Справа № 461/978/15-к
Провадження № 1-кп/461/154/15
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
03.11.2015 р. Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

в провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.190 КК України.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді від 12.01.2015 року обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

До початку судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, покликаючись на те, що є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не змінились.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» питання те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які заявник посилався у своїх клопотаннях про звільнення з під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи. При цьому, положення вказаного рішення ЄСПЛ відповідають обставинам даної справи, на думку суду.

Заслухавши думку прокурора, який просив клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_7 строку тримання під вартою, з підстав, що стали причиною обрання даного запобіжного заходу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти продовження дії запобіжного заходу та просили суд застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт, або будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, потерпілих, які підтримали позицію захисника, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу може переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини у справі, суд приходить до висновку, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу, застосованого щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч.2 ст.190 КК України, у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 22 грудня 2015 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1