Провадження № 1-КС/554/4837/2015
УХВАЛА

Іменем України
04.08.2015 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_2 про надання дозволу на затримання з метою приводу щодо підозрюваного:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гагарін, Смоленська область, Російська Федерація, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток Департаменту УДО України), -
встановила:

04.08.2015 року до суду надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_2 про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_3 , посилаючись на те, що військовою прокуратурою Полтавського гарнізону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000133, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

З матеріалів указаного кримінального провадження вбачається, що відповідно до наказу начальника Управління державної охорони України від 11.07.1997 №18-ос ОСОБА_3 прийнятий на військову службу в Управління державної охорони України.

Відповідно до наказу начальника Управління державної охорони України від 05.09.2008 №37-ос ОСОБА_3 призначено на посаду старшого механіка - начальника дільниці, 10 т.р., 2 відділу Автотранспортної служби Департаменту оперативного забезпечення охорони Управління державної охорони України (з дислокацією в АР Крим).

Під час проходження служби ОСОБА_3 повинен керуватися вимогами ст.ст. 12, 17 Закону України №160/98-вр від 04.03.1998 «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» відповідно до яких, одним з завдань Управління державної охорони України є участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, а військовослужбовці Управління державної охорони України зобов`язані наполегливо і послідовно втілювати в життя політику держави в сфері оборони і забезпечення національної безпеки України та суворо додержуватися вимог законодавства та військових статутів, кваліфіковано і сумлінно виконувати покладені на них службові обов`язки, ст.ст. 11, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, які зобов`язують останнього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, поважати честь і гідність кожної людини, беззастережно та неухильно виконати накази начальника у зазначений термін, та ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього бездоганного і неухильного додержання порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, усвідомлення відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, особистої відповідальності за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, Конституції та законів України, наказів командирів.

Крім цього, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополя в інші регіони України», введеного в дію Указом Президента України від 24.03.2014 №339, наказу Управління ДО України від 25.03.2014 №173 «Про передислокацію Департаменту охорони в Автономній Республіці Крим, інших підрозділів, дислокованих в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до м. Києва» Управлінням ДО України видано накази №179 та №222, ОСОБА_3 у строк до 14.04.2014 повинен був прибути для подальшого проходження військової служби до Управління державної охорони України (м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 8).

Діючи з прямим умислом, з метою незаконно ухилитися від проходження військової служби, ОСОБА_3 вирішив стати на злочинний шлях та у порушення вище зазначених нормативно-правових актів, не прибув до 14.04.2014 без поважних причин до Управління державної охорони України (м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 8) та незаконно ухилився від подальшого проходження військової служби в Управлінні державної охорони України.

07.03.2014 начальником Управління державної охорони України видано наказ №179 «Стосовно військовослужбовців Управління державної охорони України, які проходять службу на території АР Крим та м. Севастополі», яким зобов`язано військовослужбовців Департаменту охорони в АР Крим, інших структурних підрозділів Управління державної охорони України, які дислоковані в АР Крим та м. Севастополі, прибути до Управління державної охорони України (м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 8) у строк до 10.04.2014.
10.04.2014 начальником Управління державної охорони України видано наказ №221 «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким за неприбуття до УДО України (м. Київ) у строк до 10.04.2014 та не здійснення доповіді про прибуття оголошено сувору догану ОСОБА_3 .
Цього ж дня начальником Управління державної охорони України видано наказ №222 «Стосовно військовослужбовців Управління державної охорони України, які проходять службу на території АР Крим та м. Севастополі» яким повторно зобов`язано військовослужбовців Департаменту охорони в АР Крим, інших структурних підрозділів Управління державної охорони України, які дислоковані в АР Крим та м. Севастополі, прибути до Управління державної охорони України (м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 8) у строк до 14.04.2014
Всупереч вищевказаним нормативно-правовим актом старший прапорщик ОСОБА_3 у зв`язку з переведенням до Управління державної охорони України (м. Київ) не прибув, до виконання службових обов`язків не приступив, залишився в АР Крим, тобто ухилився від військової служби.
Крім того, з допиту заступника начальника інспекції Управління державної охорони України підполковника ОСОБА_4 , який до листопада 2014 року перебував на посаді головного інспектора з особливих доручень Управління державної охорони України в АР Крим та до 10.04.2014 повернувся у м. Київ для подальшого проходження військової служби, вбачається, що вищезазначені накази 28.03.2014 у першій половині дня на загальних зборах особового складу Департаменту охорони в АР Крим, на яких були присутні всі служби та підрозділи Управління державної охорони України, які дислокувались на території АР Крим, доведені особовому складу Управління ДО України в АР Крим.

Таким чином, викладені обставини свідчать про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

27.07.2015 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Цього ж дня повідомлення про підозру у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України вручено ОСОБА_3 у спосіб, передбачений ст.ст. 133, ч. 1 ст. 135, 136, 137 КПК України, для вручення повідомлень.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням начальника Управління державної охорони України про вчинення кримінального правопорушення, наказами начальника Управління державної охорони України №179 від 27.03.2014, №221 від 10.04.2014, №222 від 10.04.2014 та допитом підполковника ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що після окупації Російською Федерацією АР Крим ОСОБА_3 всупереч зазначених наказів не повернувся на материкову частину України для подальшого проходження військової служби, що дає достатні підстави вважати, що останній переховується від органів слідства, чим перешкоджає проведенню досудового розслідування у розумні строки. Крім того, наявні підстави вважати, що останній може вчинити новий злочин проти основ національної безпеки України чи проти громадської безпеки, вступивши на військову службу у РФ.
Отже, ОСОБА_3 незаконно припинив виконувати обов`язки військової служби та 14.04.2014 після переведення не прибув для подальшого проходження військової служби до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), не маючи на меті повертатися до виконання обов`язків з військової служби.
Тобто, наявні вагомі докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення ОСОБА_3 вищевказаного злочину, на підставі яких зроблено висновок про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства та суду, продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та запобігання вчиненню останнім нових злочинів проти основ національної безпеки України чи проти громадської безпеки.
Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не ставиться, оскільки лише запобіжний захід взяття під варту забезпечить у подальшому виконання останнім процесуальних рішень та унеможливить продовжувати ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також продовжувати вчиняти злочин, у якому він підозрюється, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та запобігання вчиненню останнім нових злочинів проти основ національної безпеки України чи проти громадської безпеки.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, - виключно у разі, якщо крім наявних підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органів досудового розслідування. Вказана обставина органом досудового розслідування доведена.

03.08.2015 прокурором військової прокуратури Полтавського гарнізону направлено клопотання до Октябрського районного суду м. Полтави про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.

Ураховуючи вищевикладене, прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав, прохав його задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1)підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Розглянувши клопотання слідчого, ураховуюче те, що підозрюваний ОСОБА_3 переховується від органів досудового розслідування, не з`являється на виклики слідчого, тим самим перешкоджає проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, приймаючи до уваги те, що іншим чином ніж приводом не можливо забезпечити явку підозрюваного до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 188-190 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалила:

Клопотання прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_2 задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали 6 (шість) місяців.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1