Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів: прокурора при секретарі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000688 щодо ОСОБА_6 за касаційною скаргою прокурора на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 лютого 2015 року,

встановила:

Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року засуджено

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого: 28.01.2014 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 389 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене за попереднім вироком у виді 9 днів обмеження волі та остаточно визначено покарання у виді 1 року 9 днів обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням та іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього відповідних обов'язків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 20 лютого 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи засудженим 28 січня 2014 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт та перебуваючи із 25 квітня 2014 року на обліку у Золотоніському міськрайонному підрозділі кримінально-виконавчої інспекції ДДУ ПВП в Черкаській області, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та попередженим про наслідки ухилення від відбування покарання і передбачену КК України відповідальність, був направлений для відбування покарання у виді громадських робіт до Золотоніського МВ, де відповідно до графіку в квітні місяці 2014 року відпрацював лише 4 години, після чого, діючи умисно, у період часу з 29 квітня 2014 року ухилявся від відбування покарання, ігноруючи встановлені графіки відпрацювання та не виходив на роботу без поважних причин, не відпрацювавши при цьому 79 годин громадських робіт.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції посилаючись при цьому на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок надмірної м'якості, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення кримінального процесуального закону.

Вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України є несправедливим, оскільки воно не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Крім того, зазначає, що при призначенні покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України - застосування ст. 75 КК України неможливе.

Зазначає, що при складанні різних видів покарання суд першої інстанції у резолютивній частині вироку не послався на вимоги ст. 72 КК України, яка передбачає правила заміни та переведення менш суворого виду покарання у більш суворий.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляції без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Як убачається з ухвали апеляційного суду, зазначених вимог закону в цій справі належним чином виконано не було.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що у поданій на вирок апеляції прокурор порушував питання про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості, істотні порушення кримінального процесуального закону, вказував на безпідставне застосування положень ст. 75 КК України при призначення покарань за сукупністю вироків. У зв'язку з чим просив суд апеляційної інстанції постановити свій вирок, яким на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 28.01.2014 у виді 72 годин громадських робіт, що виходячи до ст. 72 КК України становить 9 днів обмеження волі, та остаточно визначити ОСОБА_6 до відбуття 1 рік 9 днів обмеження волі, без застосування вимог ст. 75 КК України.

Всупереч наведеним вимогам закону, залишаючи апеляцію прокурора без задоволення, апеляційний суд, доводи прокурора про неможливість застосування положень ст. 75 КК України при призначення покарань за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України залишив поза увагою. Рішення своє належним чином не мотивував, підстав на спростування доводів апеляційної скарги прокурора не навів.

При цьому ще й допустивши в ухвалі суперечності: зазначивши у мотивувальній частині, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а в резолютивній підсумував - апеляційну скаргу прокурора відхилити.

За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час цього розгляду з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законів належить ретельно перевірити доводи викладені в апеляційній скаргах, й ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9