Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа №11 - а - 361 2010 р. Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч.1 ст.185 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Поступайло Н.І., суддів: Бабича О.П., Петрової І.М.,

за участю прокурора: Фомічової І.В.,

засудженого: ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Знамянського міськрайсуду Кіровоградської області від 24 лютого 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працюючого, раніше судимого :

13.12.2005 року Олександрівським райсудом Кіровоградської області за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 185, ст.ст. 69, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14.11.2006 року вирок змінено, вважати засудженим за ч. 3 ст. 289, ч.2 ст. 289, ст.ст. 69, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. Постановою Дзержинського райсуду м. К.Ріг Дніпропетровської області від 24.04.2008 р. звільнений 30.04.2008 р. умовно-достроково на невідбутий строк покарання 11 міс. 24 дн., засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців

Вироком Знамянського міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано винним у тому, що 7 жовтня 2009 року в період часу з 00 год. 10 хв. до 14 год. він, маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, мешкаючи в будинку своєї матері ОСОБА_4, який розташований в м.Знам'янка Кіровоградської області пров. Толстого, 8 скориставшись відсутністю останньої, з будинку таємно викрав її майно, а саме кольоровий телевізор «Універсал» вартістю 700 грн., мікрохвильову піч „LG вартістю 442 грн., пральну машину «Сіменс» вартістю 1080 грн. Після чого з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій шкоду на загальну суму 2222 грн.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_3 просить скасувати вирок суду першої інстанції, помякшити призначене покарання, оскільки при постановленні вироку судом не було враховано всіх обставин, а саме щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, незадовільний стан здоровя.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення вироку без зміни, засудженого ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію, вивчивши матеріали справи та зваживши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню за таких підстав.

Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_3 у вчинені злочину за який він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав всебічну та обєктивну оцінку.

На підставі достовірних і узгоджених між собою доказів районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, кваліфікувавши його дії як таємне викрадення чужого майна, що не оспорював у судовому засіданні сам засуджений, через що докази досліджувались у відповідності до ч.3 ст.299 КПК України. З метою встановлення чи правильно розуміє засуджений та інші учасники судового розгляду такий порядок дослідження доказів по справі, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, судом розяснено всім учасникам положення ст.299 КПК України, а також і те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову в апеляційному порядку. На дослідження доказів у порядку передбаченому ч.3 ст.299 КПК України засуджений погодився добровільно після розяснення йому наслідків застосування цієї статті, що відображено у протоколі судового засідання від 24 лютого 2010 року (а.с. 134-140).

Призначаючи міру покарання засудженому, суд першої інстанції у відповідності зі ст.65 КК України врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу засудженого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнає, має на утриманні неповнолітню дитину і призначив йому покарання, яке є достатнім і необхіднім для можливого виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав до звільнення засудженого від відбуття покарання із застосуванням ст.75 КК України, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Знамянського міськрайсуду Кіровоградської області від 24 лютого 2010 року відносно Жеребець кого ОСОБА_5 - без зміни.

Судді: