У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Леона О.І.

суддів Калиняк О.М., Тенюха В.П.

з участю прокурора Максимчука А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2009 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком апеляційного суду Львівської обл. від 21 квітня 2003 року ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст. 142, ч.3 ст. 142, ч.2 ст. 86, ст. 42 КК України 1960 року, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 296 КК України на 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Адміністрація Личаківської виправної колонії № 30 ДДУПВП у Львівській області за місцем відбування засудженим покарання та спостережна комісія при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради в порядку ст. 81 КК України звернулися до Шевченківського районного суду м. Львова з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_1, мотивуючи тим, що засуджений відбув 3/4 строку покарання, за весь час відбуття покарання мав шість заохочень та допустив п'ять порушень режиму утримання, за які тричі накладалися дисциплінарні стягнення, а за два інших обмежилися бесідами виховного характеру, у ЛВК № 30 до праці відносився добросовісно, на даний час до праці не залучається в зв'язку із скороченням обсягу виробництва, довів своє виправлення.

Початок строку відбуття покарання 06 травня 2001 року; кінець строку відбуття покарання 06 травня 2011 року.

Постановою від 25 грудня 2009 року Шевченківський районний суд м. Львова відмовив у поданні про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання.

ОСОБА_1 з постановою суду не погодився і оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляції засуджений покликається на те, що за час відбування покарання він до праці відносився сумлінно; його неодноразово заохочували за сумлінну працю та хорошу поведінку; відповідно до ч.14 ст. 134 КВК України вважається таким, що стягнень не має; закінчив професійно-технічне училище; має матір та вітчима, інвалідів 2-ої групи, які потребують його допомоги.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення постанови без зміни, а апеляції - без задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обовязком суду.

Відмовляючи в задоволенні подання щодо ОСОБА_1, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, обставини та наслідки вчиненого злочину та дійшов правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого, а отже і відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від покарання.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги засудженого, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та протоколу судового засідання від 25 грудня 2009 року /а.с.7/, дані про особу засудженого, застосування до останнього як стягнень, так і заохочень досліджувались в ході судового розгляду і при прийнятті остаточного рішення були враховані судом в сукупності з іншими обставинами справи.

Хоча відповідно до ч.14 ст. 134 КВК України ОСОБА_1Є і вважається таким, що не має стягнення, однак допущене ним п'ятикратне порушення режиму утримання ставить під сумнів твердження адміністрації про його виправлення.

Не є передбаченою законом підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого сімейні обставини, на що він покликається в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та задоволення апеляції немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 382 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2009 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію ОСОБА_1 - без задоволення.

Головуючий:

Судді: