Справа №610/3543/15-к
Провадження №1-кп/610/386/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 року м. Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000326, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.П`ятигірське Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, відомості про ідентифікаційний номер відсутні,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2015 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , співробітниками Управління СБ України в Харківській області були виявлені та вилучені два предмети, зовні схожі на ручні гранати «РГД-5» та «Ф-1», а також два предмети, зовні схожі на підривачі типу «УЗРГМ-2».

За вищевикладених обставин, ОСОБА_4 у невстановлений час, але не пізніше 10.09.2015 року, перебуваючи у лісі, розташованому поблизу с.П`ятигірське Балаклійського району Харківської області, незаконно, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, придбав елементи ініціювання вибуху вибухових речовин та самі вибухові речовини.

Згідно з висновком судової комплексної вибухотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області №239/2015 від 22.10.2015 року, надані на дослідження предмети є:

- двома підривачами УЗРГМ-2, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення, відносяться до категорії засобів ініціювання;

- корпусом ручної гранати РГД-5, у окремому стані до категорії боєприпасів чи вибухових пристроїв не відноситься, являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини промислового виготовлення;

- корпусом ручної гранати Ф-1, у окремому стані до категорії боєприпасів чи вибухових пристроїв не відноситься, являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини промислового виготовлення, які у з`єднаному стані при суміщенні штатним чином (вгвинчуванні) запалів УЗРГМ-2 до відповідних отворів у корпусах гранат РГД-5 та Ф-1, утворюються боєприпаси осколкові гранати РГД-5 та Ф-1, які відносяться до категорії боєприпасів.

Крім вказаного, відповідно до зазначеного висновку експерта, надані на дослідження предмети, містять вибухові речовини:

- два підривача УЗРГМ-2 комбіновані заряди ініціюючої вибухової речовини (тетронітрорезорцинат свинцю та азид свинцю масами 0,10 та 0,20 грам відповідно) та бризантної вибухової речовини (ТЕН або гексоген) масою 1 грам;

- корпус гранати РГД-5 - заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 100-115 грамів;

- корпус ручної гранати Ф-1 - заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 50-56 грамів, що придатні до вибуху.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

21.12.2015 року між прокурором Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді чотирьох років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просили затвердити зазначену угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в кримінальному провадженні №0000326, а також зобов`язався надати показання у кримінальному провадженні №0000306, відомості щодо якого 13.08.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якому він є свідком. Зобов`язався під час судового засідання у кримінальному провадженні №0000306 надати показання щодо: обставин свого перебування у 2014 році у Старобешівському районі Донецької області; підтвердження факту знаходження у вказаному місці жінки за позивним « ОСОБА_6 », повідомлення її зовнішніх ознак, за якими її можна було б ідентифікувати як певну особу; манери поведінки, коло спілкування, наявної зброї, певної форми одягу, ролі, функцій та завдань, які виконувала жінка за позивним « ОСОБА_6 ».

Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Потерпілий у вказаній справі відсутній. Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до тяжкого злочину.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4, 5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Вирішуючи питання щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України, в тому числі щодо застосування ст.ст.75, 76 КК України та визначення розміру покарання за ч.1 ст.263 КК України, суд керується наступним:

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога, психіатра та в КВІ не перебуває, одружений, раніше не судимий. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає дачу обвинуваченим правдивих свідчень, чим активно сприяв розкриттю злочину, щире каяття обвинуваченого, який в ході судового розгляду справи усвідомив протиправний характер своїх дій та надав їм критичну оцінку, а також досягнення домовленостей щодо надання показань в якості свідка в іншому кримінальному провадженні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, не вважається корупційним злочином в розумінні положень ст.45 КК України.

Враховуючи вищевказані обставини, що пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання в межах санкції ч.1 ст.263 КК України, визначене із застосуванням положень ст.75 КК України, за своїм розміром не суперечить характеру і тяжкості вчиненого ОСОБА_4 діяння, а також особі обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає, що узгоджене сторонами угоди покарання відповідає вимогам ч.2 ст.65 КК України, а саме є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Крім того, як встановлено судом з пояснень обвинуваченого, а також з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 утримувався під вартою з 10.09.2015 року по 21.12.2015 року.

З урахуванням вимог ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_4 суд вважає необхідним зарахувати строк перебування його під вартою з 10.09.2015 року по 21.12.2015 року.
Відповідно до ст.377 КПК України обвинувачений підлягає звільненню з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання.

Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст.124 КПК України, а речових доказів - на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374, 377, 472, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21.12.2015 року, укладену між прокурором Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він впродовж зазначеного строку не скоїть нового злочину і виконає обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27) Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 з під-варти в залі судового засідання негайно.

Зарахувати в строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_4 під вартою з 10.09.2015 року по 21.12.2015 року.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_4 , відомості про ідентифікаційний номер відсутні, на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 5712 (п`ять тисяч сімсот дванадцять) грн. 84 коп. за проведення експертиз.

Речові докази:

залишки після підриву гранат РГД-5 та Ф-1, два спускові ричаги запалів УЗРГМ-2, які зберігаються у кімнаті речових доказів слідчого відділу УСБУ в Харківській області за квитанцією під порядковим №233 у книзі обліку речових доказів №134, том №4, - знищити;

мобільний телефон марки «LG GX-300» на 2 SIM-картки, IMEI A: НОМЕР_1 , IMEI B: НОМЕР_2 , з наявною sim-карткою мобільного оператора «МТС» з номером на ній НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Samsung GT-S5230»», IMEI: НОМЕР_4 , з наявною sim-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером на ній НОМЕР_5 , які зберігаються у кімнаті речових доказів слідчого відділу УСБУ в Харківській області за квитанцією під порядковим №228 у книзі обліку речових доказів №134, том №4, - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1