АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, як таку, що подана з пропущенням строку, визначеного ст. 304 КПК України на оскарження відповідної бездіяльності та відсутністю підстав для поновлення строку на оскарження бездіяльності слідчого.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого задовольнити, поновити строк на оскарження бездіяльності слідчого та зобов`язати слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 повернути ОСОБА_6 автомобіль «Mercedes-Benz G500» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії схх № НОМЕР_2 та брелок від сигналізації «Sheriff». Мотивуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що слідчий суддя при визначенні дати порушення процесуального закону зі сторони слідчого, ґрунтувався на припущеннях, так як матеріали кримінального провадження не були витребувані, слідчий не був допитаний, та не маючи жодного документу - припустив, що порушення мало місце через відсутність даних, і на підставі припущення визначив процесуальний строк.

Також вважає, що суд безпідставно послався в ухвалі на відсутність підстав для поновлення строку на звернення до суду зі скаргою, оскільки ОСОБА_6 , як власник автомобіля, надав його працівникам міліції добровільно і був впевнений, що автомобіль повернуть за першою вимогою, проте його право було порушено діями слідчого саме тоді коли йому відмовили у реалізації його прав, як власника майна. Зазначає, що за захистом свого порушеного права ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва, тобто за адресою яка була зазначена у листі слідчого, а після прийняття слідчим суддею ухвали про повернення скарги у зв`язку з порушенням територіальної підсудності, яка отримана ним 12.10.2015 року, він звернувся до Печерського районного суду м. Києва.

Крім того апелянт зазначає, що слідчим суддею, в порушення вимог закону, було постановлено ухвалу без виклику особи, яка її оскаржує.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника апелянта адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.

Зміст ст. 169 КПК України передбачає, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст. 171, частиною шостою ст. 173 цього Кодексу.

Скарги на таку бездіяльність слідчого, згідно ст. 304 КПК України, можуть бути подані протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності.

Як убачається з ухвали слідчого судді, 12 жовтня 2015 року до Печерського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_6 зі скаргою на бездіяльність слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, яке було вилучено під час огляду місця події 14 липня 2015 року, пославшись на те, що слідчий в порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України на наступний робочий день, не звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна і не повернув майно його власнику. В скарзі також ставилося питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності слідчого з тих підстав, що про відмову в поверненні вилученого майна йому стало відомо з листа від 24.08.2015 року, який було отримано 07.09.2015 року та зі скаргою на бездіяльність він вже звертався до Шевченківського районного суду м. Києва, проте ухвалою суду від 06.10.2015 року, яку він отримав 12.10.2015 року, скарга була повернута.

Слідчий суддя, отримавши зазначену скаргу та пославшись на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, прийняв рішення про повернення скарги як такої, що подана після закінчення строку на оскарження та не наданням доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на оскарження. Вказав, що згідно наявних в скарзі та доданих до скарги даних, майно вилучено 14.07.2015 року, а ОСОБА_6 оскаржено бездіяльність слідчого до суду 12.10.2015 року, тобто з пропуском 10-денного строку, визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України.

Колегія суддів погоджується з прийнятим рішенням, вважає його законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Змістом ст.ст. 24, 303 КПК України кожному гарантується право на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Відповідний порядок оскарження бездіяльності слідчого визначено змістом ст. 304 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 304 КПК України встановлено, що скарги на бездіяльність можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності.

Оскільки, ОСОБА_6 повинен був подати скаргу на бездіяльність слідчого до 27 липня 2015 року, висновок слідчого судді про необхідність повернення скарги, як такої, що подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 303 КПК України, ґрунтується на вимогах закону.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк, повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження ухвалою слідчого судді, додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.

Зі скарги вбачається, що ОСОБА_6 вважав строк на оскарження бездіяльності слідчого пропущеним з поважних причин, оскільки про відмову в поверненні вилученого майна він дізнався з листа від 24.08.2015 року, який отримав 07.09.2015 року та зі скаргою на бездіяльність слідчого він звертався до Шевченківського районного суду м. Києва, проте ухвалу суду від 06.10.2015 року про повернення скарги він отримав лише 12.10.2015 року.

Разом з тим, КПК України надає заявникові право оскаржити дію чи бездіяльністю слідчого і зазначене право закон обмежив 10 днями з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності, не пов`язуючи обчислення строку із вчиненням слідчим будь-яких дій чи бездіяльності.

Врахувавши ті обставини, що власник майна, достовірно володів інформацією про бездіяльність слідчого, в тому числі і про початок перебігу її строку з 15 липня 2015 року, та не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на оскарження, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку та повернув скаргу її автору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з прийнятим слідчим суддею рішенням, вважає його законним та обґрунтованим, а твердження з цього приводу апелянта безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що висновок слідчого судді при визначенні дати порушення процесуального закону зі сторони слідчого ґрунтувався лише на припущеннях, оскільки матеріали кримінального провадження не були витребувані, слідчий не був допитаний в судовому засіданні та розгляд справи відбувся у відсутність заявника, то слід зазначити наступне.

Виходячи з положень ст.ст. 304, 306 КПК України, питання про те чи підлягає скарга поверненню, слідчий суддя вирішує до початку розгляду скарги по суті. Тобто, його рішення про можливість прийняття скарги до розгляду чи необхідність її повернення з підстав, передбачених ст. 304 КПК України, залежить виключно від тих даних, які надані скаржником слідчому судді одразу при зверненні до суду, оскільки до моменту прийняття скарги до розгляду слідчий суддя не наділений законом правом витребовувати додаткових даних чи заслуховувати пояснення учасників процесу з будь-яких питань. Збирати самостійно вказані дані слідчий суддя не вправі, а також не вправі з`ясовувати вказані питання в судовому засіданні до початку судового розгляду скарги по суті.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга із зазначених у ній доводів не підлягає задоволенню, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, як таку, що постановлена відповідно до вимог КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 309, 404, 405, 422, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3153/2015 Категорія ст. 303 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1