Справа № 465/1100/15-к
Провадження № 11-сс/783/168/15 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

скаржника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2015 року,
встановила:
ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2015 року скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_7 від 04 червня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000032 внесеного до ЄРДР 26 грудня 2012 року прокурором Франківського району м. Львова за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, вчиненого як на думку скаржника гр.. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_10 , гр. ОСОБА_11 та гр. ОСОБА_12 залишено без задоволення за відсутності на те підстав.

Не погоджуючись із даною ухвалою скаржник подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову від 04.06.2014 року про закриття кримінального провадження №0000032 та направити кримінальне провадження №0000032 у слідчий відділ слідчого управління прокуратури Львівської області для подальшого досудового розслідування. В обґрунтування покликається на те, що постанова слідчого є упередженою та неправомірною, у зв`язку із тим, що слідчий не здійснив жодних слідчих дій, переписав свої постанови від 28.03.2013 року та 10.01.2014 року, які ухвалами слідчих суддів Франківського районного суду м. Львова від 19.04.2013 року та від 11.04.2014 року були скасовані. Кримінальні провадження, які було відкрито за заявою від 26.12.2012 року та 28.12.2012 року кваліфіковано за ч.1 ст. 364 КК України, на думку апелянта, безпідставно перекваліфіковано на ч.1 ст. 367 КК України. Як вказує апелянт, не допитані як свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , яких стосується вищевказане кримінальне провадження. Оскаржувана ухвала слідчого судді, на думку апелянта, є неправомірна у зв`язку із тим, що рішення від 24.10.2011 року по справі №2/723/11 набрало законної сили 07.11.2011 року, а не 26.09.2013 року, що підтверджується виконавчими листами від 27.12.2011 року. По справі за апеляційною скаргою ОСОБА_13 , поданою 09.11.2011 року, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.08.2012 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Влітку ОСОБА_13 помер, а 10.01.2013 року ОСОБА_14 не будучи співвласником квартири АДРЕСА_1 , подала апеляційну скаргу. В оскаржуваній ухвалі два різних провадження апеляційного суду об`єднує в одне та апелянтом стає лише ОСОБА_13 . Спростовуючи посилання на те, що ОСОБА_6 не є стороною виконавчого провадження, відповідно не може оскаржувати, оцінювати дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 апелянт вказує, що як громадянин України згідно ч.1 ст. 214 КПК України у заявах від 26 та 28 грудня 2012 року повідомив правоохоронні органи про вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 364 КК України даними особами.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора про залишення ухвали слідчого судді без зміни, виступ скаржника на підтримку своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу скаржника слід залишити без задоволення виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст. 8 Законом України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець: надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи №2-723/11, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.10.2011 року позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено у повному об`ємі та зобов`язано ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за власні кошти знести самовільну добудову розмірами 3,34х8,90м., 460м.х1,30м. та надбудову розмірами 8,90м.х8,50м., 4,60м.х1,60м. до квартири АДРЕСА_1 , а також самовільно збудовані два цегляні гаражі на прибудинковій території. Прибудинкову територію будинку АДРЕСА_2 привести у попередній стан з відновленням благоустрою.
Таким чином, скаржник не є стороною у виконавчому провадженні тому, доводи скаржника в апеляційній скарзі про ненадання на ознайомлення виконавчого провадження колегія суддів вважає необґрунтованими.
Крім цього, покликання скаржника на те, що після скасування постанови про закриття кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 11.04.2014 року не було здійснено жодних слідчих дій є безпідставними, оскільки, з матеріалів кримінального провадження №0000032 від 26.12.2012 року стало відомо, що було проведено допити свідків, а саме: свідка ОСОБА_10 (а.с.41-42); свідка ОСОБА_8 (а.с.43-44); свідка ОСОБА_11 (а.с.45-46); свідка ОСОБА_9 (а.с.47-48); свідка ОСОБА_16 (а.с.52-55) за результатами яких прийнято рішення слідчим про закриття кримінального провадження від 04.06.2014 року.
Згідно з ч.1 ст. 367 КК України службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Тобто обов`язковою ознакою складу даного злочину є істотна шкода, а такою вважається шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, керуючись п.3 примітки до ст. 364 КК України,
Проте, заподіяння істотної шкоди не встановлено досудовим слідством та не доведено скаржником під час розгляду в апеляційній інстанції. Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана ухвала є неправомірною, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при проведені апеляційного розгляду.
Згідно з ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, прийняте слідчим суддею рішення про залишення без задоволення скарги ОСОБА_6 відповідає вимогам кримінального процесуального закону тому, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2015 року, якою скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_7 від 04 червня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000032 внесеного до ЄРДР 26 грудня 2012 року прокурором Франківського району м. Львова за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, вчиненого як на думку скаржника гр.. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_10 , гр. ОСОБА_11 та гр. ОСОБА_12 залишено без задоволення за відсутності на те підстав залишити без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3