Ухвала

іменем України 15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5

суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 липня 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1,

встановила :

вироком Івано-Франківського міського суду від 6 липня 2015 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Івано-Франківська, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

засуджено за:

- ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 190 КК України до 100 годин громадських робіт.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 остаточно визначено покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Вирішені питання про речові докази та судові витрати у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 липня 2015 року цей вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 24 жовтня 2014 року, приблизно о 12 год., перебуваючи в маршрутному таксі № 10, що здійснює перевезення по м. Івано-Франківську, попросив у свого друга ОСОБА_3 надати йому в користування на вихідні дні ноутбук, який належав ОСОБА_3, на що останній погодився та передав в салоні маршрутного таксі свій ноутбук ОСОБА_1

ОСОБА_1 здав ноутбук марки «ASUS Notebook PC Quick Start Guide» модель Х 550С, вартість якого становить 3331 грн., який належав ОСОБА_3 до ломбарду «Скарбниця» по вул. Стуса, 17-А, в м. Івано-Франківську, отримавши грошові кошти в сумі 1400 грн., які витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 3331 грн.;

Крім того, 11 січня 2015 року, приблизно о 17 год. ОСОБА_1, реалізуючи свій злочинний намір, зайшов у під'їзд будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 Перебуваючи в АДРЕСА_1, таємно викрав золоті прикраси ОСОБА_4 на загальну суму 11984,36 грн.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 69 КК України та, як наслідок, м'якість призначеного покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не перевірив належним чином доводи апеляції прокурора не врахував, що він вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується негативно, шкоду завдану потерпілому ОСОБА_4 не відшкодував. Наголошує, що суд апеляційної інстанції на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, належним чином свого рішення не мотивував та безпідставно відхилив апеляцію прокурора.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надану до неї копію судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України у касаційному порядку не оскаржується.

Що стосується призначеного засудженому покарання, то воно обрано з урахуванням вимог ст. 65 КК України.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України, призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом, можливе за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Зазначені вимоги закону судом враховані в повній мірі.

Так, призначаючи ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд урахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, дані про особу винного, який відшкодував завдану шкоду потерпілому ОСОБА_3, а потерпілому ОСОБА_4, який є його рідним дядьком, не відшкодував завдану шкоду, однак потерпілий не наполягав на відшкодуванні шкоди, а навпаки просив не позбавляти волі ОСОБА_1, позитивну характеристику, та те що в силу ст. 89 КК України визнано таким, що не має судимості, думку потерпілих, які просили його суворо не карати.

Взято судом до уваги й обставини, що пом'якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю правопорушень.

Таким чином, рішення про призначення ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 69 КК України належним чином умотивовано.

Із урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих на які посилається прокурор у скарзі, суд призначив ОСОБА_1 покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи апеляції прокурора, щодо м'якість призначеного покарання, належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано змістовні відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи викладене касаційні вимоги прокурора безпідставні.

Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, у касаційній скарзі прокурора не наведено.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 липня 2015 року щодо ОСОБА_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7