Справа № 159/1514/14-к
Провадження № 1-о/159/1/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі заяву та надані матеріали щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами засудженого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 засуджений вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2014 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання якщо він на протязі двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинській області від 13.08.2014 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із звільненням від його відбування на підставі ст.ст. 75, 76 КК України скасовано та постановлено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України з застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

19.02.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок апеляційного суду від 13.08.2014 року залишено без змін.

11.01.2016 року до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від засудженого ОСОБА_4 та його захисника надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в якій зазначили, що згідно з вироками судів ОСОБА_4 визнаний винним в тому, що 12 жовтня 2013 року знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, по вул. Українки в селі Колодяжному Ковельського району, на грунті неприязних стосунків, перебуваючи в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні, під час руху автомобіля, наніс поліном удар в голову ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та ушкодження середньої і легкої степені тяжкості.

Підставою для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК, як доказ послужив висновок судово-медичної комісійної експертизи № 50 від 17 грудня 2013 року. Згідно підсумків даної експертизи у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді контузії важкого ступеня лівого ока, субретинальної гематоми в макулярній зоні, підвивиху кришталика, що в своєму клінічному перебігу призвело до посттравматичного центрального та пара центрального фіброзного хоріоретиніту (праве око здорове, ліве око - центральний зір відсутній, визначається рух руки ексцентрично ззовні), який не підлягає хірургічному та консервативному лікуванню. Дане тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжкого за критерієм розладу здоров`я, поєднаного із стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину.

Тілесне ушкодження у виді зламу нижньої стінки орбіти зліва з переходом на верхньощелеповий синус - належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з цефалгією та гематома м`яких тканин лівого ока належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Тілесне ушкодження у виді садна шкіри в ділянці верхньої повіки лівого ока відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Судами усіх інстанцій не досліджувався висновок експертизи № 716 від 29 листопада 2013 року і не дано належної оцінки цьому доказу в частині висновку, про неможливість встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у виді контузії важкого ступеня лівого ока, субретинальної гематоми в макулярній зоні, підвивиху кришталика, що в своєму клінічному перебігу призвело до посттравматичного центрального та пара центрального фіброзного хоріоретиніту (праве око здорове, ліве око - центральний зір відсутній, визначається рух руки ексцентрично ззовні), який не підлягає хірургічному та консервативному лікуванню.

У висновках експерт ОСОБА_7 вказав, що згідно пункту 4.13.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» при невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого «утримуюсь від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Таким чином, судами усіх інстанцій проігноровано висновок експерта № 716 в частині невизначеності тяжкого тілесного ушкодження і прийнято як належний та допустимий доказ підсумки комісійної судово-медичної експертизи, хоча цими підсумками не спростовані висновки первинної експертизи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза проводиться коли є сумніви у правильності висновку експерта юридичній значимості первинна, повторна та комісійна і комплексна експертиза мають однакову юридичну силу, а тому суди усіх інстанцій повинні були всебічно дослідити висновки як первинної так і комісійної експертиз ( п. 13 постанови), але цього не було зроблено. Неповнота дослідження призвела до неправильної юридичної оцінки дій обвинуваченого.

Відповідно до приписів ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються :

1) Штучне створення або підроблення доказі, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом з раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно з висновками спеціаліста № 385/15 від 02.11.2015 року «Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» ОСОБА_8 , встановлення наявності переломів кісток має базуватись на об`єктивних даних рентгенологічних методів дослідження. При цьому особливо важливе судово-медичне значення мають перші рентгенівські знімки, зроблені одразу після звернення за медичною допомогою. їх відсутність або недоступність у відповідності до п. 4.13.4 діючих «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних ушкоджень» не дозволяє проводити оцінку ступеня тяжкості таких сумнівних не підтверджених об`єктивними даними тілесних ушкоджень. Значне погіршення зору пов`язане із травмою, має визначатись виходячи з результатів проведеного медичного обстеження потерпілого за участі відповідних фахівців клінічного профілю виходячи з його вихідного стану, що був до травми, належним чином визначеному та відображеному у медичній документації.

З огляду на те, що зазначені у висновку експерта № 50 від 17.12.2013 року, тілесні ушкодження та зміни не підтверджуються наявними об`єктивними судово-медичними даними, то вони згідно вимог діючих «Правил ..» не мають враховуватись при визначені ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, невизначеність у ОСОБА_6 вказаних тяжких тілесних ушкоджень, вплинули на юридичну оцінку дій обвинуваченого та призначення покарання, є нововиявленими обставинами. Дана обставина підтверджується висновком спеціаліста.

Просять постановити рішення, яким скасувати вирок Ковельського міськрайонного суду від 27 травня 2014 року та вирок апеляційного суду Волинської області від 13 серпня 2014 року щодо вироку суду першої інстанції та справу направити на новий судовий розгляд до місцевого суду, а також призначити по справі повторну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити Головному бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.

В судовому засіданні засуджений та його захисник клопотання підтримали з підстав, викладених вище.

Прокурор в задоволенні заяви просила відмовити за безпідставністю.

Потерпілий в судовому засіданні ствердив, що на даний час періодично лікується від отриманої травми та надав суду відповідну довідку медичного закладу. Заперечив факт отримання будь-якої іншої травми після скоєння злочину засудженим.

Суд, заслухавши учасників провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 459 КПК України, ново виявленими обставинами, окрім зазначених в клопотанні є також:

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

Із матеріалів кримінальної справи слідує і зокрема із вироку Ковельського міськрайонного суду від 27.05.2014 року, що зазначений вище первинний висновок судово-медичного експерта досліджувався судом.

В ході апеляційного розгляду справи засуджений та його захисник висловили думку про залишення вироку Ковельського міськрайонного суду без змін, погодившись із кваліфікацією дій ОСОБА_4 . Аналогічна позиція засудженого була висловлена і в поданій касаційній скарзі та при розгляді скарги у касаційній інстанції.

Відповідно до Закону під нововиявленими обставинами слід розуміти встановлені розслідуванням або вироком суду, який набрав законної сили і викладені в заяві учасника кримінального провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через невідомість та істотність висновків, що не відповідають об`єктивній дійсності.

За змістом наведених вище норм процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для справи та прийняття відповідного рішення.

Викладені засудженим та його захисником обставини і зокрема те, що у висновку спеціаліста «Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» поданого на підставі письмового запиту захисника зазначено, що погіршення зору пов`язане із травмою має визначатись виходячи з результатів проведеного медичного обстеження потерпілого за участі відповідних фахівців клінічного профілю виходячи з його вихідного стану, що був до травми, належним чином визначеному та відображеному у медичній документації не спростовують висновків судово-медичної комісійної експертизи, висновок якої як і висновок первинної судово-медичної експертизи були предметом дослідження суду при розгляді справи і ці обставини були відомі засудженому та його захисникам і не є достатніми для задоволення заяви, оскільки не є категоричними та не встановлені в рамках даної кримінальної справи.

Зважаючи на те, що нововиявленими слід вважати обставини, що об`єктивно існували на момент вирішення справи, але не були відомі і не могли бути відомими на той час суду, або особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставин нововиявленими є обов`язковою.

Отже, з підстав викладених вище суд вважає, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 459, 461, 466, 467 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
заяву засудженого ОСОБА_4 та його захисника про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом семи днів з наступного дня після її проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1