Справа № 456/4809/15-к
Провадження № 1-кп/456/70/2016
УХВАЛА

іменем України

20 січня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрий матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:
В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
По даному кримінальному провадженню ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.11.2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого закінчується 22 січня 2016 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено.
В судовому засіданні прокурор Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. Крім цього, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також запобігти спробам вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній будучи 25.09.2012 року звільненим з місць позбавлення волі по відбуттю міри покарання, судимість якого не занята та непогашена, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисні злочини.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечив.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту слід вважати: обвинувачення у вчиненні ним злочину середньої тяжкості, за яке передбачене позбавлення волі, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 будучи 25.09.2012 року звільненим з місць позбавлення волі по відбуттю міри покарання, судимість якого не занята та непогашена, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисні злочини.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину та покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, беручи до уваги те, що обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту закінчується 22.01.2016 року, а судове провадження по даній справі ще не закінчене, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання задоволити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів - до 20 березня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1