Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,
при секретарі за участю прокурора ОСОБА_10, ОСОБА_11
розглянула в судовому засіданні 03 вересня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 004046, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

та жителя АДРЕСА_1, такого, який судимостей не мав.

За вказаним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ШЕТЕЛІГ Україна» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу 94 381,24 грн.

Відповідно до судових рішень ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він у невстановлений день третьої декади лютого

2012 року в денний час біля кінотеатру «Україна», розташованого на

просп. Ушакова, 45 у м. Херсоні, з корисливих мотивів завіривши представників ТОВ «ШЕТЕЛІГ Україна» у доброчесності своїх намірів і взявши на себе зобов'язання повернути кошти, виручені від продажу переданих йому товарів, заздалегідь не збираючись виконувати ці зобов'язання, переконав представників передати йому майно вказаного товариства, заволодівши ним таким чином шляхом обману, у результаті чого заподіяв ТОВ «ШЕТЕЛІГ Україна» матеріальної шкоди на загальну суму 153 457,78 грн, що є великим розміром.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані судові рішення через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого унаслідок м'якості та необґрунтованого застосування положень ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити.

Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 190 КК України прокурор не оспорює.

Доводи ж прокурора про невідповідність призначеного засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК України унаслідок м'якості є обґрунтованими.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, урахував тяжкість вчиненого ним протиправного діяння, дані, що характеризують особу винного, обставини, що пом'якшують покарання засудженого, та відсутність обставин, які б його обтяжували.

Зокрема, суд узяв до уваги, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем роботи й проживання характеризується виключно позитивно. Обставинами, що пом'якшують його покарання, суд визнав щире каяття засудженого у вчиненому, визнання своєї вини та часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди.

На підставі наведених даних у їх сукупності районний суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої йому частини статті, звільнивши винного від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При цьому в подальшому суд апеляційної інстанції, незважаючи на доводи представника потерпілої сторони про м'якість призначеного покарання, погодився з таким рішенням суду першої інстанції та залишив його без зміни.

Разом із тим, суди не звернули належної уваги на те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушенням є тяжким злочином, розмір завданої шкоди є значним, а розмір її відшкодування з боку ОСОБА_6 (1000 грн) з огляду на розмір реальних збитків (63 381,24 грн), завданих ТОВ «ШЕТЕЛІГ України», є незначним.

Також суд першої інстанції не мотивував у своєму рішенні, яким чином позитивна характеристика засудженого, та відсутність у нього попередніх судимостей свідчать про можливість виправлення винного за відсутності з боку останнього жодних реальних дій для усунення наслідків, що настали в результаті його протиправних дій.

Зазначене дає підстави для висновку, що суд, застосовуючи до засудженого положення ст. 75 КК України, не проаналізував належним чином усіх обставин справи, які мають значення при визначенні можливості й доцільності звільнення від відбування покарання, через що рішення щодо застосування наведеної норми процесуального закону є необґрунтованим та немотивованим, а тому воно підлягає скасуванню.

Оскільки суд апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду провадження в силу положень ст. 404 КПК України буде позбавлений можливості усунути наведені порушення, то слід призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно належно оцінити всі фактичні обставини справи, дані про особу засудженого й обставини, що мають юридичне значення при визначенні виду та міри покарання, у тому числі й ті, які можуть бути підставами для застосування положень ст. 75 КК України, і після цього прийняти законне та обґрунтоване рішення.

У разі, якщо за наслідками нового розгляду суд дійде висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому протиправному діянні за тих самих обставин та даних про особу винного, то з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, способу та умов його вчинення, характеристики особи засудженого, розміру завданої матеріальної шкоди та розміру відшкодованих збитків звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України слід вважати явно несправедливим унаслідок м'якості.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 травня

2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд цього провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_7 _______________ ОСОБА_8_________________ ОСОБА_9