Провадження №1-кс/127/827/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі:
адвоката ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 від участі у судовій справі № 127/28682/15-к, кримінальному провадженню № 0000047, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 294, ч.2 ст. 345 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 від розгляду справи № 127/28682/15-к по підозрі ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 294, ч.2 ст. 345 КК України.
Заяву мотивував тим, що по даному кримінальному провадженні виникли обставини, що свідчать про неможливість для судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 брати участь у кримінальному провадженні з точки зору вимог забезпечення неупередженого судочинства, законності, повноти, всебічності і об`єктивності розгляду справ та завдань кримінального судочинства, зокрема забезпечення охорони, прав, свобод людини і громадянина, та законних інтересів громадян. Вважає, що за таких виключних обставин суддя ОСОБА_6 є заінтересованим в результатах даного кримінального провадження і є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його об`єктивності та неупередженості, а тому він не повинен і не може надалі приймати участь у кримінальному провадженні і підлягає відводу.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 заяву підтримав та просив її задовольнити.
ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відвести суддю ОСОБА_6 від участі в розгляді кримінального провадження.
Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо відводу судді.
Суддя ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд заяви про відвід без його участі.
Суд відповідно до ст. 81 КПК України, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.
Вислухавши пояснення адвоката, обвинуваченого, прокурора, дослідивши матеріали заяви про відвід, судом було встановлено наступне.
Як вбачається із заяви про відвід, підставою для відводу судді ОСОБА_6 є те, що на думку адвоката, суддя має особисту заінтересованість в результатах зазначеного кримінального провадження; існує низка взаємопов`язаних інших обставин, які викликають у сторони захисту обґрунтовані сумніви в неупередженості вказаного судді, тому є наявність вказаних підстав для відводу судді ОСОБА_6 , що передбачені п. 3 і п. 4 ст. 75 КПК України, за яких вказаний суддя взагалі не має права брати участь у зазначеному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини по справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11, рішення суду від 09.01.2013) зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом. Як правило, безсторонність судді означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).
Крім того, враховуючи Рекомендації N (94) 12, щодо "Незалежності, дієвості та ролі суддів", яка була ухвалена Комітетом Міністрів Ради Європи на 518 засіданні заступників Міністрів від 13 жовтня 1994 р. та яка застосовується по відношенню до кожної особи, яка здійснює судочинство; до кола цих осіб належать ті, на кого покладено вирішення питань конституційного, кримінального, цивільного, комерційного та адміністративного права. Так, незалежність суддів має бути гарантована відповідно до положень Конвенції та конституційних принципів, а також судді повинні приймати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомочного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання, незалежно, з чийого боку та з яких мотивів воно б не здійснювалось. У законі мають бути передбачені санкції проти осіб, які намагаються у такий спосіб впливати на суддів. Судді мають бути цілком вільними у винесенні неупередженого рішення у справі, яку вони розглядають, покладатись на своє внутрішнє переконання, власне тлумачення фактів та чинне законодавство. Судді не зобов`язані давати звіт щодо справ, які знаходяться в їх провадженні, ніякій особі, яка не належить до системи судової влади. На розподіл судових справ між суддями не повинно впливати бажання однієї із сторін у справі або будь-якої особи, яка є зацікавленою в результатах цієї справи. Такий розподіл може здійснюватись, наприклад, шляхом жеребкування, через систему автоматичного розподілу за алфавітним порядком або через іншу подібну систему. Суддя не може бути увільнений від провадження у справі без поважних на те причин, якими є важке захворювання або особиста заінтересованість цього судді у справі. Кожна із причин, так само як і порядок увільнення, повинні бути визначені законом, і на них ніяк не можуть впливати інтереси уряду чи адміністративних органів. Рішення щодо увільнення когось із суддів від провадження у справі повинно прийматись уповноваженим органом, який наділений такою ж незалежністю в плані судочинства як і самі судді. А також, Рекомендацію CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, яка була ухвалена Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, відповідно до якої Судді під час проведення судового розгляду повинні захищати права та свободи всіх осіб однаково, поважаючи їхню гідність. Під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено, забезпечувати сторонам можливість бути об`єктивно вислуханими, пояснювати за потреби процедурні питання. Судді мають діяти без будь-якого неналежного зовнішнього впливу на судовий розгляд і відповідно поводитися. Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.
Крім того, щодо обставин, передбачених ст. 75 КПК України, слідчий суддя, наголошує на тому, що особа має обґрунтувати, чому суддя заінтересований у результатах кримінального провадження. Такими обставинами можуть бути надання зазначеною особою консультацій чи інших послуг як на передодні, так і в процесі провадження, якщо до прийняття рішення у справі усно або письмово вона висловлювала свою думку про винуватість або невинуватість особи, перебуває у дружніх або неприязних стосунках з будь-ким із учасників провадження, перебуває у службовій, матеріальній чи іншій залежності від них.
Наведені у заяві адвоката ОСОБА_3 підстави не можна визнати такими, що виключають можливість участі судді ОСОБА_6 у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000047 по підозрі ОСОБА_4 , оскільки вони не містять ознак жодної з обставин, передбачених статтями 75 та 76 КПК України. При цьому, адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує свою заяву про відвід тими доводами, що, на його думку, суддя ОСОБА_6 корпоративно, корупційно заінтересований у подальшому продовженні по вказаній справі, вслід за досудовим слідством, також необ`єктивного, неповного і не всебічного судового слідства, а також заінтересований у засудженні ненависного наскрізь корумпованій владі ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що заява побудована на припущеннях, заявником не доведено жодної належної підстави, яка б могла вказувати на певну зацікавленість чи упередженість судді ОСОБА_6 під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000047 по підозрі ОСОБА_4 .
Таким чином, враховуючи те, що у судовому засіданні не були встановлені обставини, які б виключали можливість участі судді ОСОБА_6 у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000047 по підозрі ОСОБА_4 чи свідчили б про його особисту заінтересованість або викликали обґрунтовані сумніви у його неупередженості при розгляді даного обвинувального акту, суд вважає за необхідне відмовити адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 у задоволенні його заяви про відвід судді.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 35, 75, 76, 80, 81 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 від участі у судовій справі № 127/28682/15-к, кримінальному провадженню № 0000047, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 294, ч.2 ст. 345 КК України відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя