Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/222/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2016 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000387 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області, не працює, не одружений, освіта середня спеціальна, раніше судимого:
- 22.12.2003 року Новоархангельським районним судом Кіровоградської області (далі тим же судом) за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
30.06.2004 року тим же судом за ст.15 ч.3 ст.185, ст.15 ч.2 ст.186, ст.15 ч.2 ст.289, ч.2 ст.185,70,71 КК України до 6 років позбавлення волі;
- 23.09.2010 року Млинівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185,ч.3 ст.185, ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185, ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, Звільнений 28.07.2014 року по відбуттю строку покарання.
засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 3129 грн. 80 коп., у відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 26.09.2015 року о 20 год. 30 хв. на гужовій повозці прибув до складу, який належить потерпілій ОСОБА_8 розташованого по АДРЕСА_1 , де скориставшись тим, що господар не зачинив замок, переконавшись, що його злочинних дій ніхто не бачить, діючи умисно, шляхом вільного доступу, через вхідну браму, проник в середину приміщення складу звідки повторно, таємно, викрав 292 кг насіння соняшника, яке належить ОСОБА_8 , вартістю 7 грн. 70 коп. за 1 кг., яке завантажив на гужову повозку та перевіз у домоволодіння своєї матері ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 . Також, продовжуючи свої злочинні дії та скоюючи продовжений злочин ОСОБА_7 з метою доведення корисливого злочину до кінця, а саме викрадення насіння сої, 26.09.2015 року приблизно о 21.00 год. на гужовій повозці прибув до згаданого вище складу, де скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що його злочинних дій ніхто не бачить, діючи умисно, шляхом вільного доступу, через вхідну браму проник в середину приміщення складу, де шляхом вибиття вхідних дверей проник у приміщення де зберігалося насіння сої, звідки повторно, таємно викрав 113 кг насіння сої, яке належить потерпілій, вартістю 7 грн. 80 коп. за 1 кг.
В подальшому обвинувачений маючи на меті довести свій злочинний умисел до кінця, викрадене насіння сої завантажив на гужову повозку, однак свій злочинний умисел не довів до кінця, з причин, що не залежали від його волі, адже був затриманий ОСОБА_11 поблизу приміщення складу, який припинив його злочинні дії.
Так, своїми злочинними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій майнову шкоду на загальну суму 3129, 8 грн.
В апеляційній скарзі та в доповненнях до неї, захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого просить вирок районного суду щодо свого підзахисного змінити в частині призначеного покарання і призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. В іншій частині залишити без зміни. Свої вимоги мотивує тим, що обвинувачений винну у вчиненому правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілій відшкодував у повному обсязі, має на утриманні матір пенсійного віку, яка потребує матеріальної допомоги.

Крім того зазначив, що в судовому засіданні в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 і її чоловік ОСОБА_11 зазначили, що чоловік потерпілої не зачинив склад, тобто обвинувачений не вибивав вхідні двері згаданого приміщення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, про залишення вироку районного суду без зміни, а апеляційної скарги захисника-адвоката в інтересах обвинуваченого без задоволення, потерпілу ОСОБА_8 , яка погодилася з думкою прокурора, обвинувачено ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали свої апеляційні вимоги і просили їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Розглянувши справу в межах поданих апеляцій, в яких не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, встановлено, що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказах, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, що у повному обсязі підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, які учасниками кримінального провадження не оскаржуються.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував вимоги статей 50, 65 КК України, щодо яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Характеризуючи особу обвинуваченого, районний суд прийняв до уваги, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, має непогашені в установленому законом порядку судимості, не працює, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання правильно визнано щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання судом не встановлено.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 лише за умови його ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, перевиховання та профілактики вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вказане покарання, на думку колегії суддів, є виваженим. Підстави для застосування ст..69, 75 КК України не вбачаються.

Апеляційні доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого стосовно не врахування при призначенні покарання судом першої інстанції пом`якшуючих обставин, а саме: визнання своєї вини, щире каяття, відшкодування потерпілій заподіяної матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дані пом`якшуючі обставини були враховані районним судом при призначенні ОСОБА_7 покарання, що підтверджується вироком суду, а тому воно є виваженим, обґрунтованим та відповідає цілям покарання.

Твердження захисника-адвоката про те, що на утриманні обвинуваченого перебуває матір пенсійного віку, яка потребує матеріального забезпечення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки даний факт хоча і підтверджується наданою у судове засідання довідкою, проте не зменшує суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений мешкає не з матір`ю, а з іншими особами і в іншому місці, що суперечить доводам сторони захисту щодо знаходження на утриманні у обвинуваченого його матері.

За таких обставин, апеляційні вимоги захисника-адвоката в інтересах обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання його перебування під вартою з 7 грудня 2015 року по 18 лютого 2016 року у відповідності до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4