11-сс/775/29/2014(м)
265/1763/14-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляцію прокурора на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 березня 2014 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та мешкаючего за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 22 листопада 2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 122 ч. 1, 296 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, звільнений у 2012 році за відбуттям покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового слідства ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 07.03.2014 року, приблизно о 18-00 годині діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою відкритого викрадення чужого майна, будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_2 , зі стелажу відкрито викрали гроші в сумі 700 грн., які належать приватному підприємцю ОСОБА_9 , спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 07.03.2014 року, приблизно о 18-30 годині діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою відкритого викрадення чужого майна, будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому по АДРЕСА_3 , з ящика прилавку відкрито викрали гроші в сумі 2005 грн., які належать приватному підприємцю ОСОБА_10 , спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

15 березня 2014 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 березня 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор подав на вказану ухвалу апеляцію, в якій вказує, що ухвала суду незаконна та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що наявна обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. Стверджує, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не буде достатнім для запобігання ризикам. Просить ухвалу скасувати, обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляції, підозрюваного ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали, що стосуються обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню за таких підстав.

Органом досудового слідства ОСОБА_6 підозрюється у скоєні кримінальних правопорушень, які відносяться згідно зі ст. 12 КК України до тяжких злочинів.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 вказаної статті КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд правильно зазначив, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допитів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_6 , протоколами пред`явлення до впізнання, та не заперечується самим ОСОБА_6 ..

Також доведена наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто спроби вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний був раніше судимий.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що слідчий та прокурор не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Відмовляючи в задоволенні подання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, однак, він має постійне місце мешкання, де проживає з батьками, його дії не носили насильницький характер, висловив намір відшкодувати шкоду.

Крім того, ОСОБА_6 визнав вину, як під час судового засідання в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Доводи прокурора стосовно того, що не враховано наявність судимостей у ОСОБА_6 неспроможні, оскільки суд врахував судимість від 22 листопада 2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 122 ч. 1, 296 ч. 1 КК України, інші судимості погашенні у встановленому законом порядку.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд правильно прийшов до висновку про відмову в обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 194, 198, 404, 407, 419 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 березня 2014 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 без змін.

Судді: