УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/5643/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2015 року
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 22 червня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживає: в АДРЕСА_1 , не судимого, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ухвалено залишити попередній - особисте в зобов`язання.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 29 січня 2013 перебував дома та підшукував гроші на свої власні потреби. Згадавши, що у його знайомої ОСОБА_8 є золотий ланцюжок, він вирішив звернутися до останньої з метою отримати під вигаданим приводом вказаний золотий ланцюжок, який в подальшому використати в якості застави у ломбарді, за що отримати грошові кошти для власних потреб. У цей день, час, місці, за вказаних обставин у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), а саме вищевказаним золотим ланцюжком, що належить ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), 29 січня 2013 року ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, прийшов додому до ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , та попросив дозволу надати золотий ланцюжок, який належав останній, який пообіцяв повернути через два тижні, на що остання погодилася та надала йому свій золотий ланцюжок.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та виправдати його. Посилається на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню із за невідповідності висновків суду, викладених у вироку обставинам провадження. Зазначає, що гроші, які він отримав за ланцюг у ломбарді, витратив не тільки на особисті справи, а і на спільні, побутові справи з ОСОБА_9 , про що вона була повідомлена заздалегідь. Не заперечує, що гроші витратив він, але порадившись з ОСОБА_9 , та пообіцявши повернути, але не зміг своєчасно повернути гроші у ломбард, та ланцюг було інкасовано. Стверджує, що він не злодій, а порядна людина і хоче повернути борг, а не бути засудженим без жодних доказів. Вважає себе нормальним чоловіком та має велике бажання повернути гроші. Гарантує відшкодувати залишок боргу.
В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_7 , підтримавши викладені раніше доводи, додатково пояснив, що має квитанцію з ломбарду, якою на його думку підтверджується його намір викупити закладений ланцюжок, що виключає його умисел на шахрайські дії відносно потерпілої та його вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Крім того в судовому засіданні обвинувачений пояснив, що не потребує обов`язкової участі його адвоката в апеляційному суді, має намір захищати свої права самостійно, тиск відносно цього на нього не вчинявся.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.
Доводи обвинуваченого, викладені в його апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Зокрема, безпідставними є доводи обвинуваченого про не відповідність вироку суду фактичним обставинам справи. У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визначеного судом доведеним. Зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину. Наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому ним злочині. В судовому засіданні досліджені в повній мірі всі докази та допитані всі свідки та зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші.
Твердження обвинуваченого про те, що потерпіла його намагається облити брудом, керуючись жіночою образою, про те, що гроші, які отримав за ланцюг він витратив на спільні потреби є безпідставними та є його особистим сприйняттям даних обставин, та не спростовують встановлених судом обставин справи та вини обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.477 КПК України кримінальне провадження за ст.190 КК України може бути розпочато слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.
За показами потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_7 є її знайомим, а тому коли він звернувся до неї з проханням надати йому золотий ланцюжок, який він здасть до ломбарду на певний строк, щоб вирішити свої фінансові проблеми, вона погодилась, оскільки ОСОБА_7 запевнив її в тому, що згодом викупить ланцюжок і поверне. Однак ОСОБА_7 до визначеної дати ланцюжок не повернув, повідомивши при цьому, що він продовжив термін дії договору з ломбардом. В подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_7 ланцюжок з ломбарду не викупив та не продовжував терміни дії договору, а тому ланцюжок був реалізований ломбардом. На її неодноразові вимоги повернути кошти ОСОБА_7 не реагував, став уникати зустрічі та не відповідати на телефонні дзвінки, тому вона змушена була звернутись до міліції.
За показами свідка ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_8 є його дочкою. Від дочки йому стало відомо, що вона передала своєму знайомому ОСОБА_7 золотий ланцюжок, який той здав до ломбарду, запевнивши доньку, що згодом викупить ланцюжок та поверне. Однак, ланцюжок не був повернений у визначений час, на неодноразові вимоги доньки повернути ланцюжок чи гроші ОСОБА_7 не реагував та до цього часу не відшкодував спричинений дочці збиток.
Доводи ОСОБА_7 про те, що гроші, які він отримав від закладеного ланцюжка, він витратив на спільний побут з потерпілою, спростовуються також його показами, даними ним під час судового розгляду провадження, згідно яких гроші за ланцюжок він витратив на плату за житло, яке він винаймав на зарплату собі і своїй сестрі. (Аудіо запис від 31.03.2015 р. а.п. 65).
Посилання ОСОБА_7 в судовому засіданні в апеляційному суді як на доказ своєї невинуватості на квитанцію ломбарду в якій зазначено розмір виплати за вказаний ланцюжок, є безпідставним, оскільки не може бути підтвердженням того факту, що обвинувачений мав намір викупити вказаний виріб, а сума, наведена в квитанції ніяким чином не може свідчити про такі намірі клієнта. Зазначені пояснення обвинуваченого ніякими належними та допустимими доказами не підтверджено, а тому є тільки його суб`єктивною думкою, яка не може спростувати висновки суду першої інстанції щодо умислу обвинуваченого..
Твердження обвинуваченого про те, що він не злодій, а порядна людина, не можуть спростувати наведених висновків суду, а його посилання на те, що він хоче та має намір повернути борг, викликають певні сумніви, оскільки з моменту вчинення діяння 29.01.2013 року на момент розгляду провадження в суді пройшло два роки. На протязі двох років обвинувачений ОСОБА_7 добровільно не відшкодував потерпілій завданої шкоди в повному обсязі. Лише після передачі провадження до суду, відшкодував потерпілій 2000 грн. з усієї заявленої в цивільному позові суми в розмірі 23 435 грн. Крім того сам факт відшкодування потерпілому шкоди або такий намір не можуть бути підставою для зміни кваліфікації, визнання особи невинуватою або звільнення від кримінальної відповідальності.
Невизнання вини ОСОБА_7 за обставин зазначених в обвинувальному акті на думку колегії суддів свідчить про намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та особисте суб`єктивне сприйняття обставин вчиненого кримінального правопорушення, яке суперечить такому ставленню потерпілої та фактичним обставинам справи.
З огляду на викладене, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що дії ОСОБА_7 полягали у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та кваліфікуються за ч.1 ст.190 КК України.
Підстав для зміни чи скасування вироку суду, з мотивів наведених, в апеляційній скарзі обвинуваченого, немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 22 червня 2015 року щодо нього, - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.
Судді: