Справа: № 1-п-71/11р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2011р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

за участю прокурора: - ОСОБА_3

розглянувши в залі суду в м. Первомайську кримінальну справу за фактом пограбування ОСОБА_4, -

УСТАНОВИВ:

30 листопада 1996 р. близько 20.00 год. невідомі особи шляхом обману зайшли в будинок №22 по вул. Шовковичній в с.Мигія Первомайського району Миколаївської області та застосувавши фізичне насилля до ОСОБА_4 заволоділи грошима в сумі 1300 дол. США и 100 грн.

03.12.1996р. за вказаним фактом було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 141 КК України (в редакції 1960 р.). 03.04.2001 р. дії невідомих осіб були перекваліфіковані на ч.3 ст. 142 КК України (в редакції 1960р.).

03.04.2001р. попереднє слідство по справі було зупинено на підставі п.3 ст. 206 КПК України у звязку з тим, що особи, що вчинили зазначений злочин, не були встановлені, хоча проведено слідчі дії, проведення яких можливе при відсутності підозрюваного.

06.12.2011р. провадження по кримінальній справі було поновлено, однак в результаті слідчих дій особи, що вчинили злочин, встановлені не були.

З 1 вересня 2001 року набрав законної сили новий Кримінальний кодекс України, прийнятий 05.04.2001р., згідно якого вказаний злочину підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Однак враховуючи, що санкція ч.3 ст. 142 КК України (в редакції 1960р.) передбачає більш мяке покарання, ніж ч.3 ст. 187 КК України (в редакції 2001р.), згідно ст. 5 КК України дії осіб, що скоїли вище зазначений злочин на теперішній час кваліфікуються за ознаками ч.3 ст. 142 КК України (в редакції 1960р.) .

Злочин, передбачений ч.3 ст. 142 КК України (в редакції 1960р.), згідно ст. 12 КК України, являється особливо тяжким злочином. В теперішній час залишається невстановленими особи, що скоїли зазначене протиправне діяння.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули п'ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

В зазначений період, тобто з моменту скоєння даного злочину і по теперішній час пройшло більше пятнадцяти років. Особи, які могли скоїти даний злочин, не встановлені. Також не встановлені докази, які могли б являтися підставою для переривання перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_4 надав заяву, в якій проти закриття кримінальної справи не заперечував.

На підставі викладеного, вислухавши думку прокурора, який вважає, що є підстави, передбачені ст. 49 КК України для закриття провадження по даній кримінальній справі в звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд вважає, що вказана кримінальна справа підлягає закриттю на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 7-1, 11-1 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по кримінальній справі за фактом за фактом пограбування ОСОБА_4, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 142 КК України (в редакції 1960р.), - закрити в звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На постанову може бути подана апеляція в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 15 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту її проголошення.

СУДДЯ: