Справа №490/8418/15-к 15.02.2016 15.02.2016 15.02.2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2016 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 грудня 2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дюртюлі Башкірії Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ст. 185 ч.2 КК України,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 вказує, що бажав укласти мирову угоду про примирення з потерпілими та просить суд пом`якшити покарання.
Вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим за ст. 185 ч.2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Провадження № 11-кп/784/123/16 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.185 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію дій, вважає, що йому призначено занадто сурове покарання. При цьому зазначає, що при ухваленні вироку суд не надав йому можливості для укладання угоди про примирення з потерпілими, а також не взяв до уваги обставини, які пом`якшують покарання. Посилається на наявність неповнолітньої доньки та вагітної громадянської дружини, які перебувають на його утриманні.
3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 9.03.2015 року, приблизно о 17.30 год., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщені магазину «Градус», розташованого на перехресті вулиці Комсомольської та пр. Леніна в м. Миколаєві на території ринку «Україна», таємно заволодів належним ОСОБА_10 мобільним телефоном марки Lenovo F859, вартістю 2989 грн., в якому знаходились сім-картки операторів Лайф та МТС, вартістю по 20 грн., кожна та який знаходився у чорному шкіряному чохлі вартістю 179 грн. Після цього з місця вчинення злочину обвинувачений зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду у загальному розмірі 3208 грн.
Крім того, 29.06.2015 року, приблизно о 13.47 год., знаходячись в приміщені магазину «Простор», розташованого на перехресті вулиць Радянської та Великої Морської в м. Миколаєві, таємно заволодів належною ОСОБА_11 жіночою сумочкою, вартістю 300 грн., в якій знаходились паспорт громадянина України та індетифікаційний код на ім`я ОСОБА_11 , зарядний пристрій на мобільний телефон Nokia, вартістю 68 грн., зарядний пристрій на мобільний телефон Iphon, вартістю 200 грн., навушники марки Panasonic, вартістю 199 грн. та грошові кошти в сумі 350 грн. З місця вчинення злочину обвинувачений зник, викраденим майном та коштами розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду у загальному розмірі 1117 грн.
Дії ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого, який підтримав доводи, викладені в апеляції, а також зазначив про порушення норм КПК, в тому числі і про порушення його права на захист та просив скасувати вирок, а справу направити на новий судовий розгляд; захисника, яка також просила скасувати вирок з зазначених підстав; думку прокурорів про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.
Як слідує з матеріалів справи, потерпілими від кримінального правопорушення визнано ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . При розгляді провадження, в ході підготовчого засідання, потерпіла ОСОБА_11 вказувала, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має. В подальшому, потерпілі в судове засідання не з`являлись.
Згідно журналу судового засідання та технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, 03.12.2015 року в ході розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, ОСОБА_4 , яким самостійно представляв свої інтереси та знаходився під вартою і був обмежений в спілкуванні з потерпілими, було заявлено клопотання щодо укладення угоди про примирення з потерпілими. При цьому, потерпілих в судовому засіданні не було та про таке бажання обвинуваченого вони не знали. Не зважаючи на це, судом не було надано можливості ОСОБА_4 для укладення угоди з потерпілими і, всупереч вимогам кримінального процесуального законодавства, суд взагалі залишив заявлене клопотання без розгляду, вказавши, що воно подано запізно.
Згідно з вимогами пункту 1 ст.469 ч.1 КПК України, ініціювати укладення угоди про примирення має право лише потерпілий чи підозрюваний або обвинувачений. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитись самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Згідно з вимогами пункту 3 ч.8 ст.469 КПК України, у разі якщо в кримінальному проваджені беруть участь кілька потерпілих від різних кримінальних правопорушень і згоди щодо укладання угоди досягнуто не з усіма потерпілими, угоду може бути укладено з одним чи кількома потерпілими. У такому випадку угода про примирення укладається з кожним потерпілим окремо, а кримінальне провадження, щодо якого сторони досягли згоди, підлягає виділенню в окреме провадження.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру та до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. У випадку заяви про ініціювання угоди про примирення обвинуваченим, суд згідно з ч.3 ст. 474 КПК України невідкладно ухвалою зупиняє проведення процесуальних дій, надає час для укладення тексту угоди та узгодження її умов.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що клопотання ОСОБА_4 щодо укладення угоди про примирення з потерпілими було заявлено ним під час судового розгляду справи, а отже є таким, що не порушує вимог закону. При цьому, всупереч нормам кримінального процесуального законодавства, суд не надав часу та можливостей для укладення угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілими.
Відповідно до закону, суд повинен був зупинити розгляд кримінального провадження та надати час ОСОБА_4 , який самостійно представляв свої інтереси, для повідомлення про свої наміри укласти угоду про примирення з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , однак цього зроблено не було.
Вказані порушення КПК є істотними.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_4 неодноразово просив суд першої інстанції залучити захисника, який би представляв його інтереси, оскільки він такої змоги немає. Однак, при розгляді провадження в судовому засіданні ОСОБА_4 відмовився від участі захисника, вказавши, що буде самостійно представляти свої інтереси.
Колегія суддів вважає, що така відмова від захисника була вимушеною, оскільки в подальшому ОСОБА_4 знову наполягав на залученні захисника для захисту його інтересів, що і було зроблено судом апеляційної інстанції. Про вимушеність такої відмови від захисника ОСОБА_4 вказав і в апеляційному суді.
Не залучення до участі у справі захисника в суді першої інстанції обмежило права обвинуваченого, в тому числі і його право на укладення угоди про примирення з потерпілими, так як він знаходився під вартою та не міг самостійно узгодити умови такої угоди.
На підставі викладеного, в зв`язку з допущенними судом істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч.1 ст.412 КПК України) колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення є таким, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України, а тому залишатися в силі не може.
Згідно з правилами п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п.п.2,3,4,5,6,7 ч.2 ст. 412 КПК України.
Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм кримінального процесуального кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.
Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Враховуючи наведені положення ч.6 ст.9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальної засади кримінального провадження - законності (п.2 ч.1 ст.7 КПК України), ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.
Керуючись ст.ст.7,9,314,405,407,412,415,474 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 3 грудня 2015 року відносно ОСОБА_4 скасувати.
Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України в Центральному районному суді м. Миколаєва.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3