Провадження № 1-кп/761/610/2015
У Х В А Л А
Іменем України
03 грудня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006373 від 22 червня 2014 року, відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006373 від 22 червня 2014 року, відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні при з`ясуванні думки учасників судового провадження у відповідності до вимог ст. 314 КПК України, прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що по справі дотримані всі норми КПК України, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не вбачається.

Крім того, оскільки обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено 08 серпня 2014 року вироком суду присяжних Оболонського районного суду м. Києва за п.п. 1, 4 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі та на даний час він утримується під вартою в Київському СІЗО, з метою забезпечення його доставки до суду для розгляду даного кримінального провадження, прокурор усно заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 просила вирішити питання щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечень щодо призначення судового розгляду та клопотань не заявив.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно до п.3 ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні та доданих до нього матеріалів за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, в якому міститься розписка про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, про те дана розписка не містить дати отримання вищезазначеного обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та підпису підозрюваного ОСОБА_7 , що свідчить про те, що ОСОБА_7 не отримав копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до положень ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимоги Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимоги інших актів законодавства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК.

Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою статті 31 КПК. Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.

Правова природа інституту суду присяжних суттєво відрізняється від інших двох складів суду. Такий висновок підтверджується наступними чинниками:

а) віднесенням провадження в суді присяжних до особливого порядку провадження в суді першої інстанції (параграф 2 глави 30 Розділу IV КПК);

б) спеціальним порядком формування суду присяжних;

в) наділенням присяжних при відправленні правосуддя широким колом прав.

У зв`язку із наведеним закономірним виглядає те, що саме до компетенції суду присяжних законодавець відніс розгляд особливо тяжких злочинів, за які передбачено найбільш суворий вид покарання довічне позбавлення волі, а також встановив інший, відмінний від загального, порядок роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних.

Так, статтею 384 КПК визначено, що прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове роз`яснення прокурора додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Суд також зобов`язаний роз`яснити право на розгляд справи судом присяжних під час підготовчого судового засідання та у разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.

Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 25 червня 2015 року у справі № 5-111кс15, якою фактично, у зв`язку з недотриманням саме положень ст.384 КПК України, було скасовано вирок суду 1-ої інстанції та ухвали апеляційної та касаційної інстанції, якими даний вирок було залишено без змін.

Разом з тим, відповідно до ч.4, 5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-V із змінами, внесеними згідно із Законом № 213-VIII від 02.03.2015 року, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як вбачається з обвинувального акту та долучених до нього матеріалів, серед них міститься бланк письмового роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_7 про можливість розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних та про особливості такого розгляду. Про те в даному роз`ясненні не міститься підпису обвинуваченого ОСОБА_7 , що свідчить про те, що прокурор, висунувши обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачена відповідальність у виді довічного позбавлення волі, не роз`яснив ОСОБА_7 перед направленням обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на адресу суду, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_7 прокурором долучені: довідка від 07 квітня 2015 року № 15-6146 надана начальником Київського слідчого ізолятору №13 та начальником Медичної частини Київського слідчого ізолятору №13 про те, що ОСОБА_7 перебуває під наглядом у лікаря-психіатра установи з діагнозом: гострий психоз, на час надання довідки у зв`язку зі станом психічного здоров`я приймати участь у проведенні слідчих дій не може, також у зв`язку із психічним захворюванням не може надати письмові пояснення щодо можливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, Медична довідка, відповідно до якої ОСОБА_7 знаходиться у стані гострого психозу, у слідчих діях приймати не може.

Однак, відомості зазначені з вищевказаних довідках свідчать про те, що станом на 7 квітня 2015 року, підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я, тобто з поважних причин, не міг приймати участь у слідчих діях, що не позбавляло прокурора необхідності виконати вимоги п. 3 ч.4 ст. 291 КПК України, письмово роз`яснити ОСОБА_7 про можливість розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних та про особливості такого розгляду у інший період часу, після його одужання, що є порушенням засад кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист.

Таким чином, обвинувальний акт в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за п.13 ч.2 ст. 115 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить розписки про отримання підозрюваним копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та письмового роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_7 про можливість розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних та про особливості такого розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, вважає, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору.

Щодо усного клопотання прокурора про обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки прокурор у відповідності до вимог ст. 184 КПК України не подав обґрунтоване клопотання в конкретній визначеній формі.

Керуючись ст. ст.184, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006373 від 22 червня 2014 року, відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, повернути прокурору прокуратури Шевченківського району міста Києва.

У задоволенні усного клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3