Провадження № 1-кп/592/121/16
ВИРОК
19 лютого 2016 року м.Суми
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бакша Білопільського району Сумської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешк. АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимої,-
за ст. ст. 185 ч.1, 357 ч.1 КК України, -
В середині жовтня 2013 року (під час досудового розслідування часу встановити не вдалося), перебуваючи в приміщенні переодягальні приватної пекарні за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді матеріальної шкоди потерпілому, вирішила незаконно заволодіти банківською карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить її знайомій ОСОБА_5 , з метою подальшого викрадення з неї всіх грошових коштів. При цьому, пін-код вказаної кредитної картки, а також те, що на банківському рахунку ОСОБА_5 мають знаходитись грошові кошти, ОСОБА_8 дізналася випадково, за деякий час до цього, у ході бесіди з останньою. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння банківською карткою з метою подальшого зняття всіх грошових коштів кредитного ліміту, ОСОБА_8 , діючи таємно, протиправно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, шляхом зняття з рахунку кредитної картки через банкомат всіх грошових коштів невстановленої суми, викрала, належну ОСОБА_5 кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка є офіційним документом та знаходилась у жіночій сумці останньої, що лежала у шафі переодягальні приватної пекарні за вищевказаною адресою. Після цього, ОСОБА_8 зберігала її за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 .
У подальшому, ОСОБА_8 , у зв`язку з тим, що не вміє знімати грошові кошти з картки через банкомат, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою надання матеріальної допомоги своєму сину та часткового задоволення своїх матеріальних потреб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді матеріальної шкоди потерпілому, 31.12.2013 (під час досудового розслідування часу встановити не вдалося), реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме всіх грошових коштів кредитного ліміту, належних ОСОБА_5 , надала викрадену кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 сину ОСОБА_9 та повідомила, що вказану картку їй надала знайома в якості плати за реєстрацію в будинку, що належить ОСОБА_8 , та попросила зняти з картки грошові кошти, частину яких віддати їй, а частину використати на власний розсуд.
ОСОБА_9 в період часу з 31.12.2013 по 31.01.2014 року, не будучи обізнаним, що вказана кредитна картка була викрадена ОСОБА_8 , і наявні грошові кошти на рахунку не належать останній, використовував грошові кошти кредитного ліміту кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 в сумі 3395 гривень 04 копійки, відповідно до виписки з банкового рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 від 28.04.2014, а саме:
НОМЕР_4 в банківському модулі в м. Суми, вул. Баумана, 40, ОСОБА_9 було знято грошові кошти в сумі 450 гривень 00 копійок;
-03.01.2014 у відділенні банку в с. Жовтневе, вул. Леніна, 4б, ОСОБА_9 було знято грошові кошти в сумі 500 гривень 00 копійок;
-05.01.2014 в банкоматі в м. Суми, вул. Курська, 119, ОСОБА_9 було знято грошові кошти в сумі 500 гривень 00 копійок;
-11.01.2014 в м. Суми, вул. Жовтнева, 22, ОСОБА_9 здійснив покупку товару на суму 28 гривень 50 копійок;
-12.01.2014 року в м. Суми, вул. Набережна р. Стрілки, 8, ОСОБА_9 оплатив послуги в сумі 35 гривень 00 копійок;
- 12.01.2014 року в магазині «Продукти 541» в м. Суми, вул. Іллінська, 51/1, ОСОБА_9 придбав товар на суму 152 гривні 15 копійок;
-12.01.2014 в супермаркеті «EKO» в м. Суми, ОСОБА_9 придбав товар на суму 05 гривень 79 копійок;
-16.01.2014 року в магазині «Центральний» в м. Білопілля, вул. Ситника, 1, ОСОБА_9 придбав товар на суму 25 гривень 20 копійок;
-17.01.2014 в банкоматі відділення банку в м. Суми, вул. Металургів, 13, ОСОБА_9 було знято грошові кошти в сумі 1600 гривень 00 копійок;
-28.01.2014 в банкоматі відділення банку в м. Білопілля, вул. Макаренко, 7, Ворощуком було знято грошові кошти в сумі 50 гривень 00 копійок;
-31.01.2014 в банкоматі відділення банку в м. Суми, вул. Набережна р. Стрілки, 10, ОСОБА_9 було знято грошові кошти в сумі 50 гривень 00 копійок.
Тобто, грошові кошти кредитного ліміту вказаної картки були використані ОСОБА_9 у повному обсязі. Частину знятих грошових коштів, а саме 200 гривень, ОСОБА_9 надав своїй матері, ОСОБА_8 , якими вона розпорядилася на власний розсуд.
В судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину у скоєному визнала повністю. Суду пояснила, що працювала з потерпілою ОСОБА_5 без офіційного оформлення трудових відносин на виробництві продуктів харчування в м. Білопілля Сумської області за адресою вказаною в обвинувальному висновку. Скориставшись тим, що перебувала в роздягальні одна, таємно викрала в жовтні 2013 року з речей потерпілої кредитну картку «Приватбанку» та передала її своєму повнолітньому сину не повідомляючи про її злочинне походження, а повідомила, що це кошти за реєстрацію в її помешканні знайомої жінки. Оскільки син не знав код доступу до вказаної картки, повідомила сину дату народження потерплої яку вона знала і комбінація цифр дати народження виявилась кодом доступу до коштів на рахунку. Вона повністю погоджується з сумами коштів та періодом їх зняття з картки потерпілої ОСОБА_10 , вказаних в обвинувальному висновку. Її син з коштів, що знаходились на банківському рахунку дав 200 грн., які вона використала на власний розсуд.
На фотографії особи, що знімає кошти з банкомату , залученої до матеріалів кримінального провадження та переданих стороною обвинувачення в якості доказу (а.с. 121) зображено її повнолітнього сина. Вона, тобто ОСОБА_8 , повністю погоджується з позовними вимогами заявленими потерпілою особою про відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків та відшкодування витрат за надання правової допомоги потерпілій особі під час кримінального провадження в суді.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснювала, що дійсно працювала разом з обвинуваченою в приватній пекарні в м. Білопілля і у неї зникла кредитна картка. Про зникнення карки вона дізналась не в день зникнення карки, а згодом, коли почали телефонувати з банку та вимагати повернути кредитні кошти, оскільки картка була кредитною з встановленим розміром кредиту, який необхідно було протягом певного часу повертати. Загальна сума, яка підлягає поверненню банку за користування кредитними коштами, зазначена в позовній заяві та змінюється, оскільки банк продовжує нараховувати кошти за користування кредитом. Вона неодноразово пропонувала ОСОБА_11 вирішити питання про погашення заборгованості, остання фактично погоджуючись з розміром заподіяних збитків, їх не відшкодовувала.
З роздруківки руху коштів по банківському рахунку ОСОБА_5 в ПАТ «Приватбанк» вбачається, що зазначені в ньому періоди та місця зняття грошових коштів відповідають зазначеним в обвинувальному акті періодам та сумам знятих грошових коштів (а.с. 118-119).
Суд вважає, що сукупність зібраних на досудовому слідстві та перевірених в судовому засіданні доказів свідчить про те, що ОСОБА_8 дійсно скоїла кримінальні правопорушення та кваліфікує її дії
-за ст. 357 ч.1 КК України оскільки вона таємно викрала банківську картку ОСОБА_5 , яка є офіційним документом;
-за ст. 185 ч.1 КК України оскільки вона таємно викрала грошові кошти із банківської картки ОСОБА_5 на загальну суму 3395.04 грн.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, відомості про винну особу.
ОСОБА_8 свою провину у скоєному визнала повністю, у скоєному щиро кається, раніше не судима.
Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують її покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Суд приймає до увагу ту обставину, що ОСОБА_8 будучи працездатною особою 1972 року народження та не маючи на утриманні неповнолітніх дітей протягом тривалого часу з 11.03.2015 року, тобто з моменту повідомлення про підозру, не вжила заходів по відшкодуванню завданих збитків, розмір яких вона не заперечувала та який постійно збільшувався через заволодіння нею саме кредитними коштами. Суд неодноразово відкладав судові засідання для надання часу ОСОБА_8 для відшкодування завданої шкоди. В судових дебатах ОСОБА_8 повідомила учасників судового розгляду про те, що навіть її повнолітня донька відмовляється надати їй певну суму коштів для відшкодування завданих збитків, оскільки не довіряє їй.
З урахуванням всіх обставин справи та відомостей про особу обвинуваченої, суд на підставі ст. 65 КК України вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 357 ч.1 КК України у виді обмеження волі та за ст. 185 ч.1 КК України у виді позбавлення волі, оскільки вважає , що саме таке покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, менш суворі покарання з числа передбачених за вищезазначені злочині є недостатніми для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні потерпіла та її захисник позов підтримали з вищенаведених підстав.
ОСОБА_8 позовні вимоги визнала
Перевіривши надані докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає їх обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Судом також встановлено, що позивачка з метою захисту своїх законних прав та інтересів зверталась за юридичною допомогою до захисника, уклавши з ним відповідну угоду про надання юридичної допомоги.( а.с. 21) Захисник потерпілої ОСОБА_5 приймав участь у складанні апеляційної скарги на попереднє судове рішення, приймав участь в апеляційному провадженні яким скасовано попередній вирок Ковпаківського райсуду м. Суми про обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 185 ч.1 КК України, приймав участь у всіх судових засідання при новому судовому розгляді кримінального провадження, складав та доповнював цивільний позов. Витрати на правову допомогу в загальній сумі 1973,45 грн. підтверджені документально ( а.с. 23) та відповідають вимогам розумності та справедливості. Відповідач ОСОБА_8 визнає позов цій частині.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що протиправними діями відповідачки позивачці завдано матеріальної шкоди та відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України вона підлягає відшкодуванню. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину моральних страждань позивачки, необхідність звернення до правоохоронних органів та суду за захистом своїх порушених прав. За поясненнями позивачки та її захисника такий захист потребував значного періоду - з квітня 2014 року до моменту закінчення судового розгляду кримінального провадження в лютому 2016 року, відповідачка декілька разів не з`являлась на виклики до апеляційного суду, який розглядав апеляційну скаргу потерпілої особи на попереднє рішення суду та в судові засідання суду першої інстанції, на неї судом першої інстанції накладались грошові стягнення за неявку до суду без поважних причин.
З урахуванням всіх обставин справи та відомостей про особу обвинуваченої, приймаючи до увагу, що відповідачка ОСОБА_8 визнала позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у повному обсязі на підставі ч.2 ст. 23 ЦК України суд вважає за необхідним визначити розмір відшкодування моральної шкоди позивачці в заявленому в позові розмірі - в сумі 5000 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості.
Судові витрати, речові докази по справі відсутні.
На досудовому слідстві запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався, під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжних заходів в порядку ст. 331 КПК України, глави 18 КПК України не надходило.
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд, -
Засудив:
ОСОБА_8 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 357 ч.1 КК України, ст. 185 ч.1 КК України та призначити їй покарання
- за ст. 357 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;
- за ст. 185 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до обрання вироком законної сили не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1