Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

Іменем України
04 березня 2015 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси матеріали скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову від 29.10.2014р. про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

Скаржники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулися до суду із скаргою на постанову від 29.10.2014р. про закриття кримінального провадження. Вважають, що постанова слідчого ОСОБА_6 є незаконною, оскільки під час досудового розслідування кримінального провадження №0000078 не були проведені всі слідчі дії для встановлення об`активної істини. Просили постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 від 29.10.14р. скасувати та зобов`язати органи прокуратури забезпечити належне досудове розслідування вказаного кримінального провадження.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явилась, будучи неодноразово належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_5 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання слідчий ОСОБА_6 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просилв відмовити у задоволенні скарги, яка є необгрунтованою.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді скарги, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000078, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, а скарга, подана ОСОБА_5 , підлягає до задоволення за таких підстав:

відповідно до вимог ст. 303 ч.1 п.3 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського райсуду м. Черкаси ОСОБА_7 від 17.11.2014р. відкрито провадження за скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Статтею 55 ч.1 КПК визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

За положеннями ч.1 ст. 60 КПК заявником є фізична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000078, саме за заявою ОСОБА_5 02.08.13р. внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч.2 КК за фактом неправомірних дій 31.05.13р. та 12.06.13р. з боку працівників міліції Соснівського РВ, зокрема слідчого ОСОБА_8 , ДІМ ОСОБА_9 , вчинених відносно ОСОБА_10 .

Крім того, встановлено, що 01.08.2013р. працівниками прокуратури Черкаської області прийнято від ОСОБА_5 заяву про вчинене кримінальне правопорушення, про що складено відповідний протокол і 20.08.2013р. його визнано потерпілим із врученням пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого за вказаним кримінальним провадженням, про що свідчать дані протоколу його допиту.

За дослідженими матеріалами кримінального провадження відсутні дані про визнання ОСОБА_4 потерпілою, представником чи законним представником потерпілого як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_10 .

Таким чином, на думку слідчого судді, у задоволенні скарги ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки вона не є суб`єктом, який за законом має право на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Що стосується доводів скаржника ОСОБА_5 , то слідчий суддя вважає його таким, що має право на оскарження постанови від 29.10.2014р. Скарга подана у строки, передбачені ст. 304 КПК України.

Порядок розгляду таких скарг визначено ст. 306 КПК.

Встановлено, що постановою слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 29.10.14р. закрито кримінальне провадження №0000078від 02.08.13р. за фактом перевищення влади або службових повноважень окремими працівниками міліції СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, а саме: слідчим СВ ОСОБА_8 , ст. ДІМ ОСОБА_9 , ДІМ ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , помічником ДІМ ОСОБА_13 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК у зв`язку з відсутністю в діях вказаних осіб ознак складу кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження, а саме, - витягу з КП щодо відомостей, які внесені до ЄРДР, вбачається, що 31.05.13р. та 12.06.13р. мали місце події, пов`язані з неправомірними діями працівників ОВС щодо ОСОБА_10 . Про такі події вказано у майже всіх процесуальних рішеннях слідчого, зокрема, - постановах про призначення судово-медичної експертизи від 24.09.13р., від 30.09.13р. та інш. Крім того, за даними висновку експерта №1222 від 24.09.13р. наявні у ОСОБА_10 тілесні ушкодження по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному у постанові про призначення експертизи, а саме 31.05.13р. та 12.06.13р.

Між тим, органом досудового розслідування не були взагалі з`ясовані обставини щодо подій від 12.06.13р. і не прийнято відповідне рішення.

Як вбачається з постанови від 29.10.14р. про закриття кримінального провадження, слідчим з`ясовувались обставини і дана оцінка доказам щодо подій від 31.05.13р. та 05.07.13р., хоча за фактом подій від 05.07.13р. відомості до ЄРДР не вносились.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З огляду на єдині за кримінальним провадженням показання потерпілого ОСОБА_5 від 20.08.13р., органом досудового розслідування взагалі не встановлено, якої шкоди йому як потерпілому, завдано, виходячи із положень ст. 55 КПК України; не було з`ясовано про події від 12.06.13р.

Враховуючи, що за рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 17.07.2000р. ОСОБА_10 визнаний недієздатним і, фактично досудове розслідування проводиться за фактом вчинення неправомірних дій щодо нього, то слідчим не було вжито передбачених процесуальним законодавством заходів щодо визнання його потерпілим і визнання певних осіб представниками (законними представниками потерпілого).

Крім того, ОСОБА_5 , відповідно до даних протоколу допиту, вказує на те, що він може вказати прізвища свідків певних подій, але протягом всього часу розслідування слідчим не було з`ясовано у потерпілого даних про таких осіб, що свідчить про неповноту досудового розслідування.

Також, на думку слідчого судді, слід детально допитати потерпілого ОСОБА_5 щодо подій вчиненого кримінального правопорушення і належним чином перевірити всі його доводи, шляхом проведення слідчих дій, передбачених КПК.

Статтею 12 ЗУ «Про міліцію» міліції забороняється застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби до жінок з явними ознаками вагітності, осіб похилого віку або з вираженими ознаками інвалідності та малолітніх, крім випадків вчинення ними групового нападу, що загрожує життю і здоров`ю людей, працівників міліції, або збройного нападу чи збройного опору. У разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує подання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк.

За положеннями ст. 13 Закону працівники міліції мають право застосовувати заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення

правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про міліцію» працівники міліції мають право застосовувати наручники, гумові кийки, засоби зв`язування, сльозоточиві речовини, світлозвукові пристрої відволікаючої дії, пристрої для відкриття приміщень і примусової зупинки транспорту, водомети, бронемашини та інші спеціальні і транспортні засоби, а також використовувати службових собак у таких випадках: для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю; для припинення масових безпорядків і групових порушень громадського порядку; для відбиття нападу на будівлі, приміщення, споруди і транспортні засоби, незалежно від їх належності, або їх звільнення у разі захоплення; для затримання і доставки в міліцію або інше службове приміщення осіб, які вчинили правопорушення, а також для конвоювання і тримання осіб, затриманих і підданих арешту, взятих під варту, якщо зазначені вище особи чинять опір працівникам міліції або якщо є підстави вважати, що вони можуть вчинити втечу чи завдати шкоди оточуючим або собі; для припинення масового захоплення землі та інших дій, що можуть призвести до зіткнення груп населення, а також діянь, які паралізують роботу транспорту, життєдіяльності населених пунктів, посягають на громадський спокій, життя і здоров`я людей; для припинення опору працівникові міліції та іншим особам, які виконують службові або громадські обов`язки по охороні громадського порядку і боротьбі із злочинністю; для звільнення заложників.

Під час розслідування за вказаним кримінальним провадженням слідчим не було належним чином перевірено законність дій працівників органів внутрішніх справ, здійснених щодо ОСОБА_10 , враховуючи дані про особу останнього; не було з`ясовано, за якими нормами законодавства, в т.ч. наказів, положень МВС України повинні були діяти працівники міліції на виконання судових рішень і, за якими нормами закону вони фактично діяли при обставинах 31.05.13р., 12.06.13р. та 05.07.13р.; чи не повинна була здійснювати затримання особи конвойна служба ОВС, а не ДІМ; чи не повинні були бути залучені працівники медзакладів; чи були повідомлені про затримання ОСОБА_10 родичі останнього та його адвокат, та інш.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та аналізуючи доводи слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження від 29.10.14р., слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не наведено жодних переконливих обґрунтувань застосування до ОСОБА_10 заходів фізичного впливу загиб рук за спину та спеціальних засобів наручників.

Відповідно до вимог ст. 41 ч.ч. 1,2 КПК, оперативні підрозділи ОВС здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора. Під час виконання доручень слідчого, прокурора, співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотанням до слідчого судді чи прокурора.

Між тим, органом досудового розслідування не перевірено та не надано правової оцінки законності і відповідності дій слідчого СВ Соснівського РВ ОСОБА_8 та інш. працівників ОВС вимогам закону. Так, слідчий 29.07.13р. в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України дав доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій, але фактично доручив СДІМ Соснівського РВ реалізувати ухвалу слідчого судді Соснівського райсуду забезпечити конвоювання підозрюваного ОСОБА_10 . Також, цей же слідчий, як вказує у своїх показаннях, 31.05.13р. та 05.07.13р. дав дорученням СДІМ, в порядку ст. 40 КПК, реалізувати судові рішення щодо затримання ОСОБА_10 . Виходячи із положень ст.ст. 40, 41, 223275 КПК та Закону України «Про міліцію» не зрозуміло, до яких слідчих дій відноситься конвоювання, і, якими нормами закону повинен був керуватись слідчий.

Також під час досудового розслідування необхідно перевірити доводи ОСОБА_5 щодо законності затримання його сина ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Соснівського райсуду м. Черкаси від 29.05.13р., яка не є скасованою. Між тим, матеріали кримінального провадження №0000078 не містять: повісток та викликів ОСОБА_10 до слідчого, а також підтверджуючих даних про отримання ним таких викликів; матеріалів виконання органами внутрішніх справ постанов слідчого про оголошення в розшук ОСОБА_10 по справі щодо вчинення ним злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК; відсутні дані про наявність розшукової справи щодо розшуку ОСОБА_10 в період часу з липня 2011р. по травень 2013р. Таким чином, слід долучити до кримінального провадження №0000078 зазначене, а також підтверджуючі дані щодо ухилення ОСОБА_10 від явки до слідчого за кримінальним провадженням №0002044 протягом 2011-2013р.р., що фактично стало підставою для внесення слідчим клопотання до суду про надання дозволу на затримання ОСОБА_10 та прийняття слідчим суддею відповідного рішення від 29.05.13р.

За викладених обставин, скарга ОСОБА_5 підлягає до задоволення, а постанова про закриття кримінального провадження від 29.10.14р. до скасування з направленням матеріалів кримінального провадження до прокуратури Черкаської області для виконання викладеного в мотивувальній частині даної ухвали під час проведення досудового розслідування. Крім того, необхідно провести й інші слідчі дії з тим, щоб встановити об`єктивну істину по справі і прийняти законне і обґрунтоване рішення, про яке повідомити учасникам процесу.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 9, 55, 60, 40, 41, 303, 304, 307, 310, 369, 370, 371, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні скарги на постанову від 29.10.2014р. про закриття кримінального провадження №0000078.

Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 від 29.10.2014 року про закриття кримінального провадження №0000078 і матеріали кримінального провадження направити до прокуратури Черкаської області для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1