Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1767/15-к
Провадження № 1-кп/376/113/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" жовтня 2015 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 00 від 22 липня 2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Фурси Білоцерківського району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого Сквирським районним судом Київської області 23.06.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України, не одруженого, освіта середня

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 23.06.2015 року Сквирським районним судом Київської області за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до одного року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став, повторно 19 липня 2015 року, близько 14 годин, таємно від оточуючих, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливого мотиву, шляхом перепилювання навісного замка проник до гаражного приміщення, що розташоване на території приватного домоволодіння в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , звідки здійснив крадіжку запчастин до сільськогосподарської техніки, а саме двадцять вісім стійок культиватора КПС Н 043.11.401 вартістю 135 грн. кожна на загальну суму 3780 грн., турбокомпресор ТКР 8,5Н-3 вартістю 2556 грн., дві маточини КПС 4 вартістю 828 грн. кожна на загальну суму 1656 грн., дві шини розміром 9,00х16 з диском вартістю 2400 грн., кожна на загальну суму 4800 грн., сім передплужників вартістю 820 грн., кожен на загальну суму 5740 грн., дві стійки УДА 4,5 вартістю 1100 грн. кожна на загальну суму 2200 грн. Чим завдав потерпілому ОСОБА_5 шкоду на суму 20732 грн., після вчинення крадіжки ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викрадене збув ОСОБА_6 за грошові кошти 300 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому діях визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив, що все відбувалося як вказано в обвинувальном акті, та додатково пояснив, що крадіжку речей у потерпілого ОСОБА_7 він скоїв в літку 2015 року. Зрізав замок та проник до гаражу та викрав речі переличені в обвинувальному акті, здав їх за 300 грн. Матеріальну шкоду потерпілому не відшкодовано

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, просить справу розглядати у його відсутність.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ним не оспорюються і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку прокурора та роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування по ст.185 ч.3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднаній з проникненням у інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

ОСОБА_4 , раніше притягався до кримінальної відповідальності, шкоду потерпілому не відшкодував, злочин класифікується як тяжкий, обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, тому суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе з ізоляцією від суспільства, шляхом позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого обрано тримання під вартою, і до набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для обрання іншого запобіжного заходу.

Цивільний позов потерпілим не заявлено. Витрати на залучення експертів відсутні.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі положень ст.71 КК України до призначеного покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 23 червня 2015 року та призначитиОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком три роки два місяці.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 28 липня 2015 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1