Дата документу Справа № 333/5027/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/209/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/5027/15-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 336 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003168 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працює в концерні «Міські теплові мережі» на посаді інженера відділу збуту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

*повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання;

*періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Згідно вироку, ОСОБА_8 маючи військове звання молодший лейтенант запасу, з 25 травня 2011 року зарахований у військовий запас та поставлений на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний. 14.04.2014 року військовозобов`язаний ОСОБА_8 на виконання Законів України "Про військовий обов`язок та військову службу", "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку", Указів президента України №447/2014 від 01.05.2014 р. "Про заходи щодо підвищення обороноздатності держави" та №15/2015 "Про часткову мобілізацію" для проходження медичного огляду прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 . За висновком військово-лікарняної комісії №706 від 14.04.2014 р. ОСОБА_8 визнаний придатним до військової служби.

29 квітня 2015 року на адресу концерну "Міські теплові мережі" направлено повідомлення №1739 з повісткою про виклик ОСОБА_8 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від отримання повістки ОСОБА_8 відмовився, про що, 30.04.2015 року складений комісійний акт у концерні "Міські теплові мережі".

Будучи заздалегідь попередженим про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Музикальна, буд. 2-а, 05.05.2015 р. достовірно знаючи про час та місце відправлення у війська в зв`язку з призовом за частковою мобілізацією. Але маючи на меті злочинний умисел, направлений на ухилення від призову за мобілізацією, порушуючи вимоги ст. 65, п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указів Президента України №447/2014 від 01.05.2014 р. "Про заходи щодо підвищення обороноздатності держави" та №15/2015 "Про часткову мобілізацію", порядок комплектування Національної Гвардії України, не маючи на те поважних причин та правових підстав на відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, керуючись небажанням бути призваним для несення служби в рядах Збройних сил України, військовозобов`язаний ОСОБА_8 умисно ухилився від призову за мобілізацією, не з`явившись у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В апеляційній скарзі прокурор не заперечуючи доведеність вини ОСОБА_8 в скоєні кримінального правопорушення, за яке він засуджений та кваліфікацію його дій, вважає, що вирок суду першої інстанції від 29.10.2015 є незаконним в частині призначеного засудженому ОСОБА_8 покарання та який підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що призначене покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає вимогам ст. 65 КК України, з причин того, що суд першої інстанції при постановлені вироку не в повному обсязі врахував ступень тяжкості скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_8 носить суспільно-небезпечний характер. Своїм вчинком останній нехтував обов`язком перед державою та українським народом щодо захисту Вітчизни, що проявилось в ухиленні від призову за мобілізацією. Вказане свідчить про неефективність застосування до засудженого ОСОБА_8 ст. 75 КК України.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 за ст. 336 КК України скасувати, постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження, ніким, у тому числі, обвинуваченим, не оспорюються та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також не оспорюється і є правильною.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, та обставини, що пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю злочину.

Також суд врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд, застосувавши принцип індивідуалізації призначення покарання, обґрунтовано дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, при цьому навів у вироку переконливі підстави такого рішення.

З огляду на зазначене, призначене обвинуваченому покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для скасування оскаржуваного судового рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного й неправильного застосування ст.75 КК України, про що зазначається у апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4