Ширяївський районний суд Одеської області
16.02.2016 Справа №: 518/1690/15-к Провадження № 1-кп/518/32/2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2016 року смт. Ширяєве
Ширяївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Ширяєве Одеської області кримінальне провадження № 0000461, яке внесено до ЄРДР 27.07.2015 року, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Очаково Ширяївського району Одеської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ширяївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження, за яким ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України. Згідно матеріалів провадження, вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 18.11.2015 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначено покарання. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.02.2016 р. зазначений вирок скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачений також не заперечував проти призначення судового розгляду справи.
Суд, ознайомившись з обвинувальним актом, встановив наступне.
В даному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт, який затверджений прокурором 15 жовтня 2015 року, та надійшов до суду в порядку ст. 291 КПК України для розгляду по суті.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, з огляду на наступне.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить в собі не формулювання обвинувачення, а лише перелік обставин, які встановлені органами досудового слідства, оскільки в ньому не викладені місце, час, спосіб, при яких обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, а лише результати обшуку по місцю його проживання, в результаті якого були виявлені та вилучені вогнепальна зброя та боєприпаси.
При цьому, в обвинувальному акті не міститься викладення фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, які пояснює сам обвинувачений ОСОБА_3 з приводу появи в нього та придбання ним вогнепальної зброї та набоїв.
Крім того слід звернути увагу та те, що згідно обвинувального акту ОСОБА_3 взагалі не має статусу обвинуваченого, так як за цим процесуальним рішенням йому лише повідомлено про підозру, а також вказано, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що передбачає наявність у нього статусу підозрюваного.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_3 .
Таким чином, судом встановлено, що обвинувачення ОСОБА_3 , у встановленому законом порядку, висунуте не було, оскільки воно, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в самому обвинувальному акті, і він взагалі не притягується до відповідальності.
Вказані порушення, на думку суду, перешкоджають розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 по суті та унеможливлюють за результатами такого судового розгляду ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню старшому групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_2 , як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Керуючись п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України,
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт, затверджений прокурором 15 жовтня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, та матеріали кримінального провадження №0000461 повернути старшому групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні, ОСОБА_2 .
Копію ухвали вручити учасникам процесу.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Ширяївський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1