АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Чернівці «06» лютого 2014р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000010 за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Першотравневого району м. Ченівці ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що ризики, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, не підтверджені в повному об`ємі.
Так, своїми діями ОСОБА_6 довів, що не переховується від органів досудового слідства та суду, оскільки добровільно з`явився в судове засідання та, відповідно до процесуальних документів у кримінальному провадженні, в різні дні спілкується із слідчим, має постійне місце проживання і не заборонив працівникам міліції без відповідного дозволу суду оглянути своє житло. Доказів можливого впливу на свідків з боку підозрюваного чи вчинення ним іншого кримінального правопорушення не наведено. Тобто прокурором і слідчим не доведено недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що на початку 2013 року шляхом надання приміщення, призначеного для проживання (будинок), що знаходиться на території його господарства за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечив можливість використання вказаного приміщення для незаконного вживання наркотичного засобу канабісу. В результаті

Справа№11-сс/794/29/14 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст.309 ч.1 п.2 КПК України Доповідач: ОСОБА_1 вказаних дій, що мали разовий характер, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_9 вжили у вказаному приміщенні особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Таким чином в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України.
Крім того, маючи не зняту судом та не погашену судимість за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, під час огляду будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Тобто в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
На вказану ухвалу слідчого судді старший прокурор прокуратури Першотравневого району м. Ченівці ОСОБА_5 подав апеляцію, в якій, вказуючи на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді районного суду, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляції та просив скасувати ухвалу слідчого судді районного суду, підозрюваного, котрий заперечив проти задоволення апеляції та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів на вбачає підстав для її задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інші дії, вичерпний перелік яких визначений даною нормою процесуального права.
Ч. 3 ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права встановлює, що тримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не має бути загальним правилом. А ч. 1 ст. 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Разом з тим, як і в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу, так і в апеляційній скарзі прокурора зазначено лише дані щодо кримінальних правопорушень, про підозру у вчиненні яких повідомлено ОСОБА_6 , та попередню його судимість, після чого одразу зроблено висновок про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, подальші спроби переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення. Проте в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про будь-які попередні спроби чи факти вчинення ОСОБА_6 зазначених дії, тому доводи апелянта в частині попередження подальших спроб підозрюваного створювати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, судова колегія визнає безпідставними та підтримує висновки слідчого судді районного суду про не підтвердження в повному об`ємі заявлених у клопотанні слідчого ризиків.
Посилання слідчого і прокурора на те, що санкції статтей, по яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру, передбачають покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, не утворює підставу для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Разом з цим, як вірно зазначив слідчий суддя районного суду, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_10 співпрацює із слідством, а його поведінку колегія суддів визнає належною і такою, що дозволяє забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. За таких умов тримання під вартою ОСОБА_10 є безпідставним.
Отже, прокурором та слідчим не доведено неможливості запобігання зазначеним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому слідчий суддя районного суду обґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладанням на нього певних обов`язків.
А тому, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги старшого прокурора прокуратури Першотравневого району м. Ченівці ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді від 30 січня 2014 року зміні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 193, 194, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію старшого прокурора прокуратури Першотравневого району м. Ченівці ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 січня 2014 року без змін.
Ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3