Справа № 11-1186/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 24.11.2010
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2010 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі: головуючого - судді Левчука О.Д.

суддів - Костенко І.В., Капічон О.М.

з участю прокурора - Нечепоренко С ЛІ.

захисника - ОСОБА_1І1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Ірпінського міського суду Київської області віт 08 липня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, одруженого, працюючого ДІМ Ірпінського МБ ГУ МВС України в Київській області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3. Київської області, вул. Піонерська. 5-а, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4. Барського р-ну. Вінницької обл.. вул. Леніна. 1. кв. З, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 368 КК України на 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади на державній службі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладені обов'язки передбачені п. 2. 3. 4 ст. 76 КК України.

ОСОБА_3, 19.12.1982 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, гр. України, одруженого, працюючого о/у СКР Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 368 КК України на 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади на державній службі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладені обов'язки передбачені п. 2. 3. 4 ст. 76 КК України

Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

В с т а н о в и л а:

За вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані винними та засуджені за те, що вони являючись працівниками міліції і працюючи відповідно ОСОБА_2 на посаді дільничого інспектора міліції Ірпінського MB ГУ МВС України в Київській області, а ОСОБА_3 - на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Гостомельського селищного відділення Ірпінського MB ГУ МВС України в Київській області, при проведенні перевірки звернення ОСОБА_4І щодо неправомірних дій по відношенню до неї ОСОБА_5, ОСОБА_6 та проведенні їх особистого огляду при доставлені до Ірпінського MB було виявлено факт зберігання ОСОБА_7 наркотичних засобів.

Відібравши пояснення ОСОБА_6 та використовуючи необізнаність останнього щодо порядку складання процесуальних документів і змусивши його підписати незаповнений бланк протоколу огляду та вилучення, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. діючи за попередньою змовою між собою, матеріали по виявленню факту незаконного зберігання наркотичних засобів не зареєстрували, а умисно, із корисливих мотивів стали вимагати хабара у ОСОБА_7. погрожуючи останньому притягненням його до кримінальної відповідальною за зберігання заркотичних засобів.

ОСОБА_6, сприйнявши погрозу реально, погодився передати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 хабар.

28 вересня 2009 року, близько 16 год. (точний час слідством не встановлений). ОСОБА_2 перебуваючи біля приміщення ірпінського MB ГУ МВС України в Київській області по вул. Мінеральній в м. Ірпені одержав від ОСОБА_7 хабар в сумі 1600 доларів CLUA. після чого був затриманий працівниками міліції.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції вважає вирок суду незаконним з підстав неправильного застосування кримінального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених внаслідок м'якості, а тому просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 368 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади на державній службі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Позбавити ОСОБА_2 звання молодшого лейтенанта міліції, а ОСОБА_3 - старшого лейтенанта міліції.

Виключити з мотивувальної частини вироку пом'якшуючу обставину відшкодування завданих збитків.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд постановляючи вирок щодо засуджених, не вирішив питання щодо позбавлення їх спеціального звання офіцера міліції та незаконно визнав обставиною, що пом'якшує їх покарання - відшкодування завданих збитків, так як при вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України дана обставина не може бути вказана як пом'якшуюча.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляцію, захисника ОСОБА_1, який заперечив проти поданої апеляції, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду І інстанції про доведеність вини засуджених у вчиненні інкримінованого їм злочину та кваліфікації їхніх дій за ч. З ст. 368 КК України, які не оспорюються учасниками процесу і щодо яких судом із дотриманням вимог ч. З ст. 299 КПК України докази не досліджувались, апеляційним судом у відповідності до ч. 1 ст. 365 КПК України не перевіряються.

Що ж стосується міри покарання, то вона обрана судом ОСОБА_2Д, та ОСОБА_3 у відповідності до ст. 65 КІЗ України з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особи засуджених та всіх обставин справи, що помякшують їх відповідальність, а саме: щире каяття та відшкодування шкоди. Як видно з матеріалів справи ОСОБА_6 було відшкодовано заподіяну шкоду ОСОБА_3 в сумі 1000 грн. та ОСОБА_8 в сумі 500 грн. (т.2 а.с. 47-48.) А тому твердження апелянта щодо незаконності визнання обставиною, що пом'якшує покарання відшкодування завданого збитку, що передбачено п 2 ч. 1 ст. 66 КК України є безпідставним.

Отже, міра покарання призначена ОСОБА_2Д, та ОСОБА_3 є необхідною і достатньою для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Твердження про неправильне застосування кримінального закону, а саме не застосування до засуджених ст. 54 КК України щодо позбавлення їх спеціального звання є безпідставним.

З тексту наведеної норми закону вбачається, що застосування додаткового покарання у виді позбавлення спеціального звання - молодшого лейтенанта міліції та старшого лейтенанта міліції є правом суду, яке він може реалізувати з урахуванням всіх обставин справи.

У даному випадку, врахувавши обставини справи суд правильно не призначив дане додаткове покарання.

Проте, як видно з протоколу судового засідання питання про необхідність призначення такого покарання прокурор в дебатах не порушував взагалі

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для скасування чи зміни вироку не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365, 366. КПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2010 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без змін.