Ухвала
іменем україни

10 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Славута Хмельницької
області, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,

за касаційними скаргами засудженого та його захисника ОСОБА_6 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2014 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам, просить їх змінити: за ч. 2 ст. 342 КК України скасувати та закрити за недоведеністю винуватості, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 345 на ч. 2 ст. 125 КК України, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 186 на ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України та призначити остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі. Свої вимоги ОСОБА_5 мотивує тим, що він не здійснював нападу на ОСОБА_9 та не знав, що останній є працівником міліції. Викрадати телефон він не збирався, а лише мав намір обмінятись телефоном із сином потерпілої. Засуджений ОСОБА_5 зазначає, що вперше в своєму житті оступився, а те, що відбулось, є збігом обставин. Вказує, що рішення суду апеляційної інстанції ґрунтується на припущеннях та при його постановленні допущені істотні порушення вимог КПК України, зокрема, безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків. При цьому апеляційний суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність та вдруге засудив його за злочин, за який він уже відбув покарання.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам та неправильне закону України про кримінальну відповідальність, просить їх змінити, пом`якшити призначене засудженому покарання за ч. 3 ст. 186 КК України, застосувавши положення ст. 75 КК України, за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України закрити кримінальне провадження за відсутністю в діяннях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, не дав об`єктивної та неупередженої оцінки доказам, покладеним в основу їх висновків, та безпідставно засудив її підзахисного за злочини, які він не вчиняв. У зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, а судові рішення ст.ст. 370, 374 КПК України.
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2013 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2014 року, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 342 КК України - на 1 рік 3 місяці позбавлення волі; за ч. 2 ст. 345 КК України - на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 20 травня 2013 року, приблизно о 02 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник у домоволодіння АДРЕСА_2 , та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої, заволодів майном ОСОБА_10 загальною вартістю 450 грн.
Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 13 год. 20 травня 2013 року, поблизу залізничного переїзду, на попередження та неодноразову вимогу оперуповноваженого СКР Старокостянтинівського РВ УМВС в Хмельницькій області майора міліції ОСОБА_9 , який попередив, що він є працівником правоохоронного органу, припинити хуліганські дії і не наближатись до нього, не відреагував, а вчинив активну протидію, в ході якої, з метою заволодіння зброєю, кинувся до останнього, умисно наніс потерпілому не менше трьох ударів руками та ногами по правій нозі, голові і тулубу, заподіявши останньому легких тілесних ушкоджень. Після того, як ОСОБА_9 упав на землю, ОСОБА_5 , схопивши його за руку, намагався забрати пістолет, у зв`язку з чим потерпілий змушений був зробити два попереджувальні постріли у повітря. Незважаючи на здійснення пострілів та неодноразові попередження, ОСОБА_5 продовжив свої незаконні дії, у зв`язку з чим до нього було застосовано заходи фізичного впливу, спецзасіб БРС-2, та його було затримано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника, які підтримали подану з доповненнями касаційну скаргу ОСОБА_5 та не підтримали скаргу захисника ОСОБА_6 , пояснення прокурора, яка частково підтримала скарги та просила виключити з судових рішень обвинувачення ОСОБА_5 за ст. 342 ч. 2 КК України як зайве, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Однак у даному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час перегляду вироку суду першої інстанції.

Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи 06 листопада 2014 року попередню ухвалу апеляційного суду від 27 січня 2014 року в зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 419 КПК України та призначаючи новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, вказав на те, що цей суд у своєму рішенні не дав вичерпних відповідей на доводи, викладені в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_9 , щодо закриття кримінального провадження за ст. 342 ч. 2 КК України та перекваліфікації дій засудженого з ч. 2 ст. 345 на ч. 2 ст. 125 КК України.

При цьому, в мотивувальній частині ухвали суд касаційної інстанції вказав, що висновки суду про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України у касаційній скарзі не оспорюються. Відповідно, свого висновку про неправильність чи незаконність рішення суду апеляційної інстанції в цій частині суд касаційної інстанції не зробив.

Однак, суд апеляційної інстанції під час повторного перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 вийшов за межі вказівок суду касаційної інстанції та переглянув вирок місцевого суду, в тому числі в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України, що не було предметом перегляду в суді касаційної інстанції.

Наведене свідчить про те, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового апеляційного розгляду суд має перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах засудженого та захисника, а також у касаційній скарзі засудженого, співставити їх з наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, і відповідно до вимог ст.ст. 370, 439 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
У зв`язку зі скасуванням ухвали суду апеляційної інстанції, на виконання якої засуджений і був затриманий, колегія суддів уважає за необхідне звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого та його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3