Справа № 635/269/16-к
Провадження №1-в/635/175/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений за вироком Київського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ст. 70 КК України до 08 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням та просить про своє умовно - дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, визначеного вироком суду, на не відбутий строк, посилаючись на те, що він засуджений за вироком Київського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України до 08 років позбавлення волі; початок строку відбування покарання зарахований з дня його затримання 24 липня 2010 року. Під час перебування в Харківському слідчому ізоляторі ОСОБА_4 декілька разів порушував правила режиму, згодом усвідомив необхідність дотримання правил поведінки і став на шлях виправлення. З 06 листопада 2012 року він відбуває покарання в Темнівській виправній колонії № 100, за час відбування покарання жодного разу не порушував правил внутрішнього розпорядку колонії, має три заохочення від адміністрації ТВК-100.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, просив його задовольнити та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Київського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2011 року оскільки на час звернення до суду відбув дві треті строку покарання, працевлаштований та має три заохочення від адміністрації ТВК-100. В теперішній час добровільно виконує обов`язки по благоустрою установи, зокрема є відповідальним за підтримання порядку в приміщеннях установи, які виділені для молитов.

Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання свого підзахисного, просив заявлені вимоги задовольнити з підстав викладених самим засудженим, крім того вказав, що ОСОБА_4 відбув 2/3 призначеного йому покарання, не має стягнень, має заохочення, а характеристика засудженого має ґрунтуватись на фактичних даних про особу, тоді як характеристика на ОСОБА_4 містить суперечності в його оцінці та оцінці поведінки. Так в характеристиці вказано, що не працевлаштований, до праці ставиться посередньо, тоді як за сумлінну поведінку і ставлення до праці має три заохочення. В характеристиці вказано, що ОСОБА_4 без зацікавленості ставиться до програми диференційованого впливу «Професія» та не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно технічних навичок , тоді як у червні 2015 року він закінчив курс навчання та отримав свідоцтво електрогазозварника.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання заперечував, посилаючись на те, що засуджений сумлінною працею не довів своє виправлення і його клопотання є передчасним. Також вказав, що спостережною комісією у грудні було прийнято рішення про відсутність підстав направлення до суду подання про умовно дострокове звільнення ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання.

Суд, заслухавши думку прокурора, засудженого та його захисника, дослідивши матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_4 , приходить до наступного.

Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, який має середню освіту, неодружений не працює, без постійного місця проживання, засуджений за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 червня 2003 року за ч. 3 ст. 101, ст. 44 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21 жовтня 2003 року за відбуттям строку покарання; вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 08 жовтня 2004 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнений 22 січня 2005 року за відбуттям строку покарання; вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2006 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, за вироком Київського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ст. 70 КК України до 08 років позбавлення волі.

Початок строку: 24 липня 2010 року. Кінець строку: 24 липня 2018 року.

З 24 липня 2010 року засуджений ОСОБА_4 перебуває в місцях позбавлення волі. Під час тримання в Харківському слідчому ізоляторі ОСОБА_4 , допускав порушення режиму тримання, за що мав п`ять дисциплінарних стягнень, заохочень не мав, до праці не залучався.
06 листопада 2012 року засуджений ОСОБА_4 прибув до Темнівської виправної колонії № 100. За час відбування покарання характеризується посередньо, працевлаштований до промислової зони установи, вимог режиму відбування покарання не порушував, за сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався три рази.

Станом на 10 лютого 2016 року ОСОБА_4 відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, до відбуття залишилось 02 роки 05 місяців 13 днів.

Суд, ретельно зваживши як доводи засудженого і захисника, так і доводи прокурора, вивчивши матеріали особовою справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню оскільки засуджений ОСОБА_4 на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання. В період відбування покарання в Темнівській виправній колонії № 100, має три заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, при цьому перша подяка оголошена ще 31 липня 2013 року, тобто вже через півроку після прибуття до установи виконання покарань. В подальшому з 05 січня 2015 року по 12 червня 2015 року навчався у державному професійно-технічному навчальному закладі «Темнівський навчальний центр № 100» за професією електрогазозварника. У липні вересні працював і отримував заробітну плату. У липні і грудні 2015 року знову заохочувався і за весь період перебування в Темнівській виправній колонії № 100, не має жодного стягнення. Щодо отримання засудженим п`яти стягнень у 2011-2012 роки тобто в період його попереднього ув`язнення, то вказані стягнення вже погашені у встановленому законом порядку, а подальша поведінка засудженого виявила, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Харкова від 12 жовтня 2011 року умовно достроково на невідбутий строк 02 роки 05 місяців 13 днів.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1