Справа № 333/4359/14-к
Справа № 333/4359/14-к
Пр. № 1-кп/333/478/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працює, розлученого, має малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

Судовим слідством, суд -

ВСТАНОВИВ:
В ніч з 24.02.2006 року на 25.02.2006 року, ОСОБА_4 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись у буд. АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, котрий раптово виник на підґрунті ревнощів, з приводу відносин потерпілого ОСОБА_7 і колишньої дівчини ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмета, який згідно висновку судово-медичної експертизи №2000Д від 16.07.2013 року має колюче-ріжучі властивості, спричинив потерпілому ОСОБА_7 один травматичний вплив, в результаті якого заподіяв поранення поперекової області зліва, проникаюче в забою шинний простір з ушкодженням лівої нирки, з крововиливом у черевну порожнину, котре призвело до необхідності оперативного втручання - видалення лівої нирки, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №1756 від 02.07.2013 року кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент спричинення.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, декілька разів змінював показання та пояснив, що 24 лютого 2006 року він приїхав до ОСОБА_9 Рити в гості. У неї були в гостях ОСОБА_10 з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Вони всі разом випивали за столом. Він почав жартувати на адресу ОСОБА_13 , який в подальшому запропонував вийти на подвір`я. ОСОБА_13 першим вийшов з будинку, а він виходячи зі столу, взяв на столі кухонний ніж, поклав його в карман. Ніж взяв не для захисту, а для того, щоб показати та попередити бійку. На вулиці ОСОБА_13 наносив йому удари, повалив на землю, у зв`язку з чим він дістав ніж та наніс один удар ножем в лівий бік ОСОБА_13 , після чого той відскочив та почав нецензурно висловлюватися і повернувся в будинок. Він також зайшов в будинок і попросив ОСОБА_14 відвести ОСОБА_15 в лікарню. Дав ОСОБА_16 ключі від своєї машини, сів поряд з водієм, ОСОБА_15 сидів на задньому сидінні автомобіля, йому ніхто не допомагав, свідомість він не втрачав. Зазначив, що кошти на лікування ОСОБА_13 передавав через друзів останнього, їх кількість та кому передавав не пам`ятає. Додав, що його матір в лікарню та до матері потерпілого не приходила, оскільки їй невідомо було про цей конфлікт. Пояснив, що під час бійки, з боку ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження - перелом руки та лікувався саме за свої кошти, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення матеріальної і моральної шкоди не визнав у повному обсязі. Зазначив, що діяв саме в межах необхідної оборони.
Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не визнав свою вину, його вина підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, що узгоджуються між собою, а саме:

- поясненнями допитаного в ході судового слідства в режимі відео конференції потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що з ОСОБА_17 вони раніше навчалися в школі. В будинку ОСОБА_9 Рити вони з друзями святкували 23 лютого, разом всі приймали алкоголь. За столом ОСОБА_18 почав його ображати, щоб дівчата не слухали образи, він запропонував вийти на вулицю та першим вийшов на подвір`я будинку, де конфлікт продовжився. Під час конфлікту відчув різку біль в лівій частині тулуба, після чого побачив в руках ОСОБА_19 кухонний ніж. Зазначив, що на вулиці ОСОБА_19 не бив, після нанесення останнім ножового поранення намагався захищатися від нього. Потім повернувся в будинок, підняв одежу, побачив рану, подзвонив своїм друзям, які на машині відвезли його до лікарні. ОСОБА_18 після даного конфлікту теж повернувся в будинок, але пізніше кудись зник. Причину конфлікту не пам`ятає. До нього в лікарню приходила мати ОСОБА_19 , просила, щоб він не писав заяви до міліції відносно сина, один раз приносила гроші. Зазначив, що друзі і мати ОСОБА_19 погрожували йому;

- поясненнями допитаного в ході судового слідства свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що в лютому 2006 року, точної дати назвати не зміг, під час святкування, між його братом ОСОБА_10 та ОСОБА_20 виник конфлікт із-за дівчини, яка раніше зустрічалася з ОСОБА_17 , а на час конфлікту з його братом. Брат з ОСОБА_17 вийшли на подвір`я будинку, де від останнього отримав удар ножем в спину, після чого він потрапив в лікарню, де йому було видалено нирку. Після того, як брат прийшов до тями, він особисто та друзі, які приходили в лікарню розповіли йому про цей конфлікт, зазначали, що під час конфлікту на подвір`ї крім брата та ОСОБА_4 нікого не було. Мати ОСОБА_4 під час знаходження брата в лікарні приходила додому до його матері, де під час зустрічі обговорювався стан брата та пропонувалася матеріальна допомога з боку матері обвинуваченого. Він особисто був присутній при цій розмові. Про те, що брат потрапив в лікарню йому стало відомо з телефонного дзвінка друзів брата на телефон матері близько 4-5 години ранку. Після операції брат отримав третю групу інвалідності, йому заборонено піднімати тяжкі речі;

- поясненнями допитаної в ході судового слідства свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що в лютому 2006 року у неї вдома великою компанією відмічали свято. В який точно день було святкування не пам`ятає. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 за столом виник конфлікт, під час якого вони ображали один одного. Причину конфлікту не пам`ятає. Потім вони вдвох вийшли на вулицю, де перебували близько 10 хвилин. Повернулись вдвох до будинку, вона побачила на светрі Арсена кров, та який повідомив, що ОСОБА_22 вдарив його ножем. Зазначила, що це був кухонний ніж з лезом близько 20 см, який знаходився у неї на кухні. Вона одразу не помітила зникнення ножа, після події вона його знайшла, де не пам`ятає та викинула. Арсена на автомобілі відвезли до лікарні, під час подорожі останній втрачав свідомість;

- поясненнями допитаної в ході судового слідства свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що в лютому 2006 року, дату точно не пам`ятає, вони з друзями святкували в будинку ОСОБА_23 .. Не пам`ятає чи був конфлікт за столом між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Зазначила, що ОСОБА_22 та ОСОБА_24 вийшли на подвір`я будинку, де побилися та були відсутні близько 20-30 хвилин. Подробиці та причини конфлікту не пам`ятає. Після чого до будинку повернувся ОСОБА_24 , сказав, що йому погано, у нього в районі живота була кров, вона підняла йому одежу, побачила багато крові. Вона разом з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 на машині повезли Арсена в 5-у лікарню. В машині останній втрачав свідомість. Пояснила, на подвір`ї будинку крім ОСОБА_4 та ОСОБА_10 нікого не було. Не пам`ятає, чи повертався до будинку обвинувачений. Зазначила, що ніж, яким було нанесено удар, був кухонний. На час події, вона близько 3-4 років зустрічалася з ОСОБА_24 , потім доглядала його в лікарні, який розповідав про конфлікт, але подробиць бійки не розповідав;

- згідно протоколу прийняття заяви про вчинення злочину, ОСОБА_7 17.03.2006 року звернувся до Комунарського РВ з заявою, в якій просить притягнути до відповідальності незнайому особу, яка 25.02.2006 року, близько о 01.00 год. в с. «Південний» нанесла тілесне ушкодження ножем його сину ОСОБА_7 , 1985 р.н. та надав згоду на проходження СМЕ (а.с.81):

- згідно рапорту чергового Комунарського РВ від 25.02.2006 року, о 04.40 год. від оператора «02» надійшло повідомлення про те, що в 02.40 в 5-ту міську лікарню доставлено ОСОБА_7 , 1985 р.н.. Знаходиться в урології, діагноз: ножове поранення, травму отримав в 01.00 год. (а.с.82);

- згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, захисник потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_27 20.05.2013 року звернувся до Комунарського РВ з заявою, в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який наніс ножове поранення гр. ОСОБА_7 , 1985 р.н. (а.с.7);
- згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 1756М від 15.07.2013 року, поранення поперекової області зліва, проникаюче у черевну порожнинуз ушкодженням лівої нирки, з кровотечею у черевну порожнину, яке призвело до необхідності оперативного втручання видалення лівої нирки у гр. ОСОБА_7 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя. Ці ушкодження утворилися від дії предмета, що має колючо-ріжучі властивості. Утворення тілесного ушкодження, причиненого ОСОБА_7 в строк, зазначений в постанові не виключено. Згідно описової частини експертизи, ОСОБА_7 25.02.2006 року в 02.40 год. потрапив у урологічне відділення лікарні. (а.с.20-22).

Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_28 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_4 .. Про те що він обвинувачується за злочин, вчинений щодо ОСОБА_15 дізналася в суді під час розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_15 , за якою її син був потерпілим. Пояснила, що коли її син потрапив в лікарню, до неї приходив один з братів ОСОБА_15 , щоб домовитися. Раніше прізвище ОСОБА_13 не чула та ніколи з ними не зустрічалася. Додала, що їй невідомо, чи зустрічався її син з ОСОБА_29 , її вона не знає.

Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину встановлена повністю.

Версія обвинуваченого ОСОБА_19 та його захисника, про те, що обвинувачений діяв в межах необхідної оборони, спростовується поясненнями самого обвинуваченого та свідків, згідно яких, обвинувачений виходячи з будинку, взяв на кухні ніж, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинувачений, виходячи з будинку, вжемав намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Доводи обвинуваченого щодо отримання від потерпілого ОСОБА_13 тілесних ушкоджень під час бійки перелому руки, захищаючись від ударів потерпілого, жодним чином не підтверджені. Дану позицію обвинуваченого в судовому засіданні суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності.

Версія захисника щодо надання допомоги потерпілому з боку ОСОБА_4 та доводи обвинуваченого, що останній приймав участь в перевезенні потерпілого до лікарні, та який не втрачав свідомості в автомобілі, спростовується поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_21 , та у суду не має підстав не довіряти поясненням даних свідків, які в судовому засіданні давали послідовні пояснення, причин обумовлювати свідками обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того, суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_28 і вважає, що враховуючи родинні відносини між обвинуваченим і свідком, остання підтримала вибрану позицію обвинуваченого. Однак данні пояснення свідка ОСОБА_28 повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Даючи оцінку іншим доказам у справі, суд вважає їх достатніми і допустимими.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд згідно із вимогами ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, думку потерпілого щодо призначення покарання та ушкодження, які нанесені потерпілому, невідшкодування цивільного позову, дані про обвинуваченого ОСОБА_4 який не судимий в силу ст.89 КК України, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, формально характеризується за місцем проживання (згідно даних характеристики на 01.08.2014 року), суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

Судом також розглянуто цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 про стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілого матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн. на відшкодування вартості придбаних лікарських препаратів і матеріалів медичного призначення та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн..

Відповідно до ч. 5 ст. 128,ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Заявлений потерпілим позов щодо відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з лікуванням не підлягає задоволенню, оскільки витрати потерпілим у розмірі 20 000 грн. на придбання ліків жодними доказами не підтверджуються.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала її, при наявності її вини. Відповідно ст.23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, заподіяний ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_13 , суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує роз`яснення п. 4, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де сказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи характер нанесених ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , моральні та фізичні страждання потерпілого, тяжкість від наслідків, вимушені зміни у його життєвих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення його попереднього стану, а саме, потерпілий після отриманих тілесних ушкоджень отримав 3-тю групу інвалідності, потребує додаткових коштів та зусиль для подальшого лікування, суд вважає цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_13 , у розмірі 100 000 грн. є завищеним і підлягає частковому задоволенню у розмірі 30 000 грн..

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Взяти ОСОБА_4 під варту в залі судового засідання.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 - з 18 грудня 2015 року з 16.30 год.
Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі у розмірі 30 000 грн. (тридцять тисяч гривень).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Для особи яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарского районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1