АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1442/15 Справа № 202/1108/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0001278, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2014 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Індустріального районного суду м Дніпропетровська від 25 травня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Маївки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, раніше судимий:
13.02.2015р. вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
19.02.2015р. вироком апеляційного суду Одеської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

Засуджений: - за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 ч.4 КК України до призначеного покарання частково приєднане покарання за вироком апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 року за ст.ст. 185 ч. З; 186 ч.З, ст. 70 КК України, визначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України призначене покарання поглинуто покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2015 року за ст. 187 ч.2 КК України, остаточно визначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог закону.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 08.04.2015 року, приблизно о 05 годині 50 хвилин, повторно, з ціллю таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, підійшов до вхідних дверей та побачивши, що вони не зачинені, проник до приміщення буд. АДРЕСА_1 , переконавшись, що за його ніхто не спостерігає і що мешканці будинку на даний момент сплять, таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину з вищевказаним викраденим майном зник, тим самим розпорядившись ним на власний розсуд.

10.04.2014 року , приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , повторно, з ціллю таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, шляхом пошкодження вікна, проник до приміщення буд. АДРЕСА_2 та перебуваючи в якому, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і що сторонніх осіб у приміщенні квартири немає, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 ..

Після чого ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину з вищевказаним викраденим майном, загальною вартістю 18 759 грн., зник, тим самим розпорядившись ним на власний розсуд.

11.04 2014 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , повторно, з ціллю таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, шляхом пошкодження вікна, проник до класної кімнати № 9 КЗ СЗОШ № 14 по вул. Батумській 20а в м. Дніпропетровську та перебуваючи в якому, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і що сторонніх осіб у приміщенні класної кімнати немає, таємно викрав чуже майно, яке належить КЗ СЗОШ № 14.

Після чого ОСОБА_7 викрадений телевізор відніс до місця свого проживання, а сам продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до КЗ СЗОШ № 14 по вул. Батумській 20 А в м. Дніпропетровську, ОСОБА_7 повернувся до школи та шляхом пошкодження вікна, проник до класної кімнати № 14 КЗ СЗОШ № 14 та перебуваючи в якому, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та що сторонніх осіб у класній кімнаті немає, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, доводячи злочинні дії до кінця, викрав чуже майно, яке належить КЗ СЗОШ № 14.

Після чого ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину з вищевказаним викраденим майном зник, тим самим розпорядившись ним на власний розсуд.

14.04.2014 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 знаходився біля КЗ СЗОШ № 69, яка знаходиться на вул. Софії Ковалевської 86 в м. Дніпропетровську. У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до вищевказаної школи. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючі свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно шляхом пошкодження вікна, проник до класної кімнати № 13 КЗ СЗОШ № 69 по вул. Софії Ковалевської 86 в м. Дніпропетровську та перебуваючи в якому, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і що сторонніх осіб у приміщенні класної кімнати немає, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, викрав чуже майно, яке належить КЗ СЗОШ № 69.

14.04.2014 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , з ціллю таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи повторно шляхом пошкодження вікна, проник до класної кімнати № 12 КЗ СЗОШ № 63 по вул. Янтарній 71 в м. Дніпропетровську, діючи повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить КЗ СЗОШ № 63.

Після цього ОСОБА_7 відніс вищевказаний телевізор до себе додому, таким чином розпорядившись ним на власний розсуд.

09.01.2015 року, приблизно о 14 годин 00 хвилин знаходився у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де побачив на холодильнику мобільний телефон, реалізуючі свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно повторно переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, він діючи умисно, викрав мобільний телефон, вартість якого згідно висновку експерта складає 186,33 гривень заподіявши майнову шкоду гр. ОСОБА_11 на вищезазначену суму та зник з місця скоєння злочину, отримавши можливість розпоряджатися викраденим ним майном.

В апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні обставини скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень та їх юридичну кваліфікацію вважає вирок суду таким, що підлягає зміні в зв`язку із неправильним застосуванням судом кримінального законодавства. Просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2015 відносно ОСОБА_7 за ч. 2, ч. З ст. 185 КК України - змінити, виклавши в частині призначення покарання у наступній редакції:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;

Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України застосувати принцип поглинення менш суворих покарань за цим вироком та за вироком апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 більш суворим покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2015, остаточно визначивши покарання у вигляді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Зазначити у вступній частині вироку номер кримінального провадження № 0001278. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, а вирок суду змінити, обвинуваченого ОСОБА_7 який погодився з апеляцією прокурора, обговоривши доводи в апеляції та в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні виходячи з наступного.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень обґрунтовані сукупністю належно одержаних по справі і ретельно досліджених судом доказів є правильними, ніким з учасників процесу не оспорюються, а тому колегія суддів не входить в їх обговорення. Судом вірно встановлені всі фактичні обставини скоєного обвинуваченим злочину.

Дії ОСОБА_7 суд обґрунтовано кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло та в інше приміщення, вчинені повторно, а також за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання в ході досудового і судового слідства були належно досліджені всі обставини скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень. Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судове слідство було проведено з дотриманням вимог КПК України, належним чином, докази зібрані по справі у законний спосіб, є достатніми та допустимими.

Що стосується обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає, що воно призначене не в повній відповідності до вимог ст. 65 КК України, з належним врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також неправильним застосуванням кримінального закону.

При винесенні вироку, районний суд врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів, два з яких згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, а також дані про особу обвинуваченого.

Згідно вимог ч.4 ст.70 КК України та роз`яснень, які містяться в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який з передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини) суд повинен враховувати, крім даних про особу винного і обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 раніше судимий 13.02.2015р. вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна та 19.02.2015р. вироком апеляційного суду Одеської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів в порядку, передбаченому ч.4 ст.70 КК України місцевий суд, на думку колегія суддів, припустився помилки та застосував одночасно як принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та і принцип часткового складання призначених покарань, а також невмотивовано не призначив додаткове покарання, призначене вироком Ново московського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2015 року у виді конфіскації майна.
За таких обставин, апеляція прокурора підлягає задоволенню в частині зміни вироку стосовно призначення покарання.
Вимоги апеляції про внесення до вступної частини вироку номеру кримінального провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказане питання не відноситься до повноважень апеляційного суду в сенсі ст. 407 КПК України, однак може бути виправлені судом, який постановив рішення в порядку ст. 379 КПК України, а тому у задоволенні цієї частини вимог апеляційної скарги слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 408 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_12 задовольнити частково, вирок Індустріального районного суду м Дніпропетровська від 25 травня 2015 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;

Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів застосувати принцип поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим, призначених за вироком апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 року та за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2015, остаточно визначивши ОСОБА_7 покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна.
В іншій частині вирок Індустріального районного суду м Дніпропетровська від 25 травня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_14