печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І. за участі скретаря ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката Мороз Віктора Павловича на дії (бездіяльність) посадових осіб Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Заявник -адвокат ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання поданої ним заяви про вчинення кримінального правопорушення, вказуючи наступне. 22 жовтня 2014 року заявником було направлено до Генеральної прокуратури України заяву про вчинення суддями апеляційного суду Київської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 злочину, передбаченого пунктом 2 статті 375 Кримінального кодексу України (постановлений суддею (суддями) свідомо завідомо неправосудних рішень, що спричинило тяжкі наслідки). Звернення до правоохоронних органів з відповідною заявою викликане вчиненням кримінального правопорушення групою осіб в складі колегії суддів апеляційного суду Київської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які 08 жовтня 2014 року прийняли свідомо завідомо неправосудне рішення по справі № 2/369/410/13-ц (провадження № 22-ц/780/3991/14) за за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ подружнього майна. Так, з аналізу поведінки суддів апеляційного суду Київської області Кулішенко Ю.М., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , при прийнятті рішення у зазначеній справі, вбачається, що при розгляді справи ними свідомо були допущені істотні порушення норм процесуального права та порушення вимог щодо неупередженого розгляду справи та є підстави вважати, що ними була порушена присяга судді.

Свідоме прийняття завідомо неправосудного рішення, зокрема, підтверджується тим, що в своїх додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 07 жовтня 2014 року, поданих до суду через канцелярію Апеляційного суду Київської області 07 жовтня 2014, адвокат Мороз В.П., представляючи інтереси ОСОБА_8 звертав увагу суду на те, яким саме законодавством слід керуватися при вирішенні спору та, в подальшому, звертав увагу суду на зазначені додаткові пояснення до апеляційної скарги під час судового засідання апеляційного суду Київської області 08 жовтня 2014 року. Однак, суд відповідні доводи не взяв до уваги, повідомивши, при цьому, що дуже уважно ознайомився з наданими додатковими поясненнями.

Судді апеляційного суду Київської області Кулішенко Ю.М., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 здійснювали правосуддя при розгляді справи необ`єктивно, упереджено, не справедливо, виконували свої обов`язки судді не чесно та не сумлінно та вчинили дії, що принижують авторитет судової влади. При цьому така поведінка була свідомою та завідомо спланованою.

Так, суддя апеляційного суду Київської області Кулішенко Ю.М., як головуючий колегії суддів в провадженні № 22-ц/780/3991/14, не зважаючи на пряму заборону процесуального законодавства та доводи однієї із сторін, вирішив після виходу до нарадчої кімнати поновити судовий розгляд та долучити до матеріалів справи нові докази, які витребувалися судом ще під час розгляду справи в межах судового провадження в першій інстанції, однак не були надані без поважних причин та в подальшому судді апеляційного суду Київської області Кулішенко Ю.М., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 постановили рішення з урахуванням даних доказів, застосувавши законодавство, що не було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, про що був належним чином повідомлений однією із сторін спору.

Зазначене свідчить про завідомо свідоме вибіркове застосування норм права суддями апеляційного суду Київської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в залежності від суб`єктів цивільних відносин і наводить на думку про корупційну складову у діях суддів апеляційного суду Київської області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .. Зміст судового рішення суддів апеляційного суду Київської області Кулішенко Ю.М., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 явно свідчить про їх завідому заангажованість на прийняття завідомо неправосудного рішення. При цьому у рішенні свідомо застосовано норми законодавства, що не було чинним на момент виникнення правовідносин між учасниками судового спору. Зазначене 'Свідчить про явну упереджену позицію суддів апеляційного суду Київської області Кулішенко Ю.М., ОСОБА_4 , Сушко Л.П. при розгляді справи на користь відповідача.

Зазначенні дії суддів апеляційного суду Київської області Кулішенко Ю.М., Лащенко В.Д., Сушко Л.П. - є злочинними, і підлягають оцінці у відповідності до ст.375 КК України.

Дії цих судців мають для держави України суспільно небезпечний характер, оскільки підривають основи судової системи України.

З метою належної оцінки дій зазначених суддів заявником була подана до Генеральної прокуратури України в порядку передбаченому Кримінальним-процесуальним кодексом України заява про вчинення злочину від 22 жовтня 2014 року.

06 листопада 2014 року було отримано лист від Генеральної прокуратури України № 06/1-р-14 від 31.10.2014 р., згідно якого "звернення" було направлено заступнику прокурора м. Києва та Заступнику прокурора Київської області з пропозицією останнім розглянути заяву згідно з вимогами чинного законодавства України відповідно до компетенції та за наявності підстав вжити відповідних заходів реагування.

Оскільки з отриманого листа не є зрозумілим чи відкрито за направленою мною до Генеральної прокуратури України заявою про злочин кримінальне провадження та чи внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також на якій підставі та з якою метою надіслано матеріали заяви про злочин до прокуратури міста Києва та прокуратури Київської області заявником було надіслано до Генеральної прокуратури України запит в порядку ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 10 листопада 2014 року з метою отримання відповідей на вищезазначені питання.

У відповідь на даний запит 22 листопада 2014 року було отримано Лист від Генеральної прокуратури № 06/1-р-14 від 19.11.2014 року про направлення мого "додаткового звернення" щодо повідомлення про результати вирішення попередньої заяви про притягнення до відповідальності окремих суддів апеляційного суду Київської області.

Як вбачається з відповіді Генеральної прокуратури України у Листі № 06/1-р-14 від 19.11.2014 року внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початок розслідування за поданою заявником заявою про злочин не підтверджені, що є порушенням положень ст. 214 КПК України та законних прав та інтересів мене, як заявника.

Під час розгляду скарги адвокат Мороз В.П. підтримав викладені ним обставини та вважав скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Прокурор Генеральної прокуратури України Калітюк А. просив у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою, - відмовити, посилаючись на наступне. ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою про зобов`язання посадових осіб Генеральної прокуратури України внести відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 22.10.2014. У відповідності до п. 22 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України законодавець фактично наділив Генеральну прокуратуру України тлумачити норми цього Закону щодо ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та внесення до нього відомостей, оскільки відповідно до цього пункту саме Генеральна прокуратура України повинна створити Єдиний реєстр досудових розслідувань та розробити положення про порядок його ведення.

Частиною 1 статті 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Разом з тим необхідно розмежовувати поняття внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та поняття зареєструвати відповідну заяву, про що йде мова у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Так, наказом Генерального прокурора України від 03.12.12 №125 затверджено Інструкцію «Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені правопорушення».

Відповідно до п.1.2 Інструкції визначений єдиний порядок який поширюється на діяльність працівників органів прокуратури, які в межах компетенції мають відповідні повноваження щодо:

Приймання заяв, повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення;

Реєстрації у відповідній книзі обліку заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення;

Розгляду заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та визначення підстав щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.3.6 зазначеної інструкції, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що віднесені до підслідності органів прокуратури та надійшли на розгляд прокуратур Автономної Республіки Крим, областей,міст Києва та Севастополя, спеціалізованих прокуратур на правах обласних, Генеральної прокуратури України, керівниками підрозділів апаратів направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня.

Відповідно до п.3.10 у випадках направлення заяв, повідомлень про кримінальні правопорушення до органу прокуратури або органу досудового розслідування здійснюється поштою не пізніше наступного робочого дня після їх реєстрації в журналі вхідної кореспонденції.

Організація виконання вимог цієї Інструкції покладається персонально на перших керівників органів прокуратури, а в Генеральній прокуратурі на керівників відповідних самостійних структурних підрозділів.

Дійсно до Генеральної прокуратури України надходило звернення ОСОБА_2 щодо притягнення до відповідальності окремих суддів апеляційного суду Київської області та з інших питань.

Статтею 11 КК України визначено, що злочином є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Чинним Кримінальним кодексом України визначено, які саме діяння є злочинами, в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин і тільки за такими заявами та повідомленнями повинні прийматися передбачені законом процесуальні рішення.

Заяву Генеральною прокуратурою України у відповідності до ст. 218 КПК України та п. 3.6 зазначеної вище інструкції 31.10.2014 за №06/1-р-14 скеровано до органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходяться місце вчинення кримінального правопорушення, а саме до прокуратури м Києва та в частині компетенції до прокуратури Київської області, про що і було повідомлено заявника.

Вказані обставини повністю та беззаперечно виключають наявність фактів будь-якої бездіяльності щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідно будь-яких дій слідчого чи прокурора, спрямованих на самостійне припинення бездіяльності у зв`язку з її фактичною відсутністю.

Вислухавши заявника та прокурора, вивчивши додані до скарги документи,слід дійти наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Згідно з положеннями Конституції України та Рішення Конституційного суду України від 23.05.01 6-рп/2001 оцінка законності процесуальних актів і дій суддів належить виключно до сфери правосуддя.

Чинним законодавством України органи прокуратури не наділені повноваженнями по здійсненню нагляду за діяльністю органів судової влади.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК 2012 р. та пунктом 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги частин 3, 4 і 5 ст. 214 КПК, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто КК, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування, що до 21 листопада 2012 р. було передбачено ст. 94 КПК 1960 р.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту звернення та аналізу чинного законодавства, вважаю, що підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, не було.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

З огляду на зазначене у посадових осіб Генеральної прокуратури України були відсутні достатні підстави для внесення відомостей викладених у заяві ОСОБА_2 до ЄРДР, оскільки зміст вказаної заяви свічить про незгоду заявника з постановленим судом рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 303-307,309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката Мороз Віктора Павловича на дії (бездіяльність) посадових осіб Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Цокол Л.І.