Справа № 314/5234/15-к Провадження № 1-кс/314/806/2015

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.11.2015 м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
1) 23.03.1995 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст.86-1, ч.1 ст.215-3, ч.2 ст.140, ч.3 ст.193 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією 1/3 майна. 16.07.1996 року не відбутий строк покарання скоротити за Указом Президента України «Про амністію». 04.10.1997 року звільнений з Біленьківської ВК №99 по відбуттю строку покарання;
2) 29.12.1998 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.3 ст.193 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна. 01.07.2002 року звільнений з Оріхівської ВК №88 по відбуттю строку покарання;
3) 07.12.2004 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. 06.04.2005 року, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області за ч.1 ст.263 КК України вирок суду змінений на 2 роки позбавлення волі. 08.05.2005 року звільнений по відбуттю строку покарання;
4) 23.05.2006 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України до 2 років 10 місяців 21 дню позбавлення волі. 30.03.2006 року звільнений по відбуттю строку покарання;
5) 28.01.2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. 07.05.2008 року звільнений по відбуттю строку покарання;
6) 11.11.2013 року Коммунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190, ст.75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки. 21.07.2014 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області іспитовий строк відмінений і направлений на 2 роки обмеження волі за вироком Коммунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 року, на підставі ч.1 ст.72 КК України, зарахувати строк знаходження під вартою з 19.07.2014 року по 26.08.2014 року із розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі,-
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .
В клопотанні зазначено, що засуджений до обмеження волі ОСОБА_3 , 26.08.2014 року прибув до Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області для відбуття покарання за вироком Коммунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 року та ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 21.07.2014 року. Цього ж дня ОСОБА_3 був ознайомлений під розписку з «Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» (наказ №275 від 25.12.2003 року), порядком і умовами відбування покарання у вигляді обмеження волі (ст. 59 КВК України від 2003 року), а також попереджений про дисциплінарну та кримінальну відповідальність за скоєння правопорушень (ст.ст. 68, 69 КВК України, ст. 390 КК України).
Не беручи до уваги вищевикладене, 13.11.2014 року, приблизно о 16:50годині, ОСОБА_3 , будучи особою засудженою до обмеження волі, порушив режим утримання, а саме був затриманий працівниками адміністрації на МТФ с. Новософіївка Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги ст.59 КВК Українита р.6, п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, у зв`язку з чим ОСОБА_3 був доставлений до чергової частини для надання письмових пояснень з приводу допущенного порушення.
У зв`язку з викладеним ОСОБА_3 , відповідно до вмотивованої постанови від 14.11.2014 року, був поміщений до ДІЗО установи строком на 3 доби, оскільки інші заходи впливу, які раніше застосовувалися до засудженого ОСОБА_3 , за вчинені ним дисциплінарні проступки, не вплинули на його поведінку.
Після цього, 09.07.2015 року, приблизно о 07:30 годині,ОСОБА_3 , знову порушив режим утримання, а саме був затриманий працівниками адміністрації на МТФ с. Новософіївка Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги ст.59 КВК Українита р.6, п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, у зв`язку з чим ОСОБА_3 був доставлений до чергової частини для надання письмових пояснень з приводу допущенного порушення, але надати їх відмовився у категоричній формі, чим намагався ухилитися від дисциплінарної відповідальності, проте у зв`язку з викладеним ОСОБА_3 , відповідно до вмотивованої постанови від 09.07.2015 року, був поміщений до ДІЗО установи строком на 10 діб.
Далі, 12.08.2015 року, приблизно о 09:00 годині,ОСОБА_3 , знову порушив режим утримання, а саме був затриманий працівниками адміністрації на МТФ с. Новософіївка Дружелюбівсьго ВЦ №1 УДПтС України в Запорізькій області, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги ст.59 КВК Українита р.6, п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, у зв`язку з чим ОСОБА_3 був доставлений до чергової частини для надання письмових пояснень з приводу допущенного порушення.
У зв`язку з викладеним ОСОБА_3 , відповідно до вмотивованої постанови від 12.08.2015 року, був поміщений до ДІЗО установи строком на 10 діб, оскільки інші заходи впливу, які раніше застосовувалися до засудженого ОСОБА_3 , за вчинені ним дисциплінарні проступки, не вплинули на його поведінку.
Таким чином, ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України, тобто: «систематичне порушення встановлених правил проживання, вчинені особою, засудженою до обмеження волі».
У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 , заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Подане прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 177, 184 КПК України.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання в межах наданих суду доказів, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Прокурором у клопотанні та доданими документами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_3 будучи особою засудженою до обмеження волі та відбуваючи вказане покарання, вчинив систематичні порушення встановлених правил проживання, чим скоїв злочин середньої тяжкості, за який, санкцією ч.1 ст.390 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3-х років.
Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, яке може бути приєднано до невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду, підозрюваний ОСОБА_3 , з урахуванням встановлених обставин може скоїти втечу з місця відбування покарання та переховуватися від службових осіб виправного центру.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, відповідно до положення п.4 ч.1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Зокрема, вищевказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_3 утримується в установі обмеження волі разом із свідками вчиненого ним правопорушення, при цьому його ізолювати від них відповідно до вимог чинного кримінально-виконавчого законодавства не можливо, а сам засуджений може самовільно залишити межі виправного центру, оскільки режим утримання осіб засуджених до обмеження волі не передбачає їх повну ізоляцію від можливих пересувань по території виправного центру.
Крім цього, необхідно взяти до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_3 стійких соціальних зв`язків ні з ким не підтримує, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки раніше неодноразово був засуджений за вчинення злочинів, що свідчить про асоціальну поведінку останнього.
З урахуванням вказаного, ОСОБА_3 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин.
Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Отже, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, суддя вважає доцільним задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, - слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора прокуратури Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.390 рокуКК України, ОСОБА_3 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
ОСОБА_3 , взяти під варту негайно із залу суду.
Строк тримання під вартою обчислювати з 18.11.2015 року.
Кінцевим днем тримання під вартою визначити 16.01.2016 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

18.11.2015