Справа № 667/8107/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, освіта повна середня, одружений, має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової служби за контрактом, водій-механік групи слюсарно-механічних робіт технічно-експлуатаційної частини військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

встановив:

що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 19 січня 2012 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) №47 солдат ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини, яка дислокується на території АДРЕСА_1 та призначений на посаду водія-механіка групи слюсарно-механічних робіт технічно-експлуатаційної частини.

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової частини за контрактом, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9,11,46,125,126 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи статутні обов`язки, визначені законодавством, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Будучи забезпечений речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, у вересні 2014 року солдат ОСОБА_4 вирішив тимчасово ухилитись від військової служби.

Зокрема, 8 вересня 2014 року ОСОБА_4 , після вечірнього шикування у військовій часині вибув до місця проживання своєї дружини за адресою: АДРЕСА_2 . Після сварки з дружиною ОСОБА_4 зібрав свої речі та вибув до своїх батьків, які проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Будучи зобов`язаним о 9 годині 9 вересня 2014 року прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_4 без поважних причин умисно не з`явився на службу, мотивуючи свої дії неналежним моральним станом.

У подальшому, солдат ОСОБА_4 вирішив припинити ухилятися від проходження військової служби та 13 листопада 2014 року прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Проте, 24 листопада 2014 року солдат ОСОБА_4 знову самовільно залишив розташування цієї ж частини та ухилявся від військової служби до 26 вересня 2015 року, коли його було доставлено до військової прокуратури Херсонського гарнізону співробітниками контррозвідки СБ України, де останній вказав на те, що його дії були охоплені спільним умислом, направленим на тимчасове ухилення від військової служби.

В період з 9 вересня по 13 листопада 2014 року та з 24 листопада 2014 року по 26 вересня 2015 року солдат ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд.

Вказане кримінальне правопорушення визначене ч.3 ст.407 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність.

У судовому засіданні обвинувачений визнав свою винність у вчиненні інкримінованого йому діяння, пояснив, що був морально пригнічений хворобою матері, яка хворіє на тяжке онкологічне захворювання, моральний стан ускладнився сваркою з дружиною, після якої він припинив ходити на службу. На сьогодні він усвідомив, що вчинив неправильно, щиро кається у своєму вчинку.

Оскільки обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, у добровільності його позиції сумніву у суду немає, учасники кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням викладених обставин суд вирішив недоцільним дослідження інших доказів у провадженні.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини та нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч.3 ст.407 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: що він має на утриманні малолітню дитину, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив негідність вчиненого ним діяння і критично оцінює вчинене.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття обвинуваченого.

Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладених обставин суд вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання відповідно до ч.3 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі, але у розмірі, ближчому до мінімального.

Відповідно до приписів ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до ч.3 ст. 407 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання і встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі п.п.2,3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку.

Суддя ОСОБА_1