ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м.Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Вожзький Удорського району Республіки Комі РФ, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, НОМЕР_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
26 травня 2015 року, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту по вул.Центральній в с.Пархомівці Хмельницького району Хмельницької області, захищаючись від суспільно небезпечного посягання зі сторони ОСОБА_7 , яке полягало в розмахуванні ножем та погрозі його застосування, умисно, перевищуючи при цьому межі необхідної оборони, достатньої для відбиття нападу в обстановці, яка склалася, наніс ОСОБА_7 дерев`яним брусом два удари в ліве плече та удар в ліву половину живота, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину не визнав і пояснив, що 26.05.2015, близько 20 год., перебував в с.Пархомівці в альтанці біля автобусної зупинки разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . До них підійшов ОСОБА_7 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння і почав заважати відпочивати. Реагуючи на це він вигнав ОСОБА_7 з альтанки. Через деякий час ОСОБА_7 повернувся і почав розмахувати та погрожувати ножем. У зв`язку з цим він взяв палку та вдарив два рази по правій руці потерпілого, а коли він присів, то ще два рази вдарив по правій руці, від чого ніж випав.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини, його винуватість у вчиненні злочину доводиться наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 26.05.2015, з 11 год. вживав спиртне і з подій того дня пам`ятає лише, як він лежав на землі, а над ним стояв ОСОБА_5 . Наступного дня він прийшов до тями і був змушений звернутись за медичною допомогою у зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №623 від 24.06.2015 у ОСОБА_7 станом на 27.05.-05.06.15р. мала місце тупа травма черевної порожнини з розривом тканини селезінки, що спричинило кровотечу в черевну порожнину (близько 1 л крові). Вказана травма могла утворитися від прямої одноразової дії тупого твердого предмету в ділянку лівої половини живота ОСОБА_7 , і за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Характер травми у потерпілого не виключає можливості її утворення напередодні його звернення за медичною допомогою, можливо, в час, який вказаний ним при обстеженні (а.с.41-42).
Протоколом огляду місця події від 27.05.2015 встановлено місце вчинення злочину дерев`яна альтанка, розташована на розі вулиць Центральної та Трудової в с.Пархомівці Хмельницького району, а також виявлено та вилучено дерев`яну палку прямокутної форми, довжиною 0,5 м (а.с.33-36).
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 26.05.2015, близько 20 год., перебував в с.Пархомівці в альтанці біля автобусної зупинки разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . До них підійшов ОСОБА_7 та почав заважати відпочивати, за що ОСОБА_5 дав ОСОБА_7 кілька ляпасів по обличчю і вигнав його. Через деякий час ОСОБА_7 повернувся з ножем, яким почав розмахувати та погрожував порізати ОСОБА_5 . Тоді останній взяв дерев`яну палку та наніс два удари по руці ОСОБА_7 від чого лезо ножа зламалось, а він нахилився та дещо повернувся до ОСОБА_5 спиною, а ОСОБА_5 наніс ще один удар палкою по тулубу потерпілого.
Незважаючи на те, що свідок ОСОБА_10 в суді декілька разів змінював покази щодо механізму нанесення обвинуваченим ударів, суд бере до уваги саме вищенаведені покази, оскільки вони узгоджуються з протоколом слідчого експерименту від 24.06.2015 та фототаблицями до нього де свідком за допомогою статиста і в присутності понятих відображено як ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження потерпілому (а.с.45-50), та узгоджуються з висновком додаткової судово-медичної експертизи №801 від 22.07.2015, згідно якої вищезгадана травма черевної порожнини могла утворитись від прямої одноразової дії тупого твердого предмету в ділянку лівої половини живота ОСОБА_7 , не виключено, за тих обставин, які вказані ОСОБА_8 під час проведення з ним слідчого експерименту (а.с.52-53).
Свідок ОСОБА_9 підтвердив покази ОСОБА_10 і ОСОБА_11 щодо подій вечора 26.05.2015 до того моменту як останній палкою наніс два удари по руках ОСОБА_7 , після чого він утік і подальшого розвиту подій не бачив.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження.
Разом з тим така кваліфікація не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
В Постанові Верховного Суду України від 27.11.2014 (справа №5-34кс14) вказано, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Дії ОСОБА_7 , які полягали в розмахуванні ножем та погрозі його застосування до ОСОБА_11 , на думку суду, давали останньому право на необхідну оборону.
Разом з тим, ч.3 ст.36 КК України визначає, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Частиною 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про необхідну оборону" №1 від 26.04.2002 вказано, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Враховуючи те, що напад ОСОБА_7 не був несподіваним для ОСОБА_11 і він мав час взяти для захисту дерев`яну палицю, ОСОБА_11 був не один, а в компанії двох молодих хлопців, суд вважає, що умисно спричинивши ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_11 перевищив межі необхідної оборони.
Суд не бере до уваги покази ОСОБА_11 в судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту на досудовому слідстві про те, що він не спричиняв потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, оскільки вони суперечать вищенаведеним доказам і дані, на думку суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Оскільки висновки додаткової судово-медичної експертизи №799 від 22.07.2015, згідно якої характер і локалізація травми у потерпілого ОСОБА_7 виключають її утворення за тих обставин, які вказані ОСОБА_5 (а.с.72-73), ґрунтуються на неправдивих показах обвинуваченого під час слідчого експерименту, суд також оцінює критично даний висновок експертизи і до уваги його не бере.
За таких обставин дії ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ст.124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
При обранні виду та розміру покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного.
Так, ОСОБА_11 в силу ст.89 КК України не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання.
Враховуючи вищенаведені обставини, а також позицію потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити останньому покарання у виді громадських робіт.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, зокрема Департаменту охорони здоров`я Хмельницької ОДА про стягнення з ОСОБА_5 2527,40 грн. на відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, підлягає до задоволення в повному обсязі, так як підтверджений необхідними доказами (довідкою №45 від 21.07.2015 - а.с.43).
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України, та призначити покарання у виді двохсот годин громадських робіт.
Речові докази - дерев`яну палицю та два ножі, які знаходяться в Хмельницькому РВ УМВСУ в Хмельницькій області згідно квитанції №731 від 31.07.2015 знищити.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід залишити попередній домашній арешт.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя