справа № 462/8188/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002561 від 15.09.2015 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 за попередньою змовою, з ОСОБА_6 13.09.2015 близько 02:00 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, проникли на обгороджену територію автостоянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали з причепів, належних потерпілому ОСОБА_4 , металеві диски із резиною діаметром «R13», марок «Winter Life» та «D124» в кількості 7 штук, завдавши останньому матеріальної шкоді на загальну суму 5 691 гривню.

Крім цього, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 15.09.2015 близько 02:00 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, шляхом пошкодження металевої огорожі, проникли на обгороджену територію автостоянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали з причепів, належних потерпілому ОСОБА_4 , металеві диски із резиною діаметром «R13», марок «Winter Life» та «D124» в кількості 4 штуки, завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3252 гривні.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , своїми умисними діями, вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням в житло або інше володіння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що 13 та 15 вересня 2015 року при обставинах, що зазначені в обвинувальному акті, разом з ОСОБА_7 здійснював крадіжки металевих дисків з резиною, що належали потерпілому. Розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та дав пояснення, що збігаються з поясненнями обвинуваченного ОСОБА_6 . Розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Покази ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням в приміщення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Також, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням в приміщення, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином тяжким, особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України є раніше не судимим, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеристику з місця проживання (т.2. а.с.88, 96-99), те що матеріальна шкода частково відшкодована, а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та сприяння слідству у розкритті даного злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України є: вчинення злочину повторно, групою осіб та особою, що перебуває у стані алкогольного спьяніння.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_4 ,суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, зокрема, те що він відповідно, до ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином тяжким, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеристику з місця проживання (т.2. а.с. 89-94, 101), те що матеріальна шкода частково відшкодована, а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та сприяння слідству у розкритті даного злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України є: вчинення злочину повторно, групою осіб та особою, що перебуває у стані алкогольного спьяніння.

Виходячи з наведеного, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_4 , враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Цивільний позивач ОСОБА_4 заявив цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 майнової шкоди у сумі 15.447,00 грн. З огляду на право обвинувачених на визнання позову, визнаючи, що така дія не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з огляду на вимоги ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 10, 11, 61 ЦПК України, ст. ст. 128, 129, 349 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заявлений цивільний позов в повному обсязі.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів (т.2 а.с. 38-39) вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Строк відбуття покарання засудженому рахувати з дня його затримання - з 10.11.2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього увязнення (тримання під вартою та участь у судовому розгляді кримінального провадження) з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі з 10.11.2015 року до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді трьох роки позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю три роки.
Зобов`язати ОСОБА_7 , відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази по справі, а саме: чотирі металевих диски з резиною повернути потерпілому ОСОБА_4 після вступу вироку у законну силу.

Цивільний позов задоволити повністтю. Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 15.447,00 грн. (п`ятнадцять тисяч чотириста сорок сім грн.).

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя (суддя)

З оригіналом згідно.

Суддя ОСОБА_1 .