В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 грудня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не маючого, працюючого менеджером ТОВ «Будтехсервіс Інвест», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

11 травня 2012 р. Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 186 КК України до 80 годин громадських робіт;

10 лютого 2014 р. Акімовським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 190, ст. 198, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 28 липня 2014 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області на підставі статті 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» невідбутий термін покарання обвинуваченому скорочено на ? частину та визначено строк 2 роки 10 місяців 28 днів; 19 червня 2015 р. звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям терміну покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучі раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

20 вересня 2015 р. приблизно о 04:00 год. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку № 171, який розташований по проспекту Леніна в м. Запоріжжі, діючи повторно, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито заволодів мобільним телефоном фірми «JY-F1» в корпусі чорно-сірого кольору вартістю 965 гривень 10 копійок, який належить ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на зазначену вище суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення кримінального правопорушення при викладених вище обставинах. Зазначив, що більше не буде скоювати у майбутньому кримінальних правопорушень, має намір вибачитися перед потерпілим, просив обрати покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Потерпілий та його законний представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. За таких обставин та враховуючи надану законним представником потерпілого на стадії досудового розслідування заяви про відсутність претензій до обвинуваченого, суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважав за можливе здійснити розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, потерпілому шкода відшкодована у повному обсязі шляхом повернення майна, у зв`язку із чим цивільний позов не заявлявся.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, проте покарання (з урахуванням скорочення строку відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році») відбув повністю, станом на час вчинення злочину офіційно не був працевлаштований, проте після зміни судом запобіжного заходу працевлаштувався та має постійне місце роботи та проживання у м. Запоріжжі, на обліку в КУ «ОКПЛ» та КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» на даний час не перебуває. За сімейним станом ОСОБА_4 не одружений, є сиротою, виховувався у школі-інтернаті в місті Мелітополі, на утриманні дітей чи непрацездатних осіб не має. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочину.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, суд доходить висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Оскільки під час судового розгляду стороною обвинувачення не були надані документи на підтвердження наявних судових витрат по кримінальному провадженню, суд не вбачає підстав, передбачених статтею 124 КПК України для їх стягнення з обвинуваченого.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки громадян відносно ОСОБА_4 , обраний судом 11 листопада 2015 р., слід залишити до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити у вигляді особистої поруки громадян відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2015 р.

Речові докази по справі: мобільний телефон JY-F1, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити за належністю ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1