Справа № 10-453/2010 р. Головуючий у 1-й інстанції Мартинишин М.О.
Категорія: ст.165-2 КПК України Доповідач Данко В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2010 р. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Данка В.В.,

суддів Марітчака Т.М., Галина В.П.,

з участю прокурора Дідовського М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляцією помічника прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_1, який брав участь у судовому засіданні, на постанову Франківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2010 року про обрання запобіжного заходу,

встановила:

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2010 року відмовлено в поданні слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 про обрання обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянину України, українцю, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженому, не працюючому, не судимому відповідно до ст.89 КК України, проживаючому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

запобіжного заходу взяття під ватру, та обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд.

На цю постанову суду прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подано апеляцію, в якій він просить постанову скасувати, а справу повернути на новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд, обираючи підозрюваному запобіжний захід підписка про невиїзд, не врахував, що ОСОБА_3, який підозрюється в тому, що він 12 листопада 2008 року, в період з 17 год.30 хв. до 18 год. 40 хв., знаходячись по вул. Грюнвальдська,5 в м. Львові, побачив запаркований автомобіль ВАЗ 21093, синього кольору, 1991 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, право керування та користування, яким належить Ґуль О.С., переслідуючи корисливу зацікавленість та, маючи умисел на заволодіння транспортним засобом підійшов до вищевказаного автомобіля й за допомогою викрутки відчинив передні дверцята зі сторони водія, сівши в салон автомобіля, він, продовжуючи свій злочинний намір попросив свого товариша ОСОБА_4, який на той час вважав, що цей автомобіль є власністю ОСОБА_3, штовхнути автомобіль. Коли він завів автомобіль, то ОСОБА_4 сів в салон і, проїхавши декілька метрів зрозумів, що транспортний засіб не є власністю ОСОБА_3 і, коли вони знаходились біля продуктового магазину "Олексій", що на перехресті вул. Русових та вул. Коновальця в м. Львові, то ОСОБА_4 вийшов із салону автомобіля, а ОСОБА_3 на незаконно здобутому транспортному засобі з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілій Ґуль О.С. матеріальну шкоду на суму 25000 грн., тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, за санкцією якого передбачено покарання у розмірі до пяти років позбавлення волі; що після порушення 08 вересня 2009 року кримінальної справи відносно ОСОБА_3, 09 вересня 2009 року останнього було оголошено в розшук у звязку з тим, що неможливо було встановити місце його проживання; 20 серпня 20010 року ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст.115 КПК України, а керувався лише тими обставинами, що ОСОБА_3 сприяє досудовому слідству, визнає себе винним, розкаюється у вчиненому, має постійне місце проживання, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений і має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Дідовського Ю.М., який підтримав апеляцію, обговоривши наведені доводи та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом ст.148 КПК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 р. "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", взяття під варту, як найбільш суворий запобіжний захід, обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків, що випливають зі змісту ч.2 ст. 148 КПК України, його належної поведінки, коли є достатні підстави вважати, що особа може ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

З матеріалів оглянутої кримінальної справи № 144-2486, справи № 4-505/10 Франківського районного суду м. Львова по розгляду подання про обрання запобіжного заходу вбачається, що ОСОБА_3 визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, не судимий відповідно до ст.89 КК України, одружений, має на утримання неповнолітню дитину.

Твердження в апеляції про те, що ОСОБА_3, перебуваючи на волі, не буде належним чином виконувати свої процесуальні обов'язки та може ухилятися від досудового слідства і суду, чим перешкодить встановленню істини по справі, а також продовжить злочинну діяльність, жодними доводами не підкріплене.

Немає у справі й будь-яких інших фактичних даних, які б стверджували про необхідність застосування до ОСОБА_3 лише такого запобіжного заходу, як взяття під варту, чи про неможливість іншими, менш суворими запобіжними заходами, забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків та належної поведінки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що запобіжний захід - підписка про невиїзд, на даний час, є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків та його належної поведінки.

Сам факт, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, не є достатнім для обрання йому запобіжного заходу взяття під варту.

Постанова Франківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2010 року про відмову в поданні слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області щодо обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрання йому запобіжного заходу підписка про невиїзд, є обґрунтованою, відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.362,366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2010 року про відмову в поданні слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 щодо обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрання йому запобіжного заходу підписки про невиїзд залишити без зміни, а апеляцію помічника прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_1 без задоволення.

Судді: Данко В.В. Марітчак Т.М. Галин В.П.