Ухвала іменем україни 28 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
розглянувши в судовому засіданні провадження за заявою ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року,
в с т а н о в и л а:

у касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання

про скасування ухвали апеляційного суду на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначеною ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким повернуто особі, яка її подала, з доданими до неї матеріалами.

Не погодившись із цією ухвалою ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, однак ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою закрито.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка вважала оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні й достатні мотиви і підстави для його ухвалення.

Як видно зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду рішення про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційної скаргою на ухвалу про повернення заяви, апеляційний суд прийняв, дійшовши висновку про те, що така ухала суду першої інстанції оскарженню не підлягає.

При цьому, приймаючи таке рішення, суд керувався положеннями ч. 4

ст. 429 КПК України, відповідно до якої залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, а також зазначив, що вимогами чинного кримінального процесуального закону не передбачено можливості оскарження рішення про повернення заяви.

Однак такі висновки апеляційного суду суперечать положенням кримінального процесуального закону та порушують право засудженого на оскарження судових рішень.

Так, ст. 24 КПК України встановлено принцип забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, відповідно до якого кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

При цьому, відповідно до ст. 392 КПК України, яка встановлює перелік рішень, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку, крім вироків, ухвал про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру, а також ухвал слідчого судді в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, з урахуванням наведеного, а також того, що КПК України не містить прямої норми щодо заборони оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви за нововиявленими обставинами особі, яка її подала, то висновок апеляційного суду про те, що оскаржувана ОСОБА_6 ухвала міськрайонного суду не підлягає оскарженню в апеляційному порядку є таким, що суперечить вимогам закону.

До того ж, положення ч. 4 ст. 429 КПК України, на які також послався суд апеляційної інстанції в обґрунтування своїх висновків, регулюють норми, які стосуються провадження в суді касаційної інстанції, а норми глави 34 «Провадження за нововиявленими обставинами» не дають суду повноважень керуватися наведеними положеннями під час розгляду провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 цього ж Кодексу якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

При цьому ця ж норма процесуального закону передбачає, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Як випливає з матеріалів провадження ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2015 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року, а ухвалою того ж суду апеляційний розгляд цього провадження призначено на 10.00 год. 25 серпня 2015 року.

При цьому, 25 серпня 2015 року від захисника засудженого надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для забезпечення участі його підзахисного ОСОБА_6 в судовому провадженні, оскільки останній відбуває покарання в Бориспільській виправній колонії.

До того ж, сам засуджений у своїй апеляційній скарзі наполягав на розгляді його апеляційної скарги з його особистою участю в режимі відеоконференції.

Згідно з інформації, наведеній у довідці від 25 серпня 2015 року апеляційним судом був встановлений відеоконференцзв`язок із Бориспільскою виправною колонією, однак ОСОБА_6 не доставлено до зали відеоконференцзв`язку через погіршення стану його здоров`я.

Проте, незважаючи на наведенні положення закону та зазначені факти, а також на думку прокурора, який вважав неможливим проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_6 (відповідно до інформації, отриманої унаслідок відтворення технічного носія інформації із аудіозаписом судового засідання від 25 серпня 2015 року), суд апеляційної інстанції провів апеляційний розгляд, прийнявши рішення про необхідність закриття апеляційного провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції проігнорував вимоги ч. 4

ст. 401 та ч. 4 ст. 405 КПК України й не забезпечив участь засудженого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді, унаслідок чого право останнього на захист, визначене ст. 20 КПК України, було порушено.

При цьому законність чи незаконність рішень про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційного розгляду не впливає на обов`язковість виконання наведених вимог процесуального закону щодо участі засудженого в апеляційному розгляді.

Наведені порушення процесуального закону є істотними, унаслідок чого ухвалу апеляційного суду слід скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене в цій ухвалі, з дотриманням положень процесуального закону щодо проведення апеляційного розгляду перевірити всі доводи, наведені в поданій апеляційній скарзі, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог процесуального закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ОСОБА_1 ____________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3