Номер провадження: 11-кп/785/1461/15
Номер справи місцевого суду: 522/3598/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.11.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м.Одеси від 10 липня 2015 року по кримінальному провадженню № 0008989, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, громадянин України, має середню спеціальну освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-09.07.2012 року Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 до 4-ох років 6-ти місяців позбавлення волі;

-05.11.2012 року Кіровським районним судом м.Кировоград за ч.2 ст.185 КК України до 2-ох років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 09.07.2012 року та остаточно призначено покарання у виді 4-ох років 7-ми місяців позбавлення волі.

23.06.2014 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 13.06.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 6-ти років 6-ти місяців позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення 583876 грн. 32 коп. задоволений повністю. Вирішено питання з речовими доказами. Запобіжний захід тримання під вартою.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що він наприкінці вересня 2014 року, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_9 , виявив значну суму грошових коштів у доларах США та Євро, що належали останній та які вона зберігала у сумці, що знаходилась в шафі однієї з кімнат квартири.

З метою викрадення виявлених коштів, ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, із корисливих мотивів, 25 вересня 2014 року, шляхом вільного доступу таємно викрав з сумки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 12000 доларів США та 1000 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 25 вересня 2014 року складало відповідно 155 406 грн. 86 коп. та 16 610 грн. 40 коп., а всього на суму 172 017 грн. 26 коп.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_8 з викраденими грошима зник у невідомому напрямку, викрадені гроші привласнив і розпорядився ними на свій розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 172 017 грн. 26 коп., що є великим розміром.

Крім того, через декілька днів після скоєння вищевказаного злочину, в період з 27 вересня 2014 року по 29 вересня 2014 року, у ОСОБА_8 , якому було вже відомо про наявність та місцезнаходження грошових коштів ОСОБА_9 , під час знаходження у тій же квартирі, знову виник умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілої і він шляхом вільного доступу таємно викрав з сумки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 14000 доларів США та 1000 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29 вересня 2014 року складало відповідно 180 714 грн. 46 коп. та 16 434 грн. 69 коп., а всього на суму 197 149 грн. 15 коп.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_8 з викраденими грошима зник у невідомому напрямку, викрадені гроші привласнив і розпорядився ними на свій розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 197 149 грн. 15 коп., що є великим розміром.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

В доводах до апеляційної скарги, а також доповненнях до неї, не оспорюючи своєї вини та кваліфікацію злочину посилається на те, що суд першої інстанції, врахувавши наявність всіх пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, призначив йому занадто суворе покарання. При цьому обвинувачений зазначає, що у судових дебатах прокурор просив призначити йому покарання у виді 5-ти років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення та просила залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно у великих розмірах.

Разом з тим, відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні ОСОБА_8 покарання, відповідно до ст.65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, такі як щире каяття у вчиненому злочині, часткове відшкодування матеріальних збитків потерпілій, те, що у нього на утриманні знаходиться мати інвалід 3 групи.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність призначення йому більш м`якого покарання, оскільки останній не погасив в повному обсязі матеріальну шкоду завдану потерпілій ОСОБА_9 внаслідок вчинення злочину, раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і продовжив злочинну діяльність. Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому на думку апеляційного суду його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Щодо пом`якшуючих покарання обставин, на які обвинувачений посилався в апеляційній скарзі, то всі вони були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, покарання призначене в межах санкції ч.4 ст.185 КК України та відповідає особі винного та характеру вчинених протиправних дій.

За таких обставин, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у зв`язку із чим відсутні підстави для його скасування або зміни.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2015 року, яким ОСОБА_10 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 6-ти років 6-ти місяців позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4