справа №201/2001/14-к
провадження 1кс/201/712/2014
У Х В А Л А

17 лютого 2014 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

У складі:
Головуючого слідчого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2

За участю:
Заявника ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 01 грудня 2013 року про часткову відмову в задоволені клопотання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 01 грудня 2013 року про часткову відмову в задоволені клопотання. В обґрунтування скарги заявник посилався на безпідставну та необґрунтовану відмову у його клопотанні про долучення до матеріалі в кримінального провадження документів та у проведенні допиту свідка ОСОБА_5 за його участі, у зв`язку з чим просив суд скасувати оскаржувану постанову та задовольнити його вимоги.
Заявник у судовому засіданні доводи скарги підтримав, на її задоволенні наполягав.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, проте з урахуванням встановлених спеціальних строків розгляду справ даної категорії та відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду справи.
Суд, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 та ч.4 ст.93 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.
Статтею 307 КПК України визначено, що слідчий суддя за результатами розгляду скарги на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, постановляє ухвалу про скасування такого рішення слідчого та зобов`язання вчинити певну дію, або відмову у задоволенні скарги.
Судом встановлено, що постановою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 01 грудня 2013 року було частково відмовлено в задоволенні клопотання потерпілого про долучення до матеріалі в кримінального провадження документів та проведенні допиту свідка ОСОБА_5 за його участі.
Зі змісту ч. 3 ст. 93 КПК України слідує, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Абзацом другим частини 3 вищезазначеної статті, встановлено, що ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.
Положеннями глави 20 «Слідчі (розшукові) дії» розділу ІІІ «Досудове розслідування» КПК України, визначено перелік слідчих дій, до якого, окрім іншого, належить «допит свідка». В той же час долучення до матеріалів кримінального провадження документів, їх витребування в порядку ст. 93 КПК України та інші дії, є процесуальними діями, однак з огляду на зазначені положення закону не є слідчими діями.
Разом з цим, статтею 91 КПК України, визначено обставини які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, обов`язок доказування процесуальним законом покладено на слідчого та прокурора (ст. 92 КПК України).
Прокурор в свою чергу, виконуючи вищезазначений обов`язок, як встановлено ст. 36 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб які не мають на те законних повноважень забороняється.
Приймаючи до уваги вищевикладене, збирання доказів та доказування обставин вчинення кримінального правопорушення та інших обставин необхідних для встановлення об`єктивної істини у справі, окрім інших, покладено на прокурора, який самостійно визначає вид та обсяг документів які необхідно дослідити та долучити до матеріалів кримінального провадження.
Виходячи з викладеного вимоги потерпілого ОСОБА_3 викладені у клопотанні від 28 листопада 2013 року, в частині долучення матеріалів кримінального провадження ряду документів, не є вимогами про проведення «слідчих дій», а тому постанова прокурора про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 в цій частині не може бути оскаржена до слідчого судді.
Також у вказаному клопотанні ОСОБА_3 від 28 листопада 2013 року, останній клопотав до слідчого про проведення слідчої дії за його участі, а саме допиті свідка ОСОБА_5 , в якій прокурором ОСОБА_4 скаржнику було відмовлено.
Надаючи оцінку рішенню прокурора про часткову відмову у задоволенні клопотання в цій його частині, суд приходить до наступного.
Статтею 220 КПК України визначено, що постанова про повну, або часткову відмову у задоволенні клопотання повинна бути вмотивована. Крім того, положенням ч.5 ст.110 КПК України встановлено вимоги до процесуальних рішень, в тому числі рішень слідчого, відповідно до яких постанова слідчого, окрім іншого, складається з мотивувальної частини, яка повинна містити мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування.
Обґрунтовуючи свою відмову у задоволенні клопотання прокурор посилався на те, що свідок ОСОБА_5 вже допитувався 27 листопада 2013 року слідчим під час досудового розслідування даного кримінального провадження. Крім того підстав для його додаткового допиту заявником вказано не було а прокурором не вбачалось.
Виходячи з достатньої вмотивованості твердження прокурора, суд робить висновок про відсутність необхідності задоволення поданої скарги в частині зобов`язання органу досудового розслідування провести повторний допит свідка.
Також, відмовляючи у задоволенні скарги в цій частині, судом приймається до уваги та обставина, що скаржником а ні у скарзі а ні у судовому засіданні не було наведено жодних належних підстав для повторного здійснення вказаної слідчої дії.
Аналізуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що прокурором при винесенні оскаржуваної постанови вимоги вищезазначених норм закону порушені не були, суд вважає, що прийняте прокурором рішення обґрунтовано належним чином, а підстави для задоволення скарги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.93, 98, 110, 220, 303-307, 318-380 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 01 грудня 2013 року про часткову відмову в задоволені клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1