Справа № 11-924/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 15.09.2010
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді Орла А.І.

суддів Шроль В.Р., Дриги А.М.

з участю прокурора Нечепоренко С.М.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією державного обвинувача помічника Бориспільського міжрайонного прокурора Дідорук С.І. на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2010 року, яким :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до пяти років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами терміном на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим терміном 3 роки.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів по справі та судових витрат.

Колегія суддів , -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину при наступних обставинах.

24.12.2009 року близько 12 години 20 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причепом, рухаючись по автодорозі Бориспіль Дніпропетровськ, на 16 км поблизу с. Рогозів Бориспільського району в порушення п.п. 1.5, 2.3-б, 10.1, 10.4, 12.3 Правил дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з рухавшимся в зустрічному напрямку автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля НОМЕР_2 малолітній ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер в лікарні, а водій вказаного автомобіля ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На даний вирок суду державним обвинувачем помічником Бориспільського міжрайонного прокурора Дідоруком С.І. подана апеляція, в якій не оспорюючи кваліфікації та доведеності вини засудженого, прокурор просить вирок суду скасувати в звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. В обґрунтуванні апеляції зазначено, що суд, безпідставно звільнив засудженого від відбування покарання з випробуванням, поскільки ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин внаслідок якого загинула дитина, належним чином своєї вини не визнав. В доповненнях до апеляції прокурор змінив свої вимоги і просить вирок суду скасувати у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його мякості, а також істотним порушенням кримінально-процесуального закону, зазначивши при цьому, що судом порушені вимоги ст. 299 КПК України і у вироку не наведені покази ОСОБА_2 та їм не дано оцінки і аналізу.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав доповнення до апеляції і просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_5, засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_6, які просять апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до задоволення частково.

У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 299 КПК України, судом 13.05.2010 року встановлений обсяг та порядок дослідження доказів допит підсудного, допит потерпілих, допит свідків, дослідження письмових доказів по справі. Цього порядку суд і дотримувався до 08.06.2010 року, допитавши підсудного, потерпілих, свідка та дослідивши письмові докази по справі. Однак, суд 08.06.2010 року змінив обсяг дослідження доказів, обмежившись лише показами підсудного та дослідженням характеризуючи матеріалів, тобто застосував ч. 3 ст. 299 КПК України.

На думку колегії суддів, дане рішення суду суперечить діючому законодавству. Фактично судом були досліджені всі обставини справи в повному обємі предявленого обвинувачення. В даному випадку, навіть після визнання вини підсудним, суд повинен був продовжити розгляд справи та постановити вирок, обґрунтувавши його дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що потерпілими були заявлені цивільні позови, які підсудний визнавав частково. В судовому засіданні задоволено клопотання підсудного про приєднання до справи заяви та розписки, (які згідно протоколу судового засідання судом не досліджувались та не оголошувались учасникам процесу ), однак не вияснено у потерпілих їхньої думки стосовно заявлених ними цивільних позовів та ставлення підсудного до них. Не дивлячись на це, суд застосував ч. 3 ст. 299 КПК України, що є не припустимим.

Згідно ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до ст. 334 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Зазначені вимоги закону судом належним чином виконані не були. Зокрема, в мотивувальній частині вироку не викладені покази ОСОБА_2, які він давав в судовому засіданні. З зазначеного у вироку не можна зробити висновок, які ж саме покази дав ОСОБА_2. Покази підсудного дані в судовому засіданні, при застосуванні ч. 3 ст. 299 КПК України є доказами вини підсудного і повинні у відповідності до ст. 334 КПК України викладатися у вироку.

У відповідності до ст. 334 КПК України, у мотивувальній частині вироку викладаються підстави для задоволення або відхилення цивільного позову. В матеріалах кримінальної справи ( т. 1 а.с. 78 80, 99 101 ) є позовні заяви потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які досудовим слідством визнані цивільними позивачами по даній справі. Однак, судом в порушення вимог ст. 334 КПК України не вирішено питання щодо розвязання у вироку заявлених цивільних позовів.

Колегія суддів не погоджується з твердженням в апеляції прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_2 покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_2 з додержанням вимог ст.ст. 50, 65 КК України в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, належним чином врахувавши характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу засудженого, обставини, що помякшують покарання та думку потерпілих. Суд також належним чином обґрунтував застосування ст. 75 КК України. Колегія суддів погоджується з рішення суду першої інстанції в частині призначеного покарання і вважає його необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і вважає, що апеляція прокурора в цій частині до задоволення не підлягає.

Оскільки судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, вироку суду у відповідності до вимог ст. 367 КПК України підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, під час якого слід усунути зазначені в даній ухвалі недоліки та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію державного обвинувача помічника Бориспільського міжрайонного прокурора Дідорук С.І. задовольнити частково. Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2010 року щодо ОСОБА_2 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, іншим складом суду.

С У Д Д І :