий та триматися під арештом до вирішення питання про обрання запобіжного заходу та пред'явлення йому обвинувачення.

Не дивлячись на це, 6.03.2010р. інспектором - черговим Автозаводського РВ ОСОБА_10 було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_7 нібито 6.03.2010 р. о 18.40 по вул. Київській біля буд. № 7 висловлювався брутальною лайкою на зауваження не реагував вів себе зухвало, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КупАП, та затримав його о19 год. 20 хв.. На підставі такого сумнівного протоколу постановою Автозаводського районного суду від 7.03.10р. ОСОБА_7 був підданий адміністративному арешту терміном на 3 доби.

Тільки 9.03.2010 р. слідчим Русіним К.І. було винесено постанову про затримання ОСОБА_7 у порядку ст.106 (115) КПК України 1960 року в підозрі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України.

Таким чином при розгляді справи в апеляційній інстанції виникли серйозні сумніви в законності тримання ОСОБА_7 під вартою в період з 5 по 9 березня 2010 року.

Крім того і при проведенні слідчих дій істотно порушувалися права ОСОБА_7

Так відповідно до ст.ст. 19,45 КПК України у разі, якщо у справах стосовно осіб, які не володіють мовою, якою ведеться судочинство участь захисника та перекладача є обов'язковою з моменту затримання чи пред'явлення обвинувачення.

Не дивлячись на це, з самого початку слідства, особи, які проводили дізнання та слідчий Русін К.І. не вжили заходів для залучення до справи перекладача та захисника, участь яких за законом була обов'язковою.

Більше того, при затриманні слідчий Русін К.І., роз'яснивши підозрюваному права українською мовою (якою той не володіє) прийняв у ОСОБА_7 відмову від захисника.

Тільки 12 березня 2010 р., через 6 днів після фактичного затримання, йому був призначений захисник, а перекладач призначений лише 2 червня 2010 р. перед завершенням розслідування справи.

Такі порушення норм КПК України (1960 року) щодо забезпечення прав ОСОБА_7 на початковій стадії досудового слідства спричинили направлення ним скарг на дії слідчого, оскільки викликали у нього підозру у не об'єктивності ведення розслідування справи та заволодінні його особистими речами.

Як видно із матеріалів справи, 22 квітня 2010 р. з скаргою на вказані вище порушення захисник засудженого, адвокат Коссов С.О. звертався до прокурора м. Кременчук, яка перевірялася старшим помічником прокурора Мироновим А.В.. Останній своєю постановою у той же день відмовив у порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину у діях працівників міліції Автозаводського РВ КМУ, передбаченого ст.ст. 364-366 КК України. Як видно із мотивувальної частини постанови, помічник прокурора не вбачив у діях працівників міліції, жодного порушення на які вказував захисник ОСОБА_7

У той же час документи, що маються у справі, у тому числі зібрані й помічником прокурора, на які вказано вище, свідчать про поспішність прийнятого ним рішення та формальність, допущену при проведенні перевірки скарги.

З огляду на це убачається, що до цього часу відповідного реагування на допущені органом дізнання та досудового слідства порушення норм процесуального закону не здійснено, а тому колегія суддів апеляційного суду Полтавської області вважає за необхідне реагувати окремою ухвалою на адресу прокурора Полтавської області.

Виходячи з наведеного, керуючись пунктом 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінально процесуального кодексу України та ст.ст. 23-2, 380 КПК України 1960 року, колегія судців Апеляційного суду Полтавської області,-

Ухвалила

На вище приведені недоліки у розслідуванні кримінальної справи стосовно ОСОБА_7, причини і умови, що сприяють порушенню прав затриманих у Автозаводському РВ КМУ УМВС України в Полтавській області звернути увагу прокурора Полтавської області для відповідного реагування

Про результати розгляду окремої ухвали повідомити до Апеляційного суду у передбачений законом строк.

Судді :

Корсун О.М. Гавриш В.М. Денисенко Л.М.