Суворовський районний суд міста Одеси
І м е н е м У к р а ї н и
26.11.2015 року м. Одеса
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Пуксоозеро Плесецького р-ну Архангельської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого
вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2008 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки і 6 місяців;

вироком Соломенського районного суду м. Києва від 12 січня 2010 року за ч.2 ст.186, ч.3 ст.296 КК України, із застосуванням ст.ст.70,71 цього ж Кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців, звільненого по завершенню строку відбуття покарання 10 вересня 2014 року,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживавшого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , будучи судимим за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в період часу з 19 години до 19 години 10 хвилин 1 липня 2015 року біля дверей ліфту в парадній №3 будинку АДРЕСА_3 , з метою відкритого заволодіння ювелірними прикрасами раніше незнайомої йому ОСОБА_6 , наніс останній особі два удари кулаком руки в ліву частину обличчя, від яких потерпіла втратила рівновагу та впала на підлогу. Продовжуючи свій умисел, ОСОБА_5 намагався зірвати із шиї потерпілої золоті ланцюжок із ОСОБА_7 , проте остання стала чинити активний опір, з метою подолання якого обвинувачений наніс численні удари ногами в область тулуба ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_5 зірвав із шиї потерпілої золотий ланцюжок із червоного золота, прямокутного плетіння, вагою 7,59 г, вартістю 7590 грн., золотий Хрестик із Розп`яттям, вагою 2,41 г, вартістю 2410 грн., чим відкрито заволодів ювелірними прикрасами загальною вартістю 10000 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд.

Вчиненим насильством ОСОБА_5 також заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у виді синців лобно-скроневої області зліва, лівої завушної області, області кута нижньої щелепи зліва, поперекової області зліва, правої сідниці, садна правого передпліччя, поперекової області справа, правої кисті, першого пальця правої кисті, третього пальця лівої кисті.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому не визнав та показав, що протягом 1 липня 2015 року він, разом із знайомою дівчиною ОСОБА_8 та товаришем із прізвищем ОСОБА_9 , відпочивав в м. Одесі, де перебував в різних частинах міста, переміщуючись на таксі. На вул. Балківській він взагалі ніколи не перебував, будь-яку причетність до пограбування потерпілої заперечив. Незадовго до 19 години обвинувачений заходив до одного із розташованих по вул. Філатова банківських відділень, де здійснив переказ грошей, після чого поїхав до скверу неподалік від 5-ї станції Великого Фонтану.

Обвинувачений також показав про застосування до нього під час досудового розслідування співробітниками Старопортофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області фізичного насилля, чому передувало затримання 3 липня 2015 року, без оформлення відповідного протоколу, та заволодіння цими ж співробітниками міліції належними ОСОБА_5 двома мобільними телефонами, а також срібними ланцюжком та перснем.

ОСОБА_5 вважає, що ОСОБА_6 та малолітній свідок ОСОБА_10 з невідомих причин оговорюють його у вчиненні грабежу щодо потерпілої.
Незважаючи на отримані показання обвинуваченого винуватість ОСОБА_5 у вчиненому діянні підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпіла ОСОБА_6 , будучи допитаною слідчим суддею в порядку ст.225 КПК України, в присутності сторони захисту показала, що була мешканкою окупованої частини Донецької області, у зв`язку із чим тимчасово проживала в АДРЕСА_4 , у раніше знайомої ОСОБА_11 .

Близько 19 години 1 липня 2015 року повертаючись до місця проживання потерпіла помітила, що за нею слідує незнайомий молодий чоловік, який першим підійшов до зачиненої двері парадної №3 будинку та забарився. Потерпіла, розмовляючи по телефону та не будучи обізнаною з усіма мешканцями парадної, вирішила, що цей чоловік також тут проживає, а тому відкрила кодовий замок двері парадної, яку після себе не зачиняла, завдяки чому той зайшов слідом за нею. В парадній ОСОБА_6 підійшла до ліфту, зупинилася та викликала кабіну, припинивши телефонну розмову. Раніше невідомий їй чоловік також зупинився біля ліфту, став з лівого боку від неї, а коли кабіна спустилася на перший поверх і стало зрозуміло, що ліфт вільний, останній несподівано завдав їй декілька сильних ударів кулаком руки в область голови, через що потерпіла впала спиною на бетонне покриття.

Як вбачається з подальших показань потерпілої цей чоловік спробував зірвати з її шиї золотий ланцюжок, із золотим ОСОБА_7 . Вона стала кликати про допомогу, утримувати руками ланцюжок, а чоловік силою тягнув його на себе, через що на пальцях обох рук і долонях ОСОБА_6 утворилися порізи. Оскільки зірвати ланцюжок з ОСОБА_7 цей чоловік не зумів, то він став намагатися зірвати золоту сережку з її лівого вуха, але потерпіла стала чинити опір і відбиватись від останнього долонями обох рук, внаслідок чого на її правій руці, в області від долоні до ліктьового згину, утворилося не менше чотирьох подряпин.

Чоловіку не вдалося зірвати сережку, а тому, намагаючись припинити її спроби чинити опір, він став наносити їй хаотичні удари обома ногами по всій поверхні тіла. Захищаючись, вона прийняла положення лежачи на правому боці, від чого більшість ударів, не менше 4-5, припали на область спини та попереку і там утворилися синці. Тоді чоловік знову зробив спробу зірвати одягнений на шиї потерпілої золотий ланцюжок, що йому вдалося. Заволодівши ланцюжком і ОСОБА_7 останній попрямував до виходу з парадної, а потерпіла піднялася і побігла за ним. Цей чоловік вийшов з парадної і став тримати двері із зовнішнього боку, таким чином позбавляючи її можливості покинути під`їзд. Потім він покинув двері та утік у невідомому напрямку, а потерпіла зупинилася біля парадної.

Далі потерпіла піднялася в квартиру, вмилася і побачила, як стали проявлятися синці та опухлости в лівій частині її обличчя, а так само відчула, як від удару відкололась частина зубу №6 з лівого боку її верхньої щелепи. Після зазначеного вона вийшла на вулицю і біля парадної зустріла свідка ОСОБА_11 , яка поверталася з роботи. Про подію вона відразу розповіла їй, а остання допомагала зупинити потерпілій кровотечу, обробити порізи та за допомогою льоду зняти опухлість лівої частини обличчя. Після зазначеного ОСОБА_6 викликала співробітників міліції.

Потерпіла ОСОБА_6 добре розгледіла і запам`ятала ознаки зовнішності чоловіка, який її пограбував. Так, останній мав слов`янську зовнішність, світлу шкіру, зріст приблизно 175-180 см., худорляву статуру, приблизний вік 27-30 років, коротко підстрижене світле волосся. Серед одягу та взуття грабіжника потерпіла впевнено запам`ятала кросівки сірого кольору, футболку з коротким рукавом та джинсові штани сірого кольору, а також кепку, що була одягнена на голові. У зазначеній особі вона впевнено впізнає обвинуваченого ОСОБА_5 та безсумнівно стверджує, що саме він вчинив щодо неї цей злочин.
Як вбачається з показань допитаної в суді в якості свідка ОСОБА_11 вона дозволила потерпілій тимчасово проживати в кв. АДРЕСА_5 . Близько 19 години 1 липня 2015 року свідок поверталась з роботи, до місця сумісного з потерпілою проживання, коли їй назустріч від парадної пройшов раніше незнайомий молодий чоловік. Серед прикмет останнього свідок зазначила, що той мав вище середнього зріст, слов`янську зовнішність, худорляву статуру, світлу шкіру. Коли ж свідок підійшла до парадної, то побачила ОСОБА_6 , яка сиділа на лавці в сльозах, з її лівого вуха текла кров. Також в крові були руки потерпілої, вона постійно трималася за ліву частину обличчя і говорила, що саме туди припав удар. Потерпіла швидко пояснила свідку, що щойно вона перебувала на першому поверсі під`їзду, де раніше невідомий їй молодий чоловік, зірвав з її шиї золотий ланцюжок із золотим Хрестом, та втік. Після почутого свідок відразу ж піднялася до квартири, взяла вологі серветки і лід, спустилася вниз та допомогла потерпілій прикласти до лівої частини обличчя лід, витерти кров. Трохи оговтавшись, ОСОБА_6 викликала міліцію.
Малолітній свідок ОСОБА_10 , в присутності законного представника, до яких судом було застосовано заходи безпеки, в судовому засіданні показав, що у вечірній час одного літнього дня гуляв із своїми товаришами на дитячому майданчику навпроти будинку, де відбувалась розглядувана судом подія. Свідок почув крики жінки та побачив, як із парадної будинку вибіг високий, худорлявий, трохи лисуватий чоловік, обличчя якого він добре запам`ятав. Вказаний чоловік пробіг вздовж будинку в напрямку школи. Слідом за чоловіком вибігла жінка, яка плакала, кликала про допомогу та казала, що той чоловік її побив. В подальшому свідка викликали в міліцію, де він дав такі ж показання, а крім того, впізнає в ньому саме присутнього в суді обвинуваченого.
Як вбачається з повідомлення, що надійшло по телефону № НОМЕР_1 до оперативного чергового органу внутрішніх справ ОСОБА_12 о 19 годині 45 хвилин 1 липня 2015 року по АДРЕСА_3 у жінки було зірвано ланцюжок.
О 20 годині цієї ж доби слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_13 відповідним протоколом було прийнято заяву від ОСОБА_6 , про те, що невідома особа в період часу з 19 години до 19 години 10 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом нанесення ударів в ліву сторону обличчя, ривком заволоділа золотими ланцюжком, вагою 8 г, та Хрестиком, вагою 3г.
Уточнена вага та вартість викраденого майна підтверджена наданими потерпілою копіями передпродажних артикулів бирок ФОП ОСОБА_14 , з яких вбачається, що викрадені ювелірні прикраси були виготовлені із золота 585 проби, а також, що ланцюжок мав вагу 7,59 г., вартість 7590 грн., а Хрестик - вагу 2,41 г., вартість 2410 грн.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №1524 від 28 липня 2015 року у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді синців лобно-скроневої області зліва, лівої завушної області, області кута нижньої щелепи зліва, поперекової області зліва, правої сідниці, садна правого передпліччя, поперекової області справа, правої кисті, першого пальця правої кисті, третього пальця лівої кисті, які за морфологічними особливостями могли бути спричинені 1 липня 2015 року. Виходячи із кількості ушкоджень мало місце не менше 10 травматичних дій на тіло потерпілої. Ушкодження утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразилися, та якими могли бути руки (зжата в кулак кисть), ноги (у взутті) та інші предмети. Зазначені пошкодження, як у сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, мали незначні швидкоминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів та за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
ОСОБА_5 було затримано о 21 годині 4 липня 2015 року в м. Одесі по вул. Балківська,30 о/у СКР Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_15 на підставі судового рішення Білогірського районного суду Хмельницької області як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що підтверджено відповідним протоколом про затримання та інформаційною довідкою органу МВС.

Показання ОСОБА_5 про обставини його затримання 3 липня 2015 року співробітниками іншого органу внутрішніх справ прокурором в суді спростовано не було, проте суд зазначає, що жоден обвинувальний доказ в даному провадженні також і не було отримано внаслідок проведення з ОСОБА_5 будь-яких процесуальних дій в період до 21 години 4 липня 2015 року, а відтак і не покладається судом в обґрунтування даного вироку. Про можливо вчинені 3 липня 2015 року співробітниками Старопортофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області стосовно ОСОБА_5 неправомірні дії судом 21 жовтня 2015 року було повідомлено прокурора Одеської області.
О 21 годині 16 хвилин цієї ж доби ОСОБА_5 , в присутності призначеного захисника адвоката ОСОБА_16 , було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який є предметом даного судового розгляду, а 6 липня цього ж року ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, ОСОБА_5 у встановленому законом порядку набув статусу ув`язненого підозрюваного в даному кримінальному провадженні.

Довід сторони захисту про не здійснення необхідного вилучення у затриманого ОСОБА_5 одягу та взуття для подальшого експертного дослідження на наявність слідів злочину, не є переконливим, оскільки тактика необхідних для досудового розслідування процесуальних дій вирішується самостійно слідчим, прокурором, з урахуванням конкретних встановлених обставин злочину, які в даному випадку характеризувалися майже триденним спливом часу від дня пограбування та не містили достатніх даних про те, що на одязі чи взутті підозрюваного обов`язково мали бути плями крові чи інші речовини.
Після повідомлення ОСОБА_5 про підозру потерпіла ОСОБА_6 4 липня 2015 року в період часу з 21 години 30 хвилин до 21 години 48 хвилин, в присутності понятих та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_16 , впізнала ОСОБА_5 як особу, яка близько 19 години 2015 року її пограбувала в парадній будинку АДРЕСА_3 , за зовнішнім виглядом, ростом, формою обличчя, та взуттям, яке було на чоловікові в момент вчинення злочину, що підтверджується змістом відповідного протоколу. При цьому суд не вбачає порушенням світлий колір шортів підозрюваного на відміну від темних кольорів шортів, одягнутих на статистах, а також більш темне волосся на голові останніх, оскільки такі відмінності не є різкими, як наприклад, якби ОСОБА_5 взагалі був без волосся чи на ньому були одягнені штани.
22 липня 2015 року за участю ОСОБА_6 було проведено слідчий експеримент, під час якого потерпіла повністю підтвердила надані слідчому судді показання та продемонструвала, яким саме чином ОСОБА_5 заходив разом із нею до 3-ї парадної будинку, наносив їй удари, що спричинили завдання тілесних ушкоджень. Отримані під час даного слідчого експерименту дані також повністю узгоджуються із висновком експерта. При цьому, потерпілою вказано її розташування по відношенню до розташування обвинуваченого, яке повністю дозволяло їй побачити та запам`ятати зовнішність ОСОБА_5 .

Виявлені під час перегляду відеозапису цієї слідчої дії окремі недоліки у виді відсутності слів слідчого про особу-оператора та пристрій, на який здійснюється відеозапис, а також затемнена видимість окремих демонстраційних дій ОСОБА_6 , на думку суду, не спричинює визнання такого доказу недопустимим, оскільки: відомості про фактично застосовану цифрову відеокамеру марки «JVC Everio Memory camcorder» було внесено слідчим до змісту письмового протоколу; затемненість була пов`язана з умовами недостатності зовнішнього освітлення в приміщенні парадної, можливої недостатності навиків оператора користуватися камерою, яка, на відміну від реальної спроможності присутніх понятих в достатній мірі побачити події, внаслідок невдало вибраного режиму запису, чітко не зафіксувала окремі дії потерпілої; поняті не мали жодних зауважень до проведеної слідчої дії; відеозапис є необов`язковою умовою для проведення слідчого експерименту та долучається до протоколу лише в якості додатку (ч.2 ст.240 КПК України); а також відсутність даних про оператора відеозйомки не визнано процесуальним законом в якості категоричної порушувальної обставини.
При перевірці алібі обвинуваченого органом досудового розслідування було отримано запис із камери зовнішнього відео-спостереження, з якого вбачається, що о 18 годині 24 хвилини 1 липня 2015 року він вийшов разом з невстановленою особою чоловічої статі із легкового автомобіля, світло-сірого кольору, зайшов до розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 41-б, відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», та залишив банківське приміщення о 18 годині 29 хвилин. При цьому ОСОБА_5 був одягненим у футболку синього кольору, шорти світлого кольору, а також був взутим у кросівки сірого кольору.

На аналогічний колір кросівок чоловіка, який її пограбував, також прямо вказувала і потерпіла ОСОБА_6 .
Надані стороною захисту файли із фотографічними зображеннями ОСОБА_5 стосовно одягу, в який він був одягнений 1 липня 2015 року, не виключають можливості здійснити переодягнення з метою вчинення інкримінованого йому діяння.
Витребувані від оператора мобільного зв`язку роздруківки телефонних з`єднань мобільного терміналу з сім-картою № НОМЕР_2 , якою 1 липня 2015 року користувався ОСОБА_5 , не містять жодних даних про місце перебування обвинуваченого в період з 16 години 56 хвилин до 19 години 52 хвилини.
Крім того, відповідно до проведеного в період з 18 години 29 хвилин до 18 години 48 хвилин 9 вересня 2015 року слідчого експерименту, за участі понятих, дослідницьким шляхом було встановлено, що шлях від розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 41-б, відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» до будинку по АДРЕСА_3 , довжиною 6,98 км, можливо подолати на легковому автомобілі, який рухався із загальною середньою швидкістю 31 км/г, за 19 хвилин.

Довід сторони захисту, що довільність вибору слідчим маршруту, за яким було проведено слідчий експеримент, спричинює визнання такого доказу неналежним та недопустимим, на думку суду не є непереконливим, оскільки ОСОБА_5 показав, що користувався послугами водія - місцевого мешканця, а тому є звичайним, що остання особа надасть такі послуги в строк, що істотно не перевищить дані, отримані експериментальним шляхом.
Таким чином, у ОСОБА_5 , який в якості пасажира користувався послугами неофіційного таксі, було достатньо часу для подолання шляху від відділення банку до будинку, у якому було вчинено пограбування потерпілої ОСОБА_6 , та переодягнення в інший одяг.
Суд критично ставиться до отриманих в судовому засіданні виправдувальних щодо ОСОБА_5 показань свідка ОСОБА_8 про її нібито постійне перебування протягом 1 липня 2015 року разом з обвинуваченим та непричетність того до пограбування потерпілої, оскільки у свідка склались специфічні стосунки із обвинуваченим, з яким вона фактично проживала разом в готелі у м. Одесі. Крім того, під час встановлення її анкетних даних вона намагалась одразу ж пояснити, що з`явилась у судове засідання підтвердити, що ОСОБА_5 перебував разом із нею саме о 19 години 1 липня 2015 року, що викриває свідка у обізнаності про час вчинення злочину при одночасно наданих показаннях, що після затримання ОСОБА_5 вона із ним більше не спілкувалась.

Суд вважає, що ці показання свідка ОСОБА_8 , а також невизнавальні показання ОСОБА_5 є неправдивими та надані ними з метою уникнення останнім від кримінальної відповідальності за вчинене.
Аналізуючи сукупність досліджених доказів суд зазначає, що потерпіла ОСОБА_6 вказала на ОСОБА_5 , як на особу, яка її пограбувала, та впізнала того не лише за рисами зовнішності, а й за взуттям. Малолітній свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні також показав на ОСОБА_5 , як на особу, яка втікала з місця вчинення злочину. Ці докази є прямими, неоспорюваними та визначальними для здійснення загального висновку, з яким узгоджуються й інші вищезазначені обвинувальні докази, для висновку суду про доведеність того, що ОСОБА_5 , перебуваючи в період часу з 19 години до 19 години 10 хвилин 1 липня 2015 року в парадній №3 будинку АДРЕСА_3 , з корисливих спонукань, повторно здійснив пограбування ОСОБА_6 , поєднане з насильством, яке не було небезпечним для здоров`я потерпілої. Вчинене ОСОБА_5 діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.
За письмовою заявою потерпілої про неможливість прибуття з поважних причин в судові засідання судом розглянуто цивільний позов, заявлений ОСОБА_6 до обвинуваченого про стягнення спричиненої матеріальної шкоди на суму 10000 грн. та моральної шкоди на суму 10000 грн., який ОСОБА_5 не визнав.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпіла зазначила про вартість викрадених ювелірних прикрас, а моральної шкоди про застосоване до неї під час вчинення злочину насильство, що призвело до душевних страждань, болісних відчуттів, необхідності отримання стоматологічного лікування. До сьогоднішнього дня вона перебуває у пригніченому стані, побоюючись можливого повторення раніше застосованого до неї насильства, осуду знайомих та сусідів, через що навіть вимушена була виїхати з м. Одеси. Обставини звернення 16 липня 2015 року за стоматологічною допомогою із встановлення фотополімерної пломби підтверджено ОСОБА_6 чеком, виданим лікарем ОСОБА_17 .

Вирішуючи зазначений позов суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілій від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Як було зазначено вище потерпілою доведено, що вартість відкрито викраденого у неї ОСОБА_5 майна склала 10000 грн., а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

При встановлених в суді обставинах отримання потерпілою від дій обвинуваченого численних ударів руками та ногами, особливо в області голови та обличчя, що підтверджено судово-медичним дослідженням, слід дійти висновку, що це безумовно потягло для ОСОБА_6 позбавлення певних елементів благополуччя, спричинення фізичних та психологічних страждань і суттєвих негативних змін в її подальшому житті.

Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілої, обставини, при яких була спричинена шкода її здоров`ю, ступінь вини обвинуваченого, який як не визнав свою вину у вчиненому, так і не здійснив жодної дії із добровільного відшкодування заподіяної шкоди, враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_5 спричиненої ОСОБА_6 моральної шкоди в повному обсязі, тобто в розмірі 10000 грн. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями.
При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання.

Тяжкість, підвищена суспільна небезпечність вчиненого обвинуваченим діяння, що мало прояв не лише в заволодінні майном потерпілої, а й у нанесенні численних жорстоких ударів руками, ногами в обличчя та тулуб жінки, наявність непогашеної судимості за вчинення інших умисних злочинів, офіційна непрацевлаштованість, послідуюча поведінка обвинуваченого, в тому числі і пов`язана з позбуттям предметів злочинного посягання, не дозволяють суду при призначенні покарання застосувати до ОСОБА_5 положення ст.ст.69,75,76 КК України та обумовлюють необхідність його ізоляції і поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу протягом тривалого строку.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_5 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 4 липня 2015 року до набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 4 липня 2015 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 10000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 10000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з дня отримання його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1