№1-1153/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора адвоката законного представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 09.08.2010 року Соломянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та якому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_7 повторно таємно викрав чуже майно за таких обставин.

Так, 17.05.2010 року, приблизно о 11 годині, неповнолітній ОСОБА_7, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, за місцем свого мешкання та його матері ОСОБА_8 вирішив таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_7, знаходячись в кімнаті вищевказаної квартири, побачив джинси, в кишені яких помітив гроші в сумі 250 грн., що належать його матері ОСОБА_8, які вирішив повторно таємно викрасти. Впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, рукою проник до кишені джинсів, звідки викрав гроші в сумі 250 грн., чим завдав матеріального збитку своїй матері ОСОБА_8

Крім цього, 10.06.2010 року, приблизно о 21 годині, неповнолітній ОСОБА_7, знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_1, в якій мешкає ОСОБА_9, вирішив повторно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_7, перебуваючи у вищевказаній кімнаті, побачив на столі папку, в якій помітив гроші в сумі 600 грн., переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, з метою власного збагачення, таємно, повторно викрав гроші в сумі 600 грн., які належать ОСОБА_9, чим завдав останньому матеріальну шкоду.

Після чого, з місця злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 винним себе в інкримінованих злочинах визнав повністю, щиро кається, та пояснив, що 17.05.2010 року, приблизно о 10 год. 40 хв., він знаходився в кімнаті своєї квартири АДРЕСА_1, де проживає. Побачив на комоді джинси, з задньої кишені яких викрав 250 грн. та одразу пішов грати на гральних автоматах, де витратив усі гроші.

Крім цього, 10.06.2010 року, близько 21 години, знаходячись за місцем свого проживання, скориставшись тим, що вдома нікого не було, зайшов до кімнати квартиранта ОСОБА_9 для того, щоб взяти білизну, яка знаходилась в кімнаті, яку займав квартирант. На столі в кімнаті квартиранта побачив папку, в якій виявив гроші в сумі 600 грн. та викрав їх. Після чого він знову пішов грати на гральних автоматах, де витратив всі викрадені гроші.

Показання підсудного ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Винність ОСОБА_7 у повторному, таємному викраденні чужого майна (крадіжці), доведена.

Судом кваліфікуються дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного раніше судимого (а.с.72-73), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.76), за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (а.с.75), перебуває на обліку у лікаря - психіатра (а.с.74). відповідно до акту стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи № 131 ОСОБА_7, виявляє легку недостатність розвитку когнітивних процесів. Ознак педагогічної занедбаності, вузький кругозір, обмеженість інтересів та мотивів діяльності, легковажність, вольову нестійкість, певну особистісну незрілість (а.с.79-84).

Обставиною, що помякшує покарання визнано щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, враховуючи сукупність обєктивних та субєктивних передумов, а саме: тяжкість злочину, дані про особу винного та інші вищезазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, а тому застосовує до ОСОБА_7 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 81 КПК України.

Судових витрат по справі немає.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначене вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 09.08.2010 року більш суворим остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_7 такі обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти із зали суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Соломянського

районного суду м. Києва О.М. ОСОБА_1