Справа №295/8512/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(на підставі угоди)

14.08.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні кримінальне провадження № 0000126 від 15.04.2015 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каленське, Коростенського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню за ст. 407 ч. 3 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000126 від 15.04.2014 р. щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, та угода від 29.05.2015 р. про визнання винуватості, укладена між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_8 та обвинуваченим.

Відповідно до обвинувального акту 13 березня 2014 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військові навчальні збори терміном на 10 діб та направлено для їх проходження у військову частину НОМЕР_1 (надалі перейменовано на польову пошту НОМЕР_2 ), розташовану в АДРЕСА_2 . 20 березня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 57 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 солдата ОСОБА_9 зараховано у списки військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. Відповідно до вимог ст.ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_10 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

15 січня 2015 року солдат ОСОБА_10 , в порушення ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, маючи об`єктивні можливості для прибуття у встановлений час, після зміни із добового наряду з 18 годин 13.01.2015 до 8 год. 15 січня 2015 р., своєчасно до місця проходження військової служби військової частини польова пошта НОМЕР_2 , не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд до 23 квітня 2015 р., тобто солдат ОСОБА_10 нез`явився вчасно на військову службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Такі умисні дії ОСОБА_9 , які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, кваліфіковані за ст. 407 ч. 3 КК України.
В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.

В наданій угоді обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин та за вказаною статтею Кримінального кодексу, окрім того було визначено та узгоджено вид та розмір покарання, яке визначалося з застосуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500 грн..

Суд з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: на мовчання, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника; право на допит під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачу клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що укладена угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, умови угоди не суперечать вимогам кодексу (зокрема в частині кваліфікації дій), умови відповідають інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів інших громадян або осіб; укладені обвинуваченим добровільно, а тому затверджує угоду про визнання винуватості.

Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 394, 473, 474, 475, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, укладену 29.05.2015 р. по кримінальному провадженню № 0000126 від 15.04.2015 р., по обвинуваченню ОСОБА_11 ст. 407 ч. 3 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ст. 407 ч. 3 КК України та призначити покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500 грн..

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Житомирської області:

1) обвинуваченимвиключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1