КП№ 278/2435/15-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
17 серпня 2015 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407, ч.4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
12.08.2014 старшого солдата ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 було призвано на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 № 607/2014 та направлено для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_3 .
Наказом командира цієї частини від 12.08. 2014 року № 176, ОСОБА_4 зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 , включено до списків особового складу частини, на всі види забезпечення.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 02 вересня 2014 року № 195, з 03 вересня 2014 року вводиться в дію нове найменування «Військова частина - польова пошта НОМЕР_2 », а також печатки та штампи, виготовлені із цим найменуванням.
Військовослужбовцям в/ч польова пошта НОМЕР_2 , у тому числі призваним по мобілізації, встановлено місце дислокації та проживання на території цієї частини в смт. Гуйва, а для військовослужбовців, що мають власне житло або здійснюють піднайом житла, дозволяється у вільний від виконання службових обов`язків час після вечірнього шикування о 18 год. 00 хв. до ранкового шикування о 08 год. 00 хв. перебувати за місцем проживання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-ХІІ визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію. Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року оголошено проведення часткової мобілізації та, відповідно, введено особливий період.
Статтями 17, 65, 68 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України. У ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Згідно із вимогами ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, маючи об`єктивні можливості для несення військової служби, 24.02.2015 о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до в/ч - польова пошта НОМЕР_2 , за місцем іі дислокації, військовий обов`язок не виконував.
13.03.2015 ОСОБА_4 повернувся до місця служби та приступив до виконання військового обов`язку.
У подальшому ОСОБА_4 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, повторно, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду 22.06.2015 самовільно залишив в/ ч - польова пошта НОМЕР_2 , за місцем її розташування, а тому обов`язки за посадою не виконував. Перебуваючи поза межами в/ч, органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив, проводив час на власний розсуд до 31.07.2015, тобто до моменту його затримання.
17.08.2015 року між уповноваженим прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 (ст.37 КПК України) та обвинуваченим ОСОБА_4 у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
За даною угодою прокурор та ОСОБА_4 узгодили формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 407 КК, ч.4 ст.407 КК України, істотні для провадження обставини, беззастережне визнання вини у вчиненні даного злочину, вид покарання, у виді 6 місяців арешту, наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
Згідно із класифікацією злочинів ( ст.12 КК України ) вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.
Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання вини.
Прокурор, з посиланням на ст. 472 КПК України, просив суд цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене з останнім покарання.
ОСОБА_4 визнав свою вину, звернувся із аналогічним проханням, стверджував, що угода укладена ним добровільно, без примусу, погроз тощо. Він повністю розуміє її наслідки та особливості оскарження вироку, ухваленого за угодою. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе зобов`язання.
Захисник обвинуваченого також просив затвердити угоду, як таку, що відповідає вимогам закону.
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст.407 КК України як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад 10 діб, але не більше місяця, а також за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду. Суд погоджується із сукупністю обставин, передбачених ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність у обвинуваченого інших кримінальних переслідувань. Наявність цих обставин, з огляду на особу винного , істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ним злочину та на думку суду дає підстави до застосування ст.69 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому покарання, визначене в угоді.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 407 КК України та ч.4 ст.407 КК України. Призначити йому узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 6 місяців арешту.
Початок відбуття покарання рахувати з моменту затримання 31.07.2015.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1