У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2015 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка, Чернігівської обл., українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 20 червня 2006 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
2) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2008 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
3) вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2014 року подальше відбування покарання змінено на виправні роботи строком на 10 місяців 14 днів з утриманням 20% заробітку; звільненого 22 квітня 2015 року відповідно до ухвали Носівського районного суду Чернігівської області умовно-достроково з не відбутою частиною покарання на 2 місяці 20 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення. Передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, мотивуючи тим, що він обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення яке є тяжким. Крім того, ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, тому може переховуватись від суду.
Захисник ОСОБА_4 зазначив, що, на його думку, на даний час відпала потреба в утриманні обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та просив змінити йому міру запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу суд виходив з наступного.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

При вирішенні цього питання судом приймалось до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачає покарання на строк до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, не працює, а тому приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може ухилитись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на осіб, які підлягають виклику в судове засідання для допиту, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому для запобігання вказаних ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу ще на 60 днів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Також практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак не приймає доводи захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 жовтня 2015 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: