Справа №1-317-10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої - судді Ребриної К.Г. при секретарі - Стефанюк Н.І. з участю прокурора - Печенюк Л.М. та захисника - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Умані кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, маючого одну неповнолітню дитину, не працюючого, судимого: 30.03.2004 року Черкаським районним судом за ч. З ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на З роки; 29.03.2007 року Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі за ч.2 ст. 342 та ч.2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2, будучи раніше судимим, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин.

Так, він, будучи засудженим Придніпровським районним судом м. Черкаси 29.03.2007 року за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправно-трудовій колонії суворого режиму, відбуваючи покарання в Старобабанівській виправній колонії № 92 Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань, що розташована в Черкаській області , в с. Старі Бабани Уманського району 31.01.10 р. близько 10 год. 30 хв. в приміщенні відділення соціально-психологічної служби № 3, під час проведення обходу засуджених, не виконав законної вимоги працівника правоохоронного органу - молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Старобабанівської ВК-92 прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_3, припинити порушення п.п. 28,29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що полягали в порушенні режиму дня та лайці на адресу працівників установи, демонстративно обурювався, в категоричній формі відмовився виходити з приміщення відділення для зясування обставин порушення, після чого умисно з метою перешкодити працівникам колонії виконувати свої обовязки по попередженню злочинів та правопорушень серед засуджених, виявленню та вилученню заборонених до зберігання предметів, став активно опиратися, як проведенню особистого обшуку так і виводу його з приміщення відділення молодшим інспекторам Ткачуку М.В. та Мандюку Д.О., а саме коли працівники колонії тримали його за руки і тулуб та проводили обшук, активно з застосуванням фізичної сили виривався, викручувався, відпихував працівників колонії та намагався укусити молодшого інспектора Ткачука М.В. спочатку за плече, а коли не зміг прокусити одяг, укусив потерпілого за зовнішню частину кисті лівої руки. У відповідь молодші інспектори застосували до засудженого спецзасоби, однак не змогли завершити обшук та вивести засудженого з відділення.

У результаті вказаних дій ОСОБА_2 наніс працівникові правоохоронного органу ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді рани лівої кисті, що згідно висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Він же, будучи засудженим Придніпровським районним судом м.Черкаси 29.03.2007 року за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправно-трудовій колонії суворого режиму, відбуваючи покарання в Старобабнівській виправній колонії № 92 Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань, що розташована в Черкаській області в с. Старі Бабани Уманського району 31.01.2010 року близько 10 год. 30 хв. в приміщенні відділення соціально-психологічної служби № 3, під час проведення обходу засуджених, не виконав законної вимоги працівника правоохоронного органу-молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Старобабанівської ВК-92 прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_3 припинити порушення п.п. 28, 29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що полягали в порушенні режиму дня та лайці на адресу працівників установи, демонстративно обурювався, в категоричній формі відмовився виходити з приміщення відділення для зясування обставин порушення, після чого умисно з метою перешкодити працівникам колонії виконувати свої обовязки по попередженню злочинів та правопорушень серед засуджених, виявленню та вилученню заборонених до зберігання предметів, став активно опиратися, як проведенню особистого обшуку так і виводу його з приміщення відділення молодшим інспекторам Ткачуку М.В. та Ман дюку Д.О., а саме коли працівники колонії тримали його за руки і тулуб та проводили обшук, активно з застосуванням фізичної сили виривався, викручувався, відпихував працівників колонії та намагався укусити молодшого інспектора Ткачука М.В. спочатку за плече, а коли не зміг прокусити одяг, укусив потерпілого за зовнішню частину кисті лівої руки. У відповідь молодші інспектори застосували до засудженого спецзасоби, однак не змогли завершити обшук та вивести засудженого з відділення.

В результаті вказаних дій обвинувачений наніс працівникові правоохоронного органу ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді рани лівої кисті, що згідно висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 1.1, свою вину в предявленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив викладене в встановлюючій частині вироку.

Відповідно до ст. 299 КПК України суд вважає недоцільним дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду не заперечують проти цього, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що предявлене обвинувачення доказано.

Дії підсудного ОСОБА_2 1.1, суд кваліфікує за ч.2 ст. 345 КК України - насильство щодо працівника правоохоронного органу, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у звязку з виконанням цим працівником службових обовязків та за ч.2 ст. 342 КК України - опір працівникові правоохоронного органу, тобто опір під час виконання ним службових обовязків.

При призначенні покарання суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, особу підсудного, який по місцю відбуття покарання в Старобабанівській ВК-92 характеризується посередньо, його стан здоровя та наявність однієї неповнолітньої дитини.

Обставиною, що помякшує покарання, суд визнає каяття у вчинених злочинах .

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_2 1.1., суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи обставини справи, суспільну небезпеку вчинених злочинів, особу підсудного, який по місцю відбуття покарання в Старобабанівській ВК-92 характеризується посередньо, його стан здоровя, наявність однієї неповнолітньої дитини, каяття у вчинених злочинах, думку потерпілого відносно міри покарання ОСОБА_2, рецидив злочинів, суд вважає , що його виправлення та перевиховання можливе лише в місцях позбавлення волі.

Речові докази по справі - 2 гачки (скоби), вилучені з верхнього ліжка, розташованого над спальним місцем засудженого ОСОБА_2 1.1. , в ході огляду місця події , що передані на зберігання в камеру схову прокуратури Уманського району,

необхідно знищити.

Керуючись ст.ст. 383, 384 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342 та ч.2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 342КК України у вигляді 1 року позбавлення волі та за ч.2 ст. 345 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_2 1.1, покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.03.2007 року у вигляді 2 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_2 1.1, покарання у вигляді 1 року 8 місяців позбавлення волі.

Речові докази по справі - 2 гачки (скоби), вилучені з верхнього ліжка, розташованого над спальним місцем засудженого ОСОБА_2 1.1. , в ході огляду місця події , що передані на зберігання в камеру схову прокуратури Уманського району, знищити.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 1.1, рахувати з 21 квітня 2010 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 1.1, до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_2 1.1. - в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя: К.Г. Ребрина