Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11-321/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія ст. 286 ч.2 КК ОСОБА_1
України Доповідач в апеляційній інстанції
ОСОБА_2 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" червня 2010 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:
головуючого Неділька М.І.
суддів Єльцова В.О., Соломки І.А.
за участю прокурора Свищ Л.А.
розглянула кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 на вирок Монастирищенського районного суду від 08.05.2009 р., яким
ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимий, засуджений за ст. 286 ч.2 КК України на три роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Вирішена доля речових доказів по справі.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджений за те, що він 29.06.2008 р. о п'ятій годині на 28 км + 100 м автодороги Орадівка-Мошни поблизу м. Монастирище, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, під час керування автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7, рухаючись в напрямку м. Монастирище, в порушення п. 2.1 ПДР України, який гласить, що водій механічного транспортного засобу повинен мати' при собі: а) посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; б) реєстраційний документ на транспортний засіб, а в разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того -свідоцтво про право спільної власності та цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон; п. 2.3 цих правил: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.9 - водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п. 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух; п. 12.3 - у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об'їзду перешкоди», - керував автомобілем без свідоцтва на право керування транспортним засобом відповідної категорії та без свідоцтва про право спільної власності чи тимчасового реєстраційного талону, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку при виникненні перешкоди для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, з'їхав на узбіччя, де здійснив наїзд на дерево.
Внаслідок даної пригоди пасажир цього автомобіля ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді розтрощення голови (відкритого, роздробленого перелому кісток склепіння і основи черепа, розміжчення головного мозку), травматичні розриви печінки з кровотечею в черевну порожнину (до 600 мл), перелому кісток носа, верхньої та нижньої щелеп, які за висновком судово-медичної експертизи № 341/813 від 08.11.2008 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя і від яких він загинув на місці пригоди.
Порушення водієм ОСОБА_5 пунктів 2.1 «а, б»; 2.3 «б»; 2.9 «а», 12.1, 12.3 ПДР знаходяться в прямому причинному зв'язку з даною ДТП та її наслідками.
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 в апеляції просить скасувати вирок суду першої інстанції і постановити новий, яким примінити до призначеного покарання вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.
При цьому посилається на однобічність та неповноту судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Вказує, що судом належним чином не враховані дані про стан здоров'я засудженого, який внаслідок ДТП став інвалідом 2-ї групи та цілий ряд пом'якшуючих його відповідальність обставин.
Потерпіла ОСОБА_6 в апеляції зазначає, що засудженим не відшкодована заподіяна їм смертю сина матеріальна шкода.
Крім того, при призначенні покарання судом не враховано, що до цього ОСОБА_5 уже був скоєний злочин за який він засуджений Христинівським районним судом на п'ять років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку.
Просить вирок суду скасувати і призначити йому покарання за сукупністю вироків з виплатою відшкодування матеріальної шкоди.
Заслухавши доповідача, прокурора, - про залишення вироку суду без зміни, захисника, - про пом'якшення призначеного покарання, засудженого, - про призначення йому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України та дослідивши матеріали справи колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляцій адвоката та потерпілої.
Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні того злочину, за який він засуджений при обставинах, викладених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, які належним чином були досліджені в судовому засіданні і яким суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку.
Обставини вчинення цього злочину учасниками судового розгляду, і в тім числі самим засудженим, не оспорюються, що дає підстави дійти до висновку про те, що вони встановлені вірно.
Дії його за ст. 286 ч.2 КК України судом кваліфіковані вірно.
Що стосується покарання, колегія суддів вважає, що при його призначенні судом першої інстанції належним чином були враховані характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого, який раніше не судимий, має молодий вік, є інвалідом другої групи, позитивно характеризується.
Вірно судом також врахована обтяжуюча обставина по справі - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк, визначений у вироку.
В зв'язку з цим посилання в апеляції в апеляції адвоката ОСОБА_4 на суворість призначеного йому покарання, враховуючи ряд пом'якшуючих обставин, на увагу не заслуговує.
Не підлягає до задоволення і апеляція потерпілої ОСОБА_6 стосовно призначення ОСОБА_5 остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, враховуючи, що до цього він засуджувався Христинівський районним судом за вчинення розбійного нападу.
Як встановлено по справі, за ст. 286 ч. 2 КК України він був засуджений в той час, коли попередній вирок Христинівського районного суду не вступив у законну силу.
Що стосується не відшкодування заподіяної шкоди ОСОБА_5, на що вказує потерпіла, то судом сума заподіяних збитків стягнута в примусовому порядку.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,
Вирок Монастирищенського районного суду від 08.05.2009 р. відносно ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляцію адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6С, - без задоволення.

Обрати ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд до приведення вироку до виконання.