АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/52/15 Справа № 2315/7103/2012 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6

виправданого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представників цивільного позивача ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за апеляційною скаргою прокурора у справі, апеляціями потерпілої і цивільного позивача ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_9 та в її інтересах представника адвоката - ОСОБА_12 на вирок Смілянського міськрайонного суду від 03.02.2015 р., яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Киселівка

Катеринопільського району Черкаської

області, українця, громадянин України, з

вищою освітою, проживаючий в

АДРЕСА_1 , працюючий директором

ВО «Техномаш» м. Кременчук, раніше не судимий,

Визнаний невинним та виправданий за ст. 286 ч. 2 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні цього злочину.

в с т а н о в и л а :
Як зазначено у вироку суду, органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 26.02.2005 р., близько 13 години 00 хвилин, під час керування автомобілем Вольво д.н. НОМЕР_1 , рухаючись на автодорозі "Черкаси-Умань", по вул. Шевченка в с. Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області, зі сторони м. Сміла в напрямку до м. Шпола Черкаської області, при виконанні обгону автомобіля ГАЗ-2705 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , що рухався у попутному напрямку, проявив безпечність та неуважність, що виразилось у недотриманні ним безпечної дистанції та інтервалу, не переконався у відсутності, перешкоди транспортному засобу, якого обганяв, неподалік від будинку №7 по вул. Шевченка вказаного вище населеного пункту, повертаючись на смуту свого руху, різко змінив напрямок руху вправо, зменшивши допустимий боковий інтервал з автомобілем ГАЗ-2705 д.н. НОМЕР_2 та допустив з ним зіткнення. Внаслідок цього даний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_13 виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху та скоїв наїзд на стоячий там автомобіль ВАЗ-21011 д.н. НОМЕР_3 та пішохода ОСОБА_14 , що знаходився біля цього автомобіля, уникнути наїзду на яких він технічної можливості не мав. При цьому ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 13.1., 13.3. та 14.2. г) Правил дорожнього руху України, згідно яких, відповідно: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху; перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 отримав численні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №039 від 2.04.2005 року несуть в собі ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_14 перебуває у причинному зв`язку із тілесними ушкодженнями, які виявлені на його тілі.

Дійшовши до висновку про недоведеність вини ОСОБА_7 та виправдовуючи його суд у вироку зазначив, що показання ним не мінялися, вони були логічними, послідовними, достовірними та обґрунтованими.

В той же час ряд свідків, які проходять по справі, як під час досудового розслідування так і в суді, свої показання змінювали.

Це, зокрема, стосується свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Суд, вважаючи, що вони в певній мірі зацікавлені в результатах розгляду справи, до їх показань віднісся критично.

Показання свідка ОСОБА_18 вважає достовірними оскільки він був безпосереднім очевидцем ДТП і дані, отримані під час відтворення обставин з його участю, підтверджують невинуватість в цій ДТП ОСОБА_7 .

Показання свідка ОСОБА_19 суд розцінив як сумнівні, оскільки на цього свідка на протязі п`яти років не вказували учасники ДТП. Крім того, вона в суді стверджувала, що не бачила моменту зіткнення автомобілів Вольво та Газель, а чула лише звук удару.

Інші свідки по справі безпосередніми очевидцями ДТП не були.

Дані протоколів огляду місця події, огляду транспортних засобів: автомобілів ВАЗ та ГАЗ-2705, дані висновку авто технічної експертизи не несуть інформацію про причетність до смерті ОСОБА_20 , ОСОБА_7 .

Крім того, суд вважає достовірними висновки транспортно трасологічної і автотехнічної експертизи, проведеної Харківським НДІСЕ та комплексної судово автотехнічної і транспортно трасологічної експертизи, проведеної Донецьким НДІСЕ, про винуватість ОСОБА_13 в цій ДТП. Інші експертизи про винуватість ОСОБА_7 є такими, що не відповідають фактичним обставинам і про це обґрунтовує у вироку.

В поданій апеляції не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор у справі ставить питання про його скасування через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

При цьому зазначає, що суд упереджено підійшов до доказів, на яких ґрунтується обвинувачення і дійшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_7 лише на підставі показів останнього, зазначивши, що як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні покази ним не змінювалися, вони були логічними, послідовними і обґрунтованими.

Проте судом не були враховані покази працівника ДПС ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про те, що по приїзду на місце ДТП вони спілкувалися із водіями.

При цьому водій ОСОБА_23 пояснив, що в районі авто заправки він розпочав обгін автомобіля ГАЗель, а при поверненні на свою смугу підрізав цей автомобіль і той від удару з`їхав на праве узбіччя, де зіткнувся з автомобілем ВАЗ-21011, який стояв на правому узбіччі по напрямку його руху та скоїв наїзд на його водія.

При цьому ОСОБА_7 свою вину в цьому визнавав та обіцяв відшкодувати матеріальні збитки.

Крім того, з формальних причин судом не взяті до уваги висновки авто-технічної експертизи, посилаючись на участь в комісії експерта-стажиста. Проте експертиза така проведена під керівництвом головного експерта НДКЦ, що має стаж з 1992 року.

Посилання суду на висновок експертиз № 63/3842 та 1325/18-3326/19 є безпідставним, оскільки вони побудовані на припущеннях і не мають в собі об`єктивного підтвердження, так як відповідно до висновку повторної комісійної експертизи № 1923/1124 від 29.02.2012 р. в момент зіткнення в контакт увійшли як заднє право колесо автомобіля Вольво, так і переднє ліве автомобіля ГАЗ-2705 і реалізація такої ситуації можлива лише при умові знаходження лівого переднього колеса автомобіля ГАЗ-2705 паралельно поздовжній його осі.

Також суд безпідставно зіслався на висновок комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 1325/18-1326/19, оскільки експертами бралися неправильні вихідні дані.

Потерпіла ОСОБА_10 в апеляції також ставить питання про скасування цього судового рішення, але з направленням справи на новий судовий розгляд.

Вказує, що посилання суду на покази свідка ОСОБА_13 про те, що ДТП з його слів відбулося на заокругленні дороги, ним в дійсності не давалися. Т. 1, а.с. 92-93.

Вказує, що вірними є показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те, що в момент обгону автомобіля ГАЗ той різко повернув вправо і в його почало крутити. Т. 3, а.с. 75-82, 143.

Також, за поясненнями експерта ОСОБА_24 , заокруглення дороги в момент ДТП є незначним і на ДТП воно не вплинуло.

Вказує, що наявність, згідно експертиз Харківської та Донецької, пошкоджень на правій частині заднього бамперу автомобіля Вольво об`єктивно підтверджує, що в момент контакту колеса автомобіля ГАЗ з бампером Вольво, воно було повернуто ліворуч, тобто нібито ГАЗ маневрував в бік Вольво, а не навпаки, як зазначено в обвинуваченні.

Проте ці висновки експертиз є надуманими та необґрунтованими оскільки в цьому випадку Газель перетнув би осьову лінію.

Вина ОСОБА_7 також підтверджується висновком повторної комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи відповідно до якого в момент зіткнення автомобіля Вольво та ГАЗ-2705, ліве переднє колесо автомобіля ГАЗ знаходилося паралельно поздовжній його осі.

Вказує, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути ДТП при умові виконання ним вимог п.п. 13.1, 13.3 і 14.2 п.п. «г» ПДР України.

Крім того, в порушення вимог ст. 28 КПК судом не прийнято рішення відносно цивільних позовів потерпілих ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Аналогічного характеру подана апеляційна скарга на вирок і потерпілою ОСОБА_9 .

Представник потерпілої ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_12 , діючи в її інтересах, в апеляції також ставить питання про скасування цього судового рішення та постановлення нового з визнанням ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням відповідного покарання.

При цьому посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що дії ОСОБА_7 , як водія, перебувають у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали та порушення при цьому ним під час руху п.п. 12.3, 13.1, 13.3 та 14.2 ПДР України.

Посилаючись на недоліки слідства, пов`язані із незафіксуванням на схемі ДТП місця зіткнення транспортних засобів та слідів бокового юзу автомобіля ГАЗель праворуч, посилається на пояснення ряду свідків, що підтверджують наявність, таких слідів.

Також більшість висновків проведених експертиз підтверджує вину в цій ДТП водія ОСОБА_7 .

Проте суд у вироку врахував лише ті висновки експертиз в яких відсутні будь-які технічні обґрунтування.

Вказує на необ`єктивність висновків експертів Харківського НДКЕ.

Заслухавши доповідача, прокурора, засудженого та його захисника, потерпілих та їх представників, допитавши ряд свідків та дослідивши проведені по справі експертизи колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора, апеляцій потерпілої ОСОБА_10 змінених апеляційних вимог ОСОБА_9 про винесення обвинувального вироку, представника, скасовує виправдальний вирок Смілянського міськрайонного суду від 03.02.2015 р. відносно ОСОБА_7 та виносить відносно нього новий обвинувальний вирок.

При цьому колегія суддів встановила, що ОСОБА_7 26.02.2005 р. близько 13.00 год., керуючи автомобілем Вольво S-80 д.н. НОМЕР_1 та рухаючись на автодорозі "Черкаси-Умань", зі сторони м. Сміла по вул. Шевченка в с.Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області, зі сторони м. Сміла в напрямку до м. Шпола Черкаської області, під час виконання обгону автомобіля ГАЗ-2705 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , який рухався у попутному напрямку по вул. Шевченка в с.Ротмистрівка Смілянського району Черкаської області, проявив безпечність та неуважність, що виразилось у недотриманні ним безпечної дистанції та інтервалу, не переконався в тому, що після обгону він не створить перешкоди транспортному засобу, якого обганяв, внаслідок чого неподалік від будинку №7 по вул. Шевченка цього населеного пункту, повертаючись на смуту свого руху, різко змінив напрямок руху вправо, зменшивши допустимий боковий інтервал з автомобілем ГАЗ-2705 д.н. НОМЕР_2 та допустив з ним зіткнення. Після цього вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_13 виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху та скоїв наїзд на стоячий там автомобіль ВАЗ-21011 д.н. НОМЕР_3 і пішохода ОСОБА_14 , який знаходився біля цього автомобіля і уникнути наїзду на яких він технічної можливості не мав. При цьому ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 13.1., 13.3. та 14.2. Правил дорожнього руху України. Відповідно до них, водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху; перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Внаслідок даної ДТП ОСОБА_14 отримав численні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №039 від 2.04.2005 року виникли можливо за умов ДТП, мають ознаки прижиттєвості, по давнині спричинення можуть відповідати часу події та несуть в собі ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_14 перебуває у причинному зв`язку із тілесними ушкодженнями, які виявлені на його тілі.

У невідповідності дій водія автомобіля Вольво д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 . Правилам дорожнього руху України є причинний зв`язок з механізмом розвитку даної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті пішохода ОСОБА_14 .

Як під час проведення досудового розслідування так і в судових засіданнях ОСОБА_7 винним себе в цій ДТП не визнавав.

По суті обвинувачення поясняв, що винним в ній є водій Газелі ОСОБА_13 , який під час руху, побачивши на узбіччі автомобіль «Жигулі» і водія, не поїхав прямо, став його об`їжджати та виїхав трохи вліво.

При цьому, вдарившись об його машину, інстинктивно повернув вправо, внаслідок чого, і відбувся наїзд автомобіля Газель на водія ОСОБА_14 .

Він же, почавши робити обгін, включив сигнал лівого повороту, в нього в автомобілі було ввімкнене ближнє світло та дотримувався безпечності відстані для цього маневру.

Вважає, що коли він почав робити обгін, то ОСОБА_13 в дзеркалі заднього виду його не бачив.

Його автомобіль випереджав Газель на три метри, на початок обгону відстань між автомобілями була десь 50 м., а в момент об`їзду 1,5 м.

Ні звукового сигналу ні поморгування перед обгоном він не застосовував.

Після ДТП на автомобілі були потертості лакофарбового покриття без жодних пошкоджень, сліди тертя були по всій правій стороні, без вм`ятин та слідів удару.

Також вказує, що удару як такого небуло, а було тертя між автомобілями. Тому ні поштовку ні удару він не відчув.

Хоча ОСОБА_7 винним себе в цій ДТП і не визнає, проте його вина в ній ДТП підтверджується показами свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_13 пояснив, що під час руху на автомобілі Газель в с. Ротмистрівка Смілянського району, зі швидкістю 60 км, їх обігнала та підрізала іномарка при виїзді на їхню смугу руху.

При цьому зачепила ліве крило і бампер Газелі правою стороною свого бампера.

Від удару його автомобіль став некерованим і його понесло в сторону на автомобіль Жигулі, який стояв на узбіччі.

Кермом в цей час він не крутив і намагався його утримати.

На його думку, заокруглення на місці ДТП не було і автомобіль «Volvo» їх підрізав. Вказує, що закруглення на дорозі було перед ДТП. Також у Газелі обірвало бампер зліва, було пом`яте ліве крило та розбита ліва передня фара.

Від удару на Газелі було зігнуто «Ковпак» і на ньому були фарба темно-синього кольору, тобто кольору автомобіля, який їх підрізав.

Пояснив, що автомобіль ВАЗ, який знаходився на узбіччі, не заважав його руху, а тому необхідності його об`їжджати в нього не було. Вказував, що удар внаслідок зіткнення прийшовся у ліве переднє колесо його автомобіля.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_17 , який також перебував в автомобілі Газель на передньому сидінні пасажира, під час руху в с. Ротмистрівка їх підрізала іномарка, від цього їх кинуло в сторону і вони зіткнулися з автомобілем «Жигулі», що знаходився на узбіччі.

При цьому ОСОБА_13 , який сидів за кермом їхнього автомобіля, висловився непристойними словами на адресу водія автомобіля, що їх підрізав.

Аналогічні по за змістом стосовно цієї ДТП дав покази і інший пасажир Газелі, який сидів на задньому сидінні ОСОБА_16 .

При цьому пояснив, що під час руху їх «підрізала» іномарка, тобто різко крутнула і поїхала в напрямку м. Шпола, а їх автомобіль повело в сторону і він зачепив ВАЗ.

Перед цим їхній автомобіль виїхав із невеликого заокруглення на дорозі.

Їхали вони по центру своєї смуги зі швидкістю 60 км/год.

Як встановлено із схеми ДТП ( т.1 а.с. 4), на місці цієї пригоди заокруглення на дорозі не було, дорога була рівна і підстав для виїзду автомобіля Газель на зустрічну смугу руху, на що посилається ОСОБА_7 та його захисник, не було.

Згідно показань свідка ОСОБА_27 , даних під час досудового слідства, почувши під час перебування в будинку стук удару об метал, вона вийшла на вулицю і побачила пошкоджений автомобіль, в якому було троє чоловіків, знаходження на узбіччі травмованого чоловіка та пошкодженого автомобіля ВАЗ. Слідів гальмування на цій ділянці дороги не було, а на узбіччі були лише сліди юзу автомобіля ГАЗель (т. 1, а.с. 35-36).

Про відсутність слідів гальмування на дорозі підтвердив на досудовому слідстві і свідок ОСОБА_28 (т. 2, а.с. 36, 90-91).

Відповідно до показань свідка ОСОБА_19 , даних нею на виконання судового доручення, з відстані приблизно 200 м. від ДТП вона бачила як при обгоні автомобілем Вольво автомобіля Газель його почало крутити (т. 5, а.с. 58-60).

Наявність у потерпілого ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала його смерть підтверджено висновком судово-медичної експертизи (т. 1, а.с. 29-30).

Під час проведення досудового розслідування та під час розгляду справи в суді з метою встановлення причин ДТП та винної в ній особи, було проведено десять експертиз і зроблений висновок науково-технічного дослідження.

Дослідивши вказані експертизи та давши їм належну оцінку колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, підтвердженням того, що колесо в автомобілі Газель не було вивернутим і перебувало в прямому положенні є дані висновку трасологічної експертизи від 11.05.2005 р. № 117, відповідно до яких на поверхні ковпака лівого переднього колеса Газелі наявні пошкодження, утворені внаслідок динамічної дії твердого предмета при обертанні ковпака, тобто в разі повороту коліс автомобіля Газель ліворуч в контакт з автомобілем Вольво увійшла б покришка колеса автомобіля Газель, що в свою чергу не призвело б до пошкодження ковпака колеса цього автомобіля, що мало місце в даному випадку (т.1 а.с.144-145).

Відповідно до висновку авто технічної експертизи № 246-АТ від 04.07.2005 р., проведеної Черкаським відділенням КНДІСЕ, в причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_29 , з технічної точки зору, знаходиться виїзд автомобіля ГАЗ- 2705, держномер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 за межі проїзної частини дороги (т. 1, а.с. 121-123).

При цьому зазначено, що покази останнього про те, що від зіткнення з автомобілем «Вольво» керований ним автомобіль втратив керованість, з технічної точки зору є неспроможними.

Проте колегія суддів даний висновок в підтвердження недоведеності вини ОСОБА_7 в цій ДТП не враховує і відноситься до нього критично, оскільки експертом при проведенні експертизи взагалі не враховувалася швидкість вказаних автомобілів як по відношенню один до одного так і по відношенню до дорожнього покриття, тобто до дорожньої обстановки.

При цьому експертом лише зафіксовані (констатовані) пошкодження на автомобілях, і із в рахуванням відсутності значних пошкоджень на автомобілі Вольво зроблений висновок про неспроможність з технічної точки зору показів водія ОСОБА_13 про втрату ним керованості своїм автомобілем після зіткнення з Вольво.

Крім того, вказаний висновок зроблений до проведення транспортно-трасологічної експертизи про визначення кута між повздовжніми вісями автомобілів Вольво та Газелі в момент їх первинного контакту.

Вказана обставина дає підстави для сумнівів в достовірності та категоричності проведеної експертизи оскільки при її проведенні експерт був позбавлений можливості врахування даних трасологічних досліджень, що в свою чергу негативно вплинуло на об`єктивність та достовірність його авто технічних досліджень.

Що стосується висновку транспортно-трасологічної експертизи № 247-ТТ від 01.08.2005 р. з фототаблицями а.с. 129-133, також проведеної Черкаським відділенням КНДІСЕ, то в ній лише зазначено, що в момент первинного контакту кут між повздовжніми вісями автомобіля «Вольво» держномер НОМЕР_1 та автомобіля ГАЗ-2705 джержномер НОМЕР_2 складав близько п`яти градусів.

При цьому в дослідницькій її частині експертом зазначено, що на декоративній накладці заднього бамперу та на задньому правому крилі автомобіля Вольво маються нашарування фарби білого кольору (фото 3 т.1 а.с.132).

Разом з тим, на фото № 8 т. 1 а.с.134, при співставленні автомобілів експертом візуально встановлено, що нашарування фарби білого кольору могли залишитися на автомобілі Вольво лише при прямому положенні коліс автомобіля Газель.

В разі повороту коліс цього автомобіля в ліву сторону в контакт з автомобілем Вольво вступило б колесо, що в свою чергу перешкодило б кузовам автомобілів контактувати один з одним та залишити лакофарбове покриття на автомобілі Вольво.

Також експертом не проведено дослідження стосовно технічної можливості для ОСОБА_13 уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування.

Посилаючись на висновок комплексної судової транспортно-трнасологічної і автотехнічної експертизи № 633/3842 від 20.04.2007 р. т. 3, а.с. 89-95, як на доказ невинуватості ОСОБА_7 в цій ДТП, суд не звернув уваги та не врахував суперечливість аргументації експерта при дачі відповіді на 1-3 запитання слідчого. Зокрема, в підтвердження перебування коліс Газелі в положенні повернутих вліво, експерт зіслався на відсутність руйнувань і нашарувань лакофарбового покриття автомобіля Вольво на лівому закінченні бампера автомобіля Газель.

Із цього, як слід розуміти, випливає, що на час ДТП Газель не контактував з автомобілем Вольво лівою частиною переднього бампера.

Разом з тим, в подальших відповідях на поставлені запитання експерт зазначає, що в контакт з автомобілем Вольво вступило не лише ліве переднє колесо, але і покриття бамперу автомобіля Газель.

Таким чином, даний висновок є суперечливим і за вказаних обставин не може являтися підставою для спростування доведен6ості винуватості ОСОБА_7 в цій ДТП.

На ці обставини суд у вироку при посиланні на дану експертизі належної уваги не звернув та відповідної оцінки їм не дав, що свідчить про її не належний аналіз.

Разом з тим ці ж експерти в цьому ж висновку комплексної судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи № 633/3842 (т. 3 а.с. 89-95), відповідаючи на запитання «Яке положення коліс автомобіля ГАЗ-2705 було в момент первинного контакту між автомобілями ГАЗ-2705 та Вольво S-80?», надали наступне обґрунтування: «При зіставленні автомобілів ГАЗ-2705 та Вольво S-80 встановлено, що, по-перше, зона контакту на правому закінченні заднього бампера автомобіля Вольво перебуває за його виступаючою частиною; по-друге, крім зазначених ушкоджень на правій бічній поверхні автомобіля Вольво є ушкодження лінійного характеру, обмежені по довжині - на правому задньому крилі автомобіля Вольво за лючком бензобака. Дана обстановина свідчить про те, що слідоутворюючий об`єкт (ліве переднє колесо автомобіля ГАЗ-2705) у момент контакту зі слідоприймаючим (правим закінченням заднього бампера автомобіля Вольво) був повернений вліво, тобто у бік автомобіля Вольво. Підтвердженням останнього служить також не тільки фрагментарний слід контакту на ковпаку лівого переднього колеса автомобіля ГАЗ-2705, але й відсутність руйнувань і нашарувань лакофарбового покриття автомобіля Вольво на лівому закінченні бампера автомобіля ГАЗ-2705. Таким чином, механізм утворення ушкоджень і нашарувань на автомобілі Вольво свідчить про те, що в момент контакту з автомобілем ГАЗ-2705 останній маневрував у бік автомобіля Вольво, а не навпаки, бо передні колеса автомобіля ГАЗ-2705 були повернуті вліво. Інакше кажучи, зіткненню автомобілів Вольво й НОМЕР_4 передувало зменшення бічного інтервалу в результаті маневру автомобіля ГАЗ-2705 вліво, тобто в результаті повороту керованих коліс автомобіля ГАЗ-2705 вліво» (т. 3 а.с. 92-93). Проте, дані обґрунтування побудовані на припущеннях та не мають в собі об`єктивного підтвердження, оскільки відповідно до висновку повторної комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1923/1924 від 29.02.2012 (т. 5 а.с. 154-184), зробленої з урахуванням висновків попередніх експертиз, встановлено, що в момент зіткнення в контакт увійшли як заднє праве колесо автомобіля марки Вольво, так і переднє ліве колесо автомобіля марки ГАЗ-2705.

В момент зіткнення автомобілів Вольво та Газ 2705 ліве переднє колесо останнього знаходилося паралельно повздовжній його осі.

Положення переднього лівого колеса, яке відповідало б руху автомобіля вліво чи вправо, привело б до виходу передньої чи задньої частини шини колеса за межі бокової поверхні автомобіля, а це в свою чергу не дало б можливості ввійти в контакт задньому правому колесу автомобіля марки Вольво з боковою поверхнею переднього бампера зліва.

Покази водія ОСОБА_13 стосовно механізму ДТП з технічної точки зору є спроможні, а водія ОСОБА_7 неспроможні (т. 5 а.с. 162).

Крім того, колегія суддів критично оцінює висновок комплексної судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи № 1325/18-1326-19, який був покладений районним судом в підтвердження невинуватості Мосідрая в цій ДТП (т.4 а.с.20-28).

Так, при проведенні дослідження експертами враховувалося, що при розміщенні передніх (керованих) коліс автомобіля ГАЗ-2705 прямо, тобто при русі автомобіля ГАЗ-2705 в прямому напрямку, зовнішня боковина передніх коліс не виступає за габарити бічної сторони кузова. Однак, відповідно до фототаблиці 2.2 висновку повторної комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1923/1924 від 29.02.2012 (т. 5 а.с. 183) та фотознімка 6 висновку комплексної судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи № 633/3842 (т. 3 а.с. 92), зовнішня боковина передніх (керованих) коліс, а саме основа колеса, на якій міститься ковпак, виступає за межі габаритів бічної сторони кузова. Тому, результати даної експертизи не відповідають обставинам ДТП та технічним характеристикам автомобіля ГАЗ.

Посилання суду у вироку на те, що відповідно до технічних характеристик автомобіля ГАЗ-2705, його передні колеса повністю «утоплені» в арку та знаходячись в прямому положенні не виходять за межі кузова, спростовуються висновком повторної комплексної судово автотехнічної та транспортно трасологічної експертиз згідно яких при прямому положенні коліс автомобіля їх частини виходять за межі кузова, що також підтверджується фотознімками, наявними в справі ( т. 4 а.с.101-116 ).

Крім того, судом також безпідставно не врахований вказаний висновок з посиланням на те, що в складі експертів, що її виконували, приймав участь стажист.

Як встановлено із змісту висновку, в склад комісії входили експерт та стажист.

Проте незаконність даного складу комісії в зв`язку з участю в її роботі експерта стажиста, судом не перевірена та не підтверджена з посиланням на норми законів, що регулюють проведення експертиз.

Крім того, районний суд при винесенні вироку по суті також належним чином не врахував висновку повторної комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №1923/1924 від 29.02.2012 р., проведеної Львівським НДІСЕ.

При цьому, не враховуючи висновок даної експертизи суд зіслався на те, що експерт ніби-то самостійно збирав матеріали, що підлягають дослідженню.

Однак, в ході допиту експерта в суді стосовно проведеної ним експертизи, останній пояснив, що безпосередньо матеріали він не збирав, а сліди пошкоджень автомобіля Вольво ним були виявлені при детальному дослідженні фотографій, наданих на експертизу.

Таким чином, аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що експертом при проведенні експертизи були використані лише ті дані, які надані судом для її проведення.

Безпідставним також є і посилання суду у вироку на відсутність аналізу слідів від контактування вказаних транспортних засобів після ДТП у експертизах №4-77 від 23.08.2005 р.; №8797 від 31.01.2006 р. та №4-58 від 14.04.2006 р.

В той же час колегією суддів після досліджень вказаних висновків встановлено, що в досліджу вальних частинах цих експертиз ( т.1 а.с. 204, 227, т.2 а.с.46) аналізуються наявні сліди від контактування автомобілів з посиланням на фотознімки, долучені до протоколу огляду речових доказів від 21.03.2005р.

Висновок, зроблений експертами ХНАДУ від 17.10.2012 р. колегія суддів вважає таким, що на увагу не заслуговує оскільки судом в цій частині при розгляді справи встановлено, що автомобіль Газель «опинився» за межами проїзної частини дороги не внаслідок його зсуву від контактування з автомобілем Вольво, а внаслідок його виїзду, пов`язаного з втратою водієм Калініченком керування автомобілем в зв`язку із зіткненням з автомобілем.

При цьому районним судом були невірно сформовані питання на проведення експертизи, оскільки в них малось посилання на силу необхідну для зсуву автомобіля Газель, та чи міг за вказаних обставин відбутися його зсув за межі проїзної частини.

Проте дані питання були постановлені без врахування фактичних обставин цієї ДТП.

В зв`язку з викладеним даний висновок також не може являтися підтвердженням невинуватості ОСОБА_7 в цій ДТП.

Також посилаючись у вироку на відсутність в діях ОСОБА_7 порушень ПДР, що призвели до вказаних наслідків, суд у вироку вказав, що його показання стосовно обставин цих подій були логічними, послідовними та обґрунтованими, а тому суд оцінює як правдиві.

Проте такий висновок суду є суперечливим і не може являтися підставою визнання його невинуватості оскільки по справі зібрані інші докази, які вказують на його винуватість.

Питання доведеності його вини підлягало вирішенню з врахуванням всіх зібраних по справі доказів і в тім числі пояснень ОСОБА_7 в сукупності.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_30 та ОСОБА_17 як на протязі слідства так і в суді давали показання по суті ДТП і при цьому зміст їх зводився до того, що під час руху на автомобілі Газель їх автомобіль підрізав автомобіль Вольво, внаслідок чого Газель стала некерованою, виїхала на узбіччя та зіткнулася з автомобілем ВАЗ біля якого знаходився ОСОБА_14 .

На ці обставини, причини ДТП вони посилалися при неодноразових їх допитах на слідстві та в суді.

Часткові зміни даних ними показань поясняли тривалістю часу після тих подій.

На думку колегії суддів, ці зміни є неістотними, пов`язаними зі збігом часу, а тому не спотворюють дійсних обставин справи та винуватості в цій ДТП ОСОБА_7 .

В зв`язку з цим посилання суду у вироку на певну зацікавленість свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 є необґрунтованим та нічим не підтвердженими.

Безпідставним є також висновок суду і про непричетність ОСОБА_7 до спричинення смерті ОСОБА_14 з посиланням на те, що на автомобілі ВАЗ зафіксовані пошкодження з автомобілем ГАЗ-2705, а не з Вольво.

Як встановлено по справі, пошкодження автомобілю ВАЗ нанесені Газеллю, яка виїхала на узбіччя внаслідок некерованості після зіткнення із Вольво, який її підрізав, повертаючи на свою смугу руху.

Таким чином, вказане ДТП мало місце внаслідок порушення водієм Вольво ПДР України, зокрема 11.1, 13.3 та 14.2.

Посилання суду на довідку Черкаського облавтодору (т.5 а.с.208-213) із якої, як слід розуміти, вбачається, що ДТП сталося на заокругленні дороги, а не на прямому відрізку дороги, про що зазначено в протоколі додаткового огляду місця події з фото таблицею (т.2 а.с.51-56), на думку колегії суддів, не може бути цьому підтвердженням.

Так, із вказаної фототаблиці візуально встановлено, що даний відрізок дороги є прямий, а із наявних топографічних даних та карти, наданих Черкаським облавтодором, неможливо встановити на якому відрізку дороги, прямому чи заокругленому, відбулося ДТП.

Інші матеріали справи не містять доказів, що підтверджують або спростовують вину ОСОБА_7 .

Тому давши належну оцінку зібраним по справі доказам колегія суддів вважає вину ОСОБА_7 в цій ДТП доведеного.

Дії його кваліфікує за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, позитивні дані про його особу, що раніше він не судимий і частково відшкодував заподіяні збитки.

Обтяжуючі відповідальність обставини по справі відсутні.

З врахуванням всіх обставин справи та наслідків від ДТП колегія суддів скасовує виправдальний вирок Смілянського міськрайонного суду від 03.02.2015 року відносно нього та виносить новий, яким визнає його винним за ст.286 ч.2 КК України та призначає покарання у вигляді позбавленні волі з позбавленням права керування транспортними засобами та застосуванням вимог ст.75 КК України.

Як зазначено в матеріалах справи, дана ДТП мала місце 26.02.2005 р.і з часу її вчинення минуло більше десяти років.

У відповідності до ст.74 ч.5 КК України, особа звільняється від покарання за вчинення тяжкого злочину, якщо з дня вчинення такого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Оскільки з дня вчинення цього злочину минуло десять років, тому ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання.

Що стосується заявлених цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про стягнення на їх користь матеріальної та моральної шкоди та додатково про стягнення на дітей ОСОБА_10 моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню.

З врахуванням перенесених моральних страждань, пов`язаних зх втратою чоловіка для ОСОБА_10 та батька для її дітей колегія суддів стягує з ОСОБА_7 на її користь 50000 грн., а на її дітей відповідно по 35000 грн.

Матеріальну шкоду на користь ОСОБА_10 стягує в зв`язку з пошкодженням автомобіля в сумі 8706 грн. 58 коп., затрат, пов`язаних з похованням чоловіка, в сумі 10875 грн. та затрат в зв`язку з проведенням товарознавчої експертизи в сумі 450 грн.

На користь потерпілої ОСОБА_9 колегія суддів стягує моральну шкоду в сумі 3000 грн., матеріальну шкоду в зв`язку з пошкодженням автомобіля 15348 грн.80 коп., оплату за проведення товарознавчої експертизи в сумі 360 грн. та за надання юридичної допомоги в сумі 5000 грн.

Також підлягають стягненню суми затрат в зв`язку з проведенням по справі ряду експертиз.

Речові докази: автомобілі ВАЗ-21011, ГАЗ 2705 та Вольво підлягають залишенню за належність відповідно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України 1960 року, колегія суддів,

з а с у д и л а :
Апеляційні скарги прокурора у справі, потерпілої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_9 та в її інтересах захисника ОСОБА_12 , задовольнити частково.

Вирок Смілянського міськрайонного суду від 03 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Винести новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначити покарання чотири роки позбавлення волі з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на два роки.

На підстав ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, з покладенням на нього обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу КВІ, повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи та періодично з`являтися туди для реєстрації.

На підставі ст.74 ч.5 та ст.49 КК України, ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання в зв`язку із закінченням строку давності.

Міру запобіжного заходу підписку про невиїзд скасувати.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 50000 грн. та матеріальну шкоду в зв`язку з похованням чоловіка в сумі 10875 грн., в зв`язку із пошкодженням автомобіля 8706 грн. 58 коп. та оплату за проведення товарознавчих експертиз 450 грн., а всього 70031 грн. 58 коп. та на користь ОСОБА_26 та ОСОБА_25 моральну шкоду по 35000 грн. на кожного.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 3000 грн. та матеріальну, пов`язану з пошкодженням автомобіля, в сумі 15348 грн.80 коп., оплату за послуги адвоката в сумі 5000 грн. та за проведення товарознавчої експертизи 360 грн., а всього 23708 грн.80 коп.

В решті частини позовних вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_7 судові витрати по оплаті експертиз на користь НДЕКЦ при УМВС України Черкаській області в сумі 2435 грн 55 коп.

Речові докази: автомобілі ГАЗ-2705 держномер НОМЕР_2 , ВАЗ НОМЕР_5 , держномер НОМЕР_1 , які перебувають відповідно у ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_31 , залишити останнім за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі одного місяця.

Головуючий :

Судді :