Справа № 682/2059/15-к
Провадження № 1-кп/682/103/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2015 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000609 від 06 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Новоленськ Волочиського району Хмельницької області, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, приватного підприємця, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115, ст. 128 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_9 06 грудня 2014 року о 19 годині 30 хвилин вчинив незакінчений замах на вбивство ОСОБА_7 за наступних обставин:

06 грудня 2014 року о 19 годині 30 хвилин, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після суперечки з потерпілим ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив позбавити життя останнього.

Реалізовуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті, та бажаючи їх настання, з приміщення кухні взяв в праву руку кухонний ніж, після чого зайшов до кімнати, де на дивані сидів потерпілий ОСОБА_7 , та, наблизившись до останнього, накинувся на нього та прикладаючи значні фізичні зусилля, наніс два удари зазначеним ножем в область грудної клітки ОСОБА_7 .

В момент нанесення ударів, потерпілий ОСОБА_7 , лівою рукою схопив затиснений у руці обвинуваченого ОСОБА_9 ніж за лезо, чим обмежив силу нанесення ударів та глибину проникнення ножа у грудну клітину, вчинив опір обвинуваченому, зваливши його на підлогу.

Бувша дружина обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , усвідомлюючи небезпеку життю свого брата - потерпілого ОСОБА_7 , вагою тіла навалилася на обвинуваченого ОСОБА_9 , одночасно схопивши обвинуваченого за руку, в якій він утримував ніж, обмеживши продовження нападу.

Напад обвинуваченого ОСОБА_9 із затисненим у руці ножем, утримуваного потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підлозі у вітальні, був зупинений свідком ОСОБА_11 , який зайшовши до квартири та наказав віддати ножа. Свідок ОСОБА_11 , під час вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_9 , увійшов до квартири на заклики про допомогу. Наполягаючи припинити вчинення злочину свідок ОСОБА_11 відібрав ніж після того, як обвинувачений ОСОБА_9 розжав руку. Завдяки активній протидії потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , втручанню свідка ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_9 свій злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Своїми злочинними діями нанесенням ударів ножем обвинувачений ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді:
ран по передній поверхні правої половини грудної клітки в проекції 3 міжребір`я по пригрудинній лінії, долонної поверхні лівої кисті в проекції 2 п`ясної кістки, медіальної поверхні проксимальної фаланги 1 пальця лівої кисті, передньої поверхні лівої гомілки у верхній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
саден передньо-правої поверхні грудної клітки на рівні 3 ребра, передньої поверхні грудної клітини в середній третині на рівні 4 ребра по пригрудинній лінії, долонної поверхні 1 та 5 пальців лівої кисті; множинні внутрішньо-шкірні плямисті крововиливи по зовнішнім і верхнім поверхням обох надпліч та плечових суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень;
ран долонної поверхні нігтьових фаланг 3 та 4 пальців лівої кисті, долонної поверхні лівої кисті в проекції 4-5 п`ясних кісток, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день та стійку втрату загальної працездатності на 15 %.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав лише в частині нанесення тілесних ушкоджень, цивільні позови визнав частково.
За даними показань обвинуваченого ОСОБА_9 слідує підтвердження факту перебування 06 грудня 2014 року у квартирі бувшої дружини ОСОБА_6 , де обвинувачений розпивав з свідком ОСОБА_12 спиртні напої. Після 19 години, коли прийшов потерпілий ОСОБА_7 , між обвинуваченим та колишньою дружиною ОСОБА_6 виникла словесна суперечка з приводу матеріального забезпечення дітей. Обвинувачений ОСОБА_9 вдався до проявів агресії, пошкодив кухонні меблі.
На зауваження потерпілого ОСОБА_7 припинити суперечку, коли потерпілий вийшов з кухні у вітальню, обвинувачений ОСОБА_9 раптово схопив ножа, вийшов у вітальню, де накинувся на потерпілого ОСОБА_7 , що сидів на дивані. Затисненим у руці ножем обвинувачений ОСОБА_9 почав наносити удари потерпілому ОСОБА_7 .
Обвинувачений також показав, що потерпілий ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили опір. Внаслідок боротьби усі впали на диван, потім на підлогу у кімнаті. Обвинувачений ОСОБА_9 перебуваючи затисненим потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підлозі вітальні на вимогу свідка ОСОБА_11 розжав кулак руки та вивільнив утримуваний ніж і припинив напад.
Обвинувачений наполягає, що тілесні ушкодження в потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виникли в процесі бійки, внаслідок утримування ножа за лезо. Удари ножем були ненавмисні, взяв ніж, щоб налякати потерпілого.
Наміру вбивати потерпілого не мав, конфліктів раніше не було. Визнає заподіяння тілесних ушкоджень, щиро розкаюється.
Обвинувачений ОСОБА_9 телефонні перемовини після вчинення злочину з свідком ОСОБА_13 визнає.
Між тим, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені незакінченого замаху на вбивство ОСОБА_7 підтверджена у суді даними показань потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , висновками судової медичної експертизи.

Зокрема, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 06 грудня 2014 року, після роботи пішов з дівчиною ОСОБА_14 в гості до сестри ОСОБА_6 . Перебуваючи у квартирі, потерпілий ОСОБА_7 став свідком того, як обвинувачений ОСОБА_9 кричав на сестру, грюкав по столі. На прохання припинити сварку обвинувачений ОСОБА_9 схопив ножа, почав руйнувати балконні двері ножем. Сестра кричала викликати міліцію, все відбулося дуже швидко. Коли потерпілий ОСОБА_7 з свідком ОСОБА_14 перебували у вітальні, раптово забіг обвинувачений ОСОБА_9 , відштовхнув свідка ОСОБА_14 , накинувся на потерпілого з ножем. Уникаючи ударів ножем, потерпілий ОСОБА_7 схопив за ніж та ухилявся від ударів, відвів руку з ножем, почав захищатися, повалив нападника на диван, відчув сильний біль, намагався відбитися. Коли обвинувачений ОСОБА_9 навалився на нього, втрутитися сестра свідок ОСОБА_6 , стала протидіяти нападникові. Коли обвинувачений розмахував ножем зачепив дитину, на вмовляння не реагував, ніж не відпускав. Коли втрьох повалилися на підлогу, де утримували нападника з ножем у руці, зайшов сусід, через деякий час розжав руку і забрав ніж.
Коли обвинувачений ОСОБА_9 накинувся з ножем усвідомлював реальною загрозу життю. Обвинувачений спрямовував удари в грудну клітину, намагався влучити, прикладав значні зусилля. Потерпілий отримав кілька ударів у груди.
Показання потерпілого ОСОБА_7 повністю підтвердила свідок ОСОБА_14 , яка була у вітальні під час нападу озброєного ножем обвинуваченого на потерпілого.
Показання потерпілого ОСОБА_7 підтвердила свідок ОСОБА_6 , яка також була очевидцем події та чинила активний опір обвинуваченому. Свідок у суді дала показання, що в січні 2014 року розлучилася з обвинуваченим. На прохання прийти до дітей свідок дозволила обвинуваченому ОСОБА_9 війти до квартири. Після розпивання спиртних напоїв, обвинувачений ОСОБА_9 , завівши розмову про подальші стосунки, став проявляти агресію. З метою припинити суперечку, втрутився брат потерпілий ОСОБА_7 . Обвинувачений ОСОБА_9 різко відреагував, схопив табуретку, почав провокувати та принижувати потерпілого.
Коли потерпілий ОСОБА_7 вийшов до вітальні, обвинувачений ОСОБА_9 схопив ножа. Свідок ОСОБА_6 почала кричати щоб викликали міліцію, виводили дітей, в цей час обвинувачений відштовхнув ОСОБА_6 , побіг у вітальню. Свідок ОСОБА_6 бачила у вітальні як обвинувачений ОСОБА_9 з ножем напав зверху на потерпілого ОСОБА_7 , що сидів на дивані. Свідок вдалася до активного захисту, намагалася утримати руку обвинуваченого ОСОБА_9 з ножем, борючись, троє повалилися на підлогу. Бачила травмовану ножем руку. Обвинувачений ОСОБА_9 продовжував розмахувати ножем, зачепив дитину. Намагаючись обмежити рухи обвинуваченого ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_6 всім тілом навалилася на руку обвинуваченого ОСОБА_9 , продовжувала вигукувати щоб відібрали ніж. Бачила як свідок ОСОБА_11 палець за пальцем розжимав руку ОСОБА_9 і забирав ніж.
Свідок бачила, що під час нападу, потерпілий ОСОБА_7 , отримуючи удари ножем, схопив ніж за лезо, обвинувачений ОСОБА_9 був зверху, постійно намагався вирвати руку з ножем, рухи його були спрямовані. Потерпілий захищався від ножа. Свідок усвідомлювала загрозу життю потерпілого ОСОБА_7 як реальну.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав показання, що почув шум, крики про допомогу, увійшов у квартиру. На підлозі, між чоловіками лежала ОСОБА_6 та кричала, щоб забрали ножа. Свідок бачив у обвинуваченого ОСОБА_9 ножа, підбіг, неодноразово наполегливо просив віддати ніж. Через деякий час обвинувачений ОСОБА_9 випустив ніж, розжавши кулак руки. Під час нападу, обвинувачений ОСОБА_9 однією рукою утримував потерпілого за одяг, а потерпіла двома руками утримувала руку обвинуваченого ОСОБА_9 з ножем. Свідок схопив обвинуваченого за руку, почав розжимати йому пальці, просити віддати ніж. Обвинувачений ОСОБА_9 міцно утримував у руці ніж і не хотів його випускати. Потерпілий ОСОБА_7 був весь в крові, багато крові було на підлозі. Обвинувачений не відразу піддався на вмовляння, намагався притягнути потерпілого до себе, а потерпілий намагався відхилитися.
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в суді показали, що прибігли у квартиру ОСОБА_6 на крики про допомогу. У квартирі застали потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_6 утримувала нападника за руку, сусід ОСОБА_11 відбирав ніж. Спостерігали багато слідів крові на підлозі, на підставці для ножів, на тулубі та руках потерпілого, свідка ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що під час телефонної розмови обвинувачений ОСОБА_9 висловив невдоволення, відкрито сказавши, що убивши потерпілого мав би менше проблем.
Свідок ОСОБА_17 у суді дав показання, що прибігши на крики про допомогу у квартирі на підлозі спостерігав плями крові, в потерпілого ОСОБА_7 уже була замотана рука.
Вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину також підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме даними:
протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 грудня 20915 року, згідно яких потерпілим ОСОБА_7 було повідомлено про нанесення йому ножових поранень обвинуваченим ОСОБА_9 06 грудня 2014 року о 19 годині 30 хвилин в квартирі АДРЕСА_3 ;
протоколу огляду місця події від 06 грудня 2014 року, згідно яких на підлозі в приміщеннях коридору, кухні та вітальні квартири АДРЕСА_2 було виявлено сліди у вигляді крапель червоного кольору, схожих на кров. Окрім цього, в приміщенні кухні на мийці було виявлено ніж з пластиковою ручкою, який було вилучено. До протоколу огляду місця події додається фототаблиця, на якій зафіксовані вказані сліди та предмети;
протоколу проведення слідчого експерименту з фото таблицями за участю потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_18 від 22 січня 2015 року, згідно яких потерпілим ОСОБА_7 було зазначено, що події розвивалися в квартирі АДРЕСА_2 . Потерпілим було зазначено, що коли він разом з свідком ОСОБА_14 зайшли до квартири, то попрямували до вітальні, де сіли на диван. Під час першого конфлікту обвинувачений ОСОБА_9 ображав потерпілого словами нецензурної лайки та провокував, після чого здійснив пошкодження дверей, що ведуть та кухню та балкон. Після чого, обвинувачений ОСОБА_9 прибігши з кухні до вітальні, тримаючи в руці кухонний ніж, при цьому штовхаючи ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , почав наносити потерпілому удари кухонним ножем. Перший колотий удар наніс в район грудей потерпілого, проте, він встиг відреагувати і схопив долонею руки за лезо ножа і почав відводити його в сторону, але удар дістався до грудей потерпілого. Після цього потерпілий правою рукою повалив обвинуваченого на диван та з метою самозахисту наніс удар долонею в область голови, проте це не подіяло і обвинувачений скинув потерпілого з себе та повалив на диван де намагався нанести удари ножем в область грудей потерпілому. В цей момент підбігла потерпіла ОСОБА_6 , яка схопила обвинуваченого за руку в якій був ніж, потерпілий в цей час фалангами пальців відводив лезо ножа від себе в сторону. В ході боротьби всі впали на підлогу та знову намагалися блокувати руку обвинуваченого ОСОБА_9 , в якій був ніж;
висновку судово-медичної експертизи № 262 від 19 січня 2015 року, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_7 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді різаної поверхневої рани передньої поверхні грудної клітини справа; колотої рани передньої поверхні грудної клітини справа; садна передньої поверхні грудної клітини справа; садна першого пальця лівої кисті; двох колотих ран передньої (долонної) поверхні п`ятого пальця лівої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої (долонної) поверхні першого пальця лівої кисті, двох різаних ран долонної поверхні лівої кисті, двох різаних ран долонної поверхні третього, четвертого пальців лівої кисті, які за ознакою тривалого розладу здоров`я, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Виявлені на тілі потерпілого тілесні ушкодження походять від дії гострих травмуючи предметів, крім внутрішньо-підшкірних крововиливів в ділянці правого та лівого надпліччя та плечових суглобів, які походять від механізму здавлювання і могли виникнути від здавлювання частинами одягу на тілі під час боротьби;

висновку комісійної судово-медичної експертизи № 139 від 16 жовтня 2015 року, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_7 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді ран долонної поверхні нігтьових фаланг 3 та 4 пальців лівої кисті, долонної поверхні лівої кисті в проекції 4-5 п`ясних кісток, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день та стійку втрату загальної працездатності на 15 %;
ран по передній поверхні правої половини грудної клітки в проекції 3 міжребір`я по пригрудинній лінії, долонної поверхні лівої кисті в проекції 2 п`ясної кістки, медіальної поверхні проксимальної фаланги 1 пальця лівої кисті, передньої поверхні лівої гомілки у верхній третині; які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
саден передньо-правої поверхні грудної клітки на рівні 3 ребра, передньої поверхні грудної клітини в середній третині на рівні 4 ребра по пригрудинній лінії, долонної поверхні 1 та 5 пальців лівої кисті; множинні внутрішньо-шкірні плямисті крововиливи по зовнішнім і верхнім поверхням обох надпліч та плечових суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Рани по передній поверхні правої половини грудної клітки в проекції 3 міжребір`я по пригрудинній лінії, передньої поверхні лівої гомілки у верхній третині могли утворитися від не менше двох колюче-ріжучих дій гострого краю плаского твердого предмету, що має клинок, один край якого міг бути гострим, а інший «П» подібним; садна долонної поверхні 5 пальця лівої кисті могли утворитися від не менше двох дій гостро-колючим предметом; рани долонної поверхні нігтьових фаланг 3 та 4 пальців лівої кисті, долонної поверхні лівої кисті в проекції 4-5 п`ясних кісток, медіальної поверхні проксимальної фаланги 1 пальця лівої кисті, долонної поверхні лівої кисті в проекції 2 п`ясної кістки, садна передньо-правої поверхні грудної клітки на рівні 3 ребра, передньої поверхні грудної клітини середній третині на рівні 4 ребра по пригрудинній лінії, долонної поверхні 1 пальця лівої кисті могли утворитися від неодноразової дії гострого краю плаского твердого предмету, що має ріжучі властивості.

Внутрішньо-шкірні множинні плямисті крововиливи по зовнішнім і верхнім поверхням обох надпліч та плечових суглобів могли утворитися він неодноразової дії тупих твердих предметів із обмеженою травмуючою поверхнею, що могли діяти через шар одягу, та могли утворитися при боротьбі.

Тілесні ушкодження у вигляді ран долонної поверхні нігтьових фаланг 3 та 4 пальців лівої кисті, долонної поверхні лівої кисті в проекції 4-5 п`ясних кісток, що загоїлися на 23 добу з моменту спричинення, із залишенням рубців, які супроводжувались ушкодженням нервових гілок, що призвело до невропатії серединного та частково ліктьового нерву з незначною гіпотрофією м`язів лівої кисті між 4 та 5 пальцями, порушенням чутливості в ділянці 4 та 5 пальців, зі зниженням сили кисті, при збереженні активних та пасивних рухів в пальцях лівої кисті, що проявилось незначним порушенням функції кисті, в сукупності відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день та стійку втрату загальної працездатності на 15 %;
висновку судово-біологічної експертизи № 1224 від 25 грудня 2014 року, з яких слідує підтвердження факту належності крові потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВО, які відповідають крові людини з антигеном Н, вилучених з поверхні ножа;

протоколу огляду речей з фототаблицями від 30 січня 2015 року, відповідно до яких було оглянуто кухонний ніж, довжиною 33 сантиметра, з довжиною леза 20 сантиметрів, рукояткою чорного кольору, на якій знаходиться три сірі заклепки, що утримують в ній лезо, який постановою слідчого визнано речовим доказом.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у незакінченому замаху на вбивство і його дії слід кваліфікувати за ч.3 статті 15 ч.1 статті 115 КК України.
Фактично, обвинувачений ОСОБА_9 не заперечує, що наносив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження ножем в область грудної клітки, але зазначає, що його дії не були направлені на позбавлення його життя, а були направлені на залякування, тому що останній втручався в його сімейні стосунки з колишньою дружиною.
При вирішенні питання щодо направленості умислу обвинуваченого ОСОБА_9 , суд виходить з встановлених у суді фактичних обставин події, конкретних діянь обвинуваченого, які свідчать про раптовий прояв агресії щодо потерпілого ОСОБА_7 , які підтверджені показаннями самого потерпілого ОСОБА_7 , показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_18 . Агресія обвинуваченого ОСОБА_9 раптово переросла у здійснення нападу з використанням кухонного ножа, для нанесення ударів у грудну клітину, де розташовані життєво важливі органи людини.
Характер та локалізація виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, повністю підтверджують показання потерпілих та свідка, а також направленість умислу обвинуваченого ОСОБА_9 на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 , оскільки обвинувачений застосував ніж, наносив удари в область грудної клітини. Про умисел ОСОБА_9 на позбавлення життя потерпілого також свідчить і те, що під час боротьби з потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачений намагався продовжити нанесення ударів ножем, під час боротьби не викидав ножа, а лише був зупинений свідком ОСОБА_11 , про що останній підтвердив в судовому засіданні. Ненастання невиправних наслідків стало можливим лише через фактичне обмеження проникаючої дії рукою потерпілого ОСОБА_7 леза ножа, за який схопив потерпілий під час нападу, та виконання ряду колючих ударів з наступною активною протидією нападнику як самим потерпілим так і свідком ОСОБА_6 .
Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_9 , що він не мав наміру позбавити життя ОСОБА_7 , а лише хотів його налякати, суд вважає недостовірними, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілих та свідків.
Показання потерпілих та свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_11 об`єктивно співпадають з наведеними доказами, узгоджуються з ними та між собою, а тому є достовірними.
Показання обвинуваченого ОСОБА_9 суд розцінює як засіб захисту з метою пом`якшення своєї відповідальності.
Суд вважає належним доказом заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 висновки судово-медичної експертизи № 262 від 19 січня 2015 року та комісійної судово-медичної експертизи № 139 від 16 жовтня 2015 року, які узгоджуються між собою, та з показаннями потерпілих та свідків, та підтверджують характер та локалізацію отриманих тілесних ушкоджень від знаряддя злочину ножа.
Разом з тим, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що під час конфлікту, що мав місце 06 грудня 2014 року близько 19 години 30 хвилин в квартирі АДРЕСА_2 , який виник між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , маючи на меті, припинити протиправні дії ОСОБА_9 , які проявлялись у замаху на вбивство ОСОБА_7 , намагалась втримати праву руку ОСОБА_9 , в якій останній тримав знаряддя злочину - ніж. Наносячи удари ножем ОСОБА_7 , ОСОБА_9 не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , однак повинен був і міг передбачити можливість їх настання.

Таким чином, ОСОБА_9 вказаним кухонним ножем, з необережності, спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді різаної рани долонної поверхні другого пальця правої кисті, яке, за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості.

Органом досудового розслідування такі дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Об`єктом злочину, передбаченого ст.128 КК України, є здоров`я особи. З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, характеризується; 1) діями або бездіяльністю; 2) наслідками у вигляді тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень; 3) причинним зв`язком між зазначеними діянням і наслідками. Злочин вважається закінченим з моменту настання зазначених у ст. 128 КК України наслідків - тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується необережністю у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

За даними висновку комісійної судово-медичної експертизи № 138 від 16 жовтня 2015 року у потерпілої ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани по латерально-долонній поверхні ІІ пальця правої кисті, починаючи від проксимального міжфалангового суглобу з переходом на проксимальну фалангу, що загоїлась із залишенням рубця, зі зниженням поверхневої чутливості та без порушення функції пальця, яка могла утворитися від дії гострого краю твердого предмету, що має ріжучі властивості які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (від 7 до 21 дня) та стійку втрату загальної працездатності на 5 %.

Крім того, за даними висновку комісійної експертизи у потерпілої ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді трьох синців по передній поверхні лівого колінного суглобу, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею або при падінні та ударі об такі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитана у судовому засіданні в режимі відеоконференції експерт ОСОБА_19 дала показання про виявлення у ОСОБА_6 відсутності ускладнень протікання лікування ран в сукупності з даними про терміни лікування, клініку хвороби, що дало підстави для комісійного висновку, що рана відноситься до легких тілесних ушкоджень, як така, що потягли короткочасний розлад здоров`я.
Аналізуючи досліджені у ході судового розгляду докази, суд не знайшов підтвердження настання наслідків від необережного діяння обвинуваченого ОСОБА_9 заподіяння потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, в зв`язку з чим не приймає до уваги висновок судово-медичної експертизи № 263 від 19 січня 2015 року про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 за ст. 128 КК України підлягає виправданню в зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбачений даною статтею.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Визнання обвинуваченим своєї вини може бути покладено в основу обвинувачення лише при підтвердженні цього визнання сукупністю доказів, що є у справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені конституційні положення відображені в кримінально-процесуальному законодавстві України.

В статті 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В статті 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, а в разі якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, ухвалюється виправдувальний вирок.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом приймалися всі заходи для розгляду кримінального провадження шляхом ретельного допиту обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідження письмових доказів та речових доказів, призначення комісійної судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_6 , тобто вичерпані всі можливості по збору доказів по справі.

Одночасно суд зазначає, що згідно ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, суд зазначає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, тобто при наявності об`єкту та об`єктивної сторони (об`єкт, діяння, наслідки, причинний зв`язок, а іноді, крім того, час, спосіб, місце, обстановка вчинення злочину, розмір заподіяної шкоди) і суб`єкту та суб`єктивної сторони (суб`єкт, вина, крім того, у ряді випадків, мотив, мета) - ознак, які характеризують діяння як злочин. Сукупність таких ознак має назву "склад злочину".

Відсутність хоча б одного елементу із вище перелічених судом виключає склад кримінального правопорушення, а відповідно, виключає саму підставу для притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_9 по інкримінованому кримінальному правопорушенню, передбаченому ст. 128 КК України, підлягає виправданню в зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до норми ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як пом`якшуючі покарання обставини, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_9 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, частково визнав свою вину, частково відшкодував потерпілому моральну шкоду.

Об`єктивними причинами, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, суд визнає зовнішні обставини, а саме активний опір потерпілого та свідка.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При з`ясуванні даних про стан здоров`я обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_9 на обліку у лікарів нарколога, психіатра та невропатолога не перебуває.

За даними характеристики за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

На підставі зазначених мотивів, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, позицій потерпілих, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.115 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

В частині зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у виді триманні під вартою, суд визнав можливим не застосовувати таку до набрання вироком чинності з врахуванням поведінки обвинуваченого, який позитивно характеризується, з`являвся за викликами до суду, частково відшкодував заподіяні збитки.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 гривень. В ході судового розгляду потерпілим було зменшено розмір позовних вимог та подано заяву про стягнення з обвинуваченого 75000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Як слідує з положень ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд вважає, що заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов підлягає частковому задоволенню.
При визначенні розміру на відшкодування заподіяної унаслідок кримінального правопорушення моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, а також враховує моральні страждання потерпілого, що мали місце через замах на його життя, заподіяння в результаті протиправних умисних дій обвинуваченого тілесних ушкоджень, які виникли в результаті прямого причинно-наслідкового зв`язку із діями обвинуваченого, а також перенесений потерпілим фізичний біль, психологічний стрес та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим у виді тривалого лікування, порушенні звичних життєвих зв`язків, докладанні додаткових зусиль для нормалізації свого життя.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 слід стягнути заподіяну внаслідок злочину моральну шкоду в розмірі 25000 гривень.

На підставі ч.3 ст. 129 КПК України, заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 слід залишити без розгляду.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Питання судових витрат підлягає вирішенню в порядку ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. 23, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-375 КПК України, суд,

з а с у д и в :

ОСОБА_9 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років.

ОСОБА_9 за ст. 128 КК України виправдати за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 707,62 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 25000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речовий доказ кухонний ніж, знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів після його проголошення через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3