У Х В А Л А
іменем України
20.10.2015 Справа №607/15626/15-к

Тернопільський міськрайонний суд

у складі головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час відкритого судового засідання у приміщенні суду в м. Тернополі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 від 12 червня 2015 року, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Тернополі, проживає у АДРЕСА_1 ,громадянина України, фізичної особи підприємця, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1та ч. 4 ст. 358 КК України,

за участі сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

ОСОБА_3 , будучи 22 червня 2009 року взятий на облік платника податків та зареєстрований у встановленому законом порядку як фізична особа підприємець у сфері діяльності з монтажу водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, на початку лютого 2012 року вирішив вчинити підроблення офіційного документу з метою його подальшого використання для отримання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки. Реалізуючи задумане, ОСОБА_3 17 квітня 2012 року, будучи фізичною особою підприємцем та не маючи працевлаштованих працівників, з метою отримання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, порядок отримання якого регламентовано постановою Кабінету Міністрів України № 1107 від 26 жовтня 2011 року «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки», згідно п. 3.14 Типового положення «Про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці», затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці № 15 від 26 січня 2005 року, за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , видав наказ № 1-ОП від 17 квітня 2012 року «Про організацію роботи з питань охорони праці».

Крім цього, 20 квітня 2012 року за вказаною адресою, обвинувачений, продовжуючи свої злочинні дії, достовірно знаючи, що його дії є неправомірними, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у трудових відносинах із «ФОП ОСОБА_3 » не перебували, підробив та посвідчив своїм підписом офіційний документ протокол № 4 «Засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці» працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 20 квітня 2012 року, який затверджений згідно додатку 1 до п. 3.14 зазначеного вище Типового положення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю, зазначивши, що все було так, як описано в обвинувальному акті, та пояснив, що за освітою він інженер та підприємець, виконує монтажні роботи водопровідних мереж тощо. У 2012 році проводилась газифікація сіл, для виконання робіт якої необхідно залучення інших працівників, зокрема, електрика. Такі працівники повинні скласти відповідний іспит з охорони праці. Для отримання дозволу на проведення робіт із газифікації він підробив два документи, які вказані в обвинувальному акті, щоб отримати дозвіл на виконання робіт з підвищеною небезпекою. Розуміє, що не мав права цього робити, так як найманих працівників в цей час у нього не було.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається громадянином підприємцем, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

До закінчення судового розгляду суд на виконання вимог ст. 285 КПК України зініціював питання звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 358 КК України з підстав закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження щодо нього в частині обвинувачення за вказаною статтею.

Обвинувачений просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та закриття провадження в цій частині.

Прокурор питання звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності підтримав, погодившись із наявністю правових підстав до цього.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до переконання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження щодо нього в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, класифікується як злочин невеликої тяжкості, за який передбачено найтяжче покарання у виді обмеження волі на строк до двох років. З часу його вчинення минуло понад три роки.

Впродовж вказаного строку обвинувачений від досудового слідства та суду не ухилявся.

Згідно із ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненні якого у лютому 2013 року, обвинувачується ОСОБА_3 , згідно із ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Тобто, переривання давності відсутнє.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285, ч. 1 ст. 286, ст. 288, п. 3 ч. 1 ст. 392, п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, ст.ст. 12, 49 КК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 358 КК України,на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 від 12 червня 2015 року, щодо ОСОБА_3 , в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуюча суддя ОСОБА_1