Номер провадження 1-кп/754/79/16
Вирок
Іменем України
27 січня 2016 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0012054 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1/ 08.12.2015 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст. 104, 75 КК України на 1 рік 6 місяців,

- за ст. 186 ч. 2 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_8

інших учасників процесу:

представника КМСН Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9

представника служби у справах неповнолітніх, педагога ОСОБА_10

свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Встановив:
07 жовтня 2015 року, приблизно о 19.15 обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля підземного переходу по пр. Маяковського, 26 в м. Києві, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_7 , та із погрозою вдарити по голові наказав останньому віддати мобільний телефон, тим самим повторно, із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон «Iphone 5», вартістю 8 000 грн., який знаходився в броньованому чохлі, вартістю 500 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., на рахунку якої було 20 грн., а всього майна на загальну суму 8545 грн.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відкритого викрадення чужого майна (грабіж), з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не визнав себе винним та показав, що вказане кримінальне правопорушення не скоював, у вказаний час зі знайомими знаходився біля станції метро «Лісова».

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є:

покази неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 про те, що 07 жовтня 2015 року, приблизно о 19.15, знаходився з друзями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 біля підземного переходу по пр. Маяковського в м. Києві. З підземного переходу вийшов обвинувачений ОСОБА_3 , попросив у ОСОБА_11 телефон щоб подзвонити, на що останній сказав, що у нього немає телефону. Потім обвинувачений попросив телефон у нього / ОСОБА_13 /, він відповів, що телефон розряджений. Вони відійшли від обвинуваченого. ОСОБА_11 направився додому, а він з ОСОБА_12 пішли далі. Перед ним знову став обвинувачений, який праву руку тримав за спиною, сказав, що у нього щось є, і якщо він не віддасть телефон і не скаже пароль, то вдарить по голові. Він / ОСОБА_13 / злякався, віддав обвинуваченому мобільний телефон «Iphone 5» та назвав пароль. В телефоні була сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», на рахунку якої було 20 грн., телефон був в чохлі. Після цього обвинувачений втік до підземного переходу, а він побіг до вчительки, яка зателефонувала його матері;

покази неповнолітнього свідка ОСОБА_11 про те, що 07 жовтня 2015 року, приблизно о 19.10 19.30, перебував з потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_12 біля ТЦ «Полюс» по пр. Маяковського поряд з підземним переходом. До них підійшов обвинувачений ОСОБА_3 з проханням надати телефон щоб подзвонити. Спочатку він звернувся до нього /Краснощока/, на що він відповів, що телефон забув вдома, потім ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_7 , останній відповів, що телефон розряджений. Вони відійшли в сторону, ОСОБА_7 сказав йому, щоб йшов додому. Вони перелякались, оскільки зрозуміли, що обвинувачений підійшов до них щоб здобути телефон. Після цього, він /Краснощок/ поїхав додому;

покази неповнолітнього свідка ОСОБА_12 про те, що в жовтні 2015 року, приблизно о 19.15, перебувала разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в районі ТЦ «Фестивальний». З підземного переходу вийшов обвинувачений ОСОБА_3 , який мабуть бачив, як ОСОБА_7 розмовляв по телефону, і звернувся до них з проханням надати телефон подзвонити. ОСОБА_7 сказав, що у нього розрядився телефон, ОСОБА_11 сказав, що у нього немає телефону. Потім ОСОБА_11 пішов додому, а обвинувачений знову підійшов до потерпілого ОСОБА_7 і вони відійшли в сторону. Вона залишившись на місці, не чула про що вони розмовляли. Обвинувачений показував рукою на рюкзак, що у нього щось є, потім ОСОБА_7 віддав йому телефон і назвав код. Обвинувачений побіг до переходу. Вона з ОСОБА_7 пішли до вчительки, розповіли про те що трапилось і вона зателефонувала матері ОСОБА_7 ;

протокол огляду місця події від 07.10.2015 року /а.с.35/;

фототаблиця до протокол огляду місця події від 07.10.2015 року /а.с.36-37/;

копія товарного чеку, згідно якого вартість мобільного телефону «Iphone 5» становить 8 000 грн. /а.с.38/;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.10.2015 року в ході якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу яка 07 жовтня 2015 року відкрито із застосуванням погрози насильства відібрала у нього мобільний телефон, оскільки запам`ятав риси його обличчя, над губою родимка, волосся темне, високого зросту /а.с. 39-42/;

фототаблиця до протоколу пред`явлення особи для впізнання /а.с.43/;

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2015 року відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого, який 07.10.2015 року, приблизно о 19.15, біля підземного переходу по пр. Маяковського підходив до нього та друзів, просив мобільний телефон /а.с.44-46/;

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2015 року згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнала обвинуваченого, який 07.10.2015 року біля підземного переходу підходив та просив мобільний телефон у неї та її друзів, а потім викрав мобільний телефон у ОСОБА_7 /а.с.48-50/

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 суд розцінює, як бажання уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення. Винуватість ОСОБА_3 повністю доведена вищенаведеними дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі показами потерпілого і свідків, які категорично вказали, що дане кримінальне правопорушення вчинив саме обвинувачений ОСОБА_3 .

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає скоєння кримінального правопорушення в неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності, не навчається і не працює, характеризується негативно, і призначає йому покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі. Підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 104 КК України, суд не вбачає.

Оскільки дане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив до постановлення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року, суд призначає остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за правилами ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 заявив цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_14 солідарно завданої матеріальної шкоди в сумі 8 545 грн. та моральної шкоди на суму 10 000 грн. з урахуванням характеру злочину, душевних та психологічних страждань. В подальшому законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 уточнив позовні вимоги, просив стягнути заподіяну матеріальну та моральну шкоду лише з матері неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений ОСОБА_3 є неповнолітнім, не працює, не має самостійного заробітку та іншого доходу.

Суд задовольняє цивільний позов ОСОБА_8 шляхом стягнення матеріальної шкоди в сумі 8 545 грн. та моральної шкоди в сумі 10 000 грн. саме з матері неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , оскільки суду не було надано доказів про наявність у неповнолітнього обвинуваченого майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд -

Засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 по даному вироку та вироку Деснянського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року призначити шляхом часткового складання призначених покарань у виді 4 /чотирьох/ років 3 /трьох/ місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, помістивши його в СІЗО Управління ДПСУ в м. Києві та Київській області.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8 545 грн., моральної шкоди - 10 000 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: