АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1576/15 Справа № 183/3346/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

07 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року.
Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.3 ст.407 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік.
На підставі ст.76 КК України ОСОБА_8 зобов`язаний: не виїздити за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 04 квітня 2014 року наказом № 73 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 військовослужбовця ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого навідника військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Молодший сержант ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати службовий обов`язок.
Однак, 13 жовтня 2014 року молодший сержант ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
17 квітня 2015 року молодший сержант ОСОБА_8 самостійно прибув до військової прокуратури та заявив про себе, внаслідок чого злочин було припинено.
Таким чином, в період з 13 жовтня 2014 року по 17 квітня 2015 року молодший сержант ОСОБА_8 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та без поважних причин ухилявся від проходження військової служби тривалістю понад один місяць.

В апеляції прокурора ставиться питання про скасування вироку через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує на те, що п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України не передбачає таку пом`якшуючу обставину, як розкаяння у скоєному, що суд визначив, як таку. Активне сприяння у розкритті злочину відсутнє, оскільки після повідомлення ОСОБА_8 про підозру, ОСОБА_8 не повідомив органу досудового розслідування будь-яких раніше не відомих фактів щодо вчиненого ним злочину. У вироку суд взагалі не мотивував звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, врахувавши лише посередню характеристику останнього за місцем мешкання та негативну характеристику за місцем служби. Судом не враховані обставини вчинення злочину, а саме, вчинення його в умовах загрози національній безпеці держави.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.407 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, обвинуваченого, який просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія вважає апеляцію такою, що не підлягає задоволенню.
Висновки суду про винність ОСОБА_8 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, при викладених у вироку обставинах, кваліфікація його дій не оскаржуються.
Покарання йому призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, обставин справи, даних про особу і підстав вважати його надто м`яким, немає.
Обставин, обтяжуючих покарання суд не встановив. Обставинами, пом`якшуючими покарання визнані сприяння слідству у розкритті злочину та щиросердне розкаяння.
Доводи апеляції на те, що активне сприяння слідству у розкритті злочину суд помилково визнав обставиною, пом`якшуючою покарання, необґрунтовані.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 після залишення військової частини самостійно прибув до військової прокуратури та заявив про себе, добровільно повідомив про усі обставини скоєного ним діяння та визнав вину повністю.
ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно.
Посилання в апеляції на те, що суд незаконно визнав, як позитивні дані негативну характеристику на ОСОБА_8 з місця служби, необґрунтовані, оскільки у вироку про таку характеристику не згадується і такої у матеріалах немає.
Крім того, ОСОБА_8 приймав участь у антитерористичній операції, має на утриманні молодшу сестру 2003 року народження, молодшого брата 1998 року народження, який навчається у ліцеї, який страждає на онкологічне захворювання та сам страждає на хронічні захворювання.
За таких обставин, колегія вважає правильним висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
У зв`язку з викладеним, керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Судді: