У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.08.2015 Справа №607/13103/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

cекретаря ОСОБА_2 ,

провівши у приміщенні суду в м. Тернополі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252 від 14 липня 2015 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (в редакції Закону України №1261-V11 від 13 травня 2014 року),

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :

3 серпня 2015 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт із додатками у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 14 липня 2015 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (в редакції Закону України №1261-V11 від 13 травня 2014 року).

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що на його думку, слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, з чим погодився обвинувачений.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше. Однак в даному обвинувальному акті вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52). Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд, не переходячи до оцінки доказів та з`ясовуванню наявності чи відсутності в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого злочину, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 містить не конкретне формулювання обвинувачення, яке не відповідає вказаним вимогам закону, оскільки обставини, які розкривають об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України не викладені.

Так, в обвинувальному акті безпосередньо зазначено :

«18 листопада 2014 року між комунальною установою Тернопільської обласної ради «Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДом» в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір №6 підряду на проведення проектних робіт, предметом якого являлось виконання проектно-кошторисних робіт на «Реконструкцію паливної із встановлення твердопаливного та електричного котлів» Комунальної установи Тернопільської обласної ради «Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДом».

21 листопада 2014 року у ОСОБА_3 винник злочинний умисел направлений на підроблення іншого офіційного документа, який посвідчується громадянином - підприємцем з метою його використання іншою особою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 21 листопада 2014 року, перебуваючи у приміщенні Тернопільської обласної державної адміністрації по вул. Грушевського, 8 в м. Тернополі на проекті «Паливна, альбом 1, архітектурно - будівельні рішення, санітарно-технічні рішення, електротехнічні рішення» по реконструкцію паливної із встановлення твердопаливного та електричного котлів» КУТОР «Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДом» зазначив, що головним інженером проекту є ОСОБА_6 якому наданий кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих будівельних робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури серії АР №006683, виданий атестаційною архітектурно - будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та на аркушах №№2, 4. 6, 7, 10. 15, 16. 17, 18, .'9, 21 власноручно виконав підписи від імені ОСОБА_6 , хоча ОСОБА_6 , будь-якого відношення до виготовлення проекту не мав. Окрім цього, ОСОБА_3 на проектній та кошторисній документації зазначив свої дані, як дані особи, що виготовила проектну та кошторисну документацію та наніс відтиск печатки.

Виготовлена ОСОБА_3 проектно-кошторисна документація була надана у філію ДП «Спеціалізована державна експертна організація - центральна служба української державної будівельної експертизи» у Тернопільській області для проведення експертизи в частині міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва.

Таким чаном, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив злочин, передбачений ч 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону України №1261-V11 від 13 травня 2014 року) - підроблення іншого офіційного до документу, який посвідчується громадянином - підприємцем з метою його використання іншою особою».

Так, з пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення незрозуміло, який саме документ він підробив. В обвинуваченні є лише посилання в загальних рисах, на дії ОСОБА_3 щодо проектної та кошторисної документації.

Обов`язковою умовою відповідальності за ч.1 ст. 358 КК України є підроблення офіційного документу, який надає права або звільняє від обов`язків.

Разом з тим, в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_3 посилання на те, що підроблений ним документ надає права, чи звільняє від обов`язків, взагалі відсутнє, як при формулюванні обвинувачення, так і при кваліфікації його дій.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_3 , сторона обвинувачення вказала на вчинення ним злочину з посиланням на неіснуючу норму закону ч.1 ст. 358 КК України (в редакції Закону України №1261-V11 від 13 травня 2014 року). Разом з тим, з часу набрання чинності діючим КК України ст. 358 існувала лише в двох редакціях :

1)в редакції Закону України від 5 квітня 2011 року;

2)в редакції Закону України №3207 V1 від 7 квітня 2011 року, в якій існує і на сьогоднішній день.

Відсутність чіткого посилання в обвинувальному акті на редакцію кримінального закону, за яким особі висунуто обвинувачення, порушує право останнього на захист в частині, що стосується права обвинуваченого знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують. Саме на таку позицію орієнтує Пленум Верховного Суду України у п. 10 своєї Постанови № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві».

Зазначене вказує на істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З урахуванням наведеного, оскільки в обвинувальному акті вищеописані вимоги КПК України не виконано, обвинувальний акт з додатками необхідно повернути прокурору для усунення виявлених судом недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314, КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 14 липня 2015 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (в редакції Закону України №1261-V11 від 13 травня 2014 року), - повернути старшому прокурору відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя ОСОБА_1