Номер провадження: 11-кп/785/131/16
Номер справи місцевого суду: 504/2004/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Красне Знам`я Снігурівського району Миколаївської області, українець, громадянин України, з середньотехнічною освітою, одружений, маючий на утриманні малолітню доньку, неповнолітніх пасинка та падчерку, працюючий електрогазозварником на станції «Одеса-Головна ЛВЧД 3», фактично проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

засуджений:

-за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності зі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживания, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено у повному обсязі. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 майнову шкоду у розмірі 900 гривень і моральну шкоду в сумі 20000 гривень.

ВСТАНОВИЛА:
Як вказано у вироку, в січні 2015 року, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, від місцевих жителів с. Сербка Комінтернівського району Одеської області ОСОБА_8 стало відомо, що в приміщені складу, який орендує голова фермерського господарства «Зінченко-С 2011» ОСОБА_9 , що розташований по АДРЕСА_2 , в тракторному причепі знаходиться зерно ярового ячменю.

Знаючи, що приміщення даного складу не охороняється, у ОСОБА_8 виник намір на вчинення крадіжки зерна ярового ячменю.

З метою реалізації злочинного наміру, в один із днів січня 2015 року близько 09:00 годин, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 , діючи умисно та переслідуючи ціль незаконного збагачення, прибув до приміщення складу, що розташований по АДРЕСА_2 .

Знаходячись біля приміщення складу, обвинувачений ОСОБА_8 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом відчинення бокової металевої хвіртки, проник всередину приміщення, де з тракторного причепу таємно та навмисно викрав 300 кг. зерна ярового ячменю, яке набрав у десять полімерних мішків, що приніс з собою, після чого з місця пригоди зник та розпорядився викраденими на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 900 гривень.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності вини і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду суворим, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання.

Так, в апеляційній скарзі захисник зазначив, що при постановлені вироку судом належним чином не враховані ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, а також відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Крім того, зазначив в апеляційній скарзі, що потерпіла ОСОБА_9 не надала належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння останній моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, а тому суду необхідно було відмовити потерпілій у задоволенні її позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, та призначити йому покарання у вигляду 3 років позбавлення волі, застосувавши ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 гривень, залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку та досліджених судом першої інстанції відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Дії обвинуваченого за ст.185 ч.3 КК України судом першої інстанції кваліфіковані правильно.

Покарання ОСОБА_10 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на вирок при призначенні покарання суд урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме його щире каяття, першу судимість, позитивні характеристики з місця проживання та роботи, а також ту обставину, що ОСОБА_8 має на утриманні малолітню доньку, а також неповнолітніх пасинка та падчерку.

Призначене покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав вважати його несправедливим через суворість немає. Тому доводи захисника про те, що йому призначено покарання без дотримання вимог закону, є безпідставними.

Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

Враховуючи ту обставину, що кримінальне провадження розглянуто в порядку ст.349 КПК України, то доводи захисника про те, що потерпіла ОСОБА_9 не надала належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їй моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, не можуть бути предметом розгляду в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений в судовому засідання повністю визнав цивільний позов потерпілої.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 листопада 2015 року у відношенні ОСОБА_8 без зміни.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4