Справа № 425/3462/15-к
Провадження № 11кп/782/296/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши 19 січня 2016 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 ті ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 03 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шишаки, Хорольського р-ну, Полтавської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не працюючого, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 10.04.2007 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік;

2) 13.03.2008 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднана невідбута частина покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 10.04.2007 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

3) 28.08.2008 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 13.03.2008 року та остаточно визначено покарання на строк 2 роки 8 місяців. Звільнений 15.10.2010 року з Комісаровської ВК Луганської області по відбуттю строку покарання (№ 22);

4) 12.03.2011 року Стахановським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік; 25.11.2011 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області випробувальний термін відмінено та замінено на реальне покарання у виді 3 років позбавлення волі, термін покарання відраховувати з 23.11.2011 року,

засуджено:
- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Луганська, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

засуджено:
- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 , який щодо нього не оскаржується,

ВСТАНОВИЛА
08.08.2015 року, приблизно о 22.30 годині, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , а також ОСОБА_7 з ОСОБА_10 , які діяли повторно, згідно з попередньої домовленості та розподіленим ролям, відповідно до якої, ОСОБА_7 через балкон потрапив до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . В той час ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходились на вулиці та дивились, щоб за діями ОСОБА_7 ніхто не спостерігав, та ніхто не міг завадити їх злочинному умислу. Після чого ОСОБА_11 спустив з балкону та передав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 майно, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 850 грн.

Окрім того, 09.08.2015 року, приблизно о 01.00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 які діяли повторно, згідно з попередньої домовленості та розподіленим ролям, відповідно до якої, вони залізли на балкон, де видавивши стеклопакет балконної рами, проникли до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . Звідки намагалися вчинити таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_12 . Однак не довели свій умисел до кінця, оскільки були затримані працівниками міліції при вчиненні злочину.

В своїй апеляційній скарзі захисник просить вирок суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_13 змінити, призначивши їм покарання з застосуванням ст. 75 КК України. На думку захисника, міра покарання, визначена судом першої інстанції відносно є явно несправедливою через суворість, не відповідає даним про особу ОСОБА_7 та ОСОБА_13 і обставинам вчинення зазначених злочинів. Вказує, що обвинувачені свою провину визнали повністю, висловили щире бажання відшкодувати заподіяну шкоду, проте пояснили, що не в змозі це зробити, оскільки перебувають під вартою, що свідчить про їх щире каяття і бажання стати на шлях виправлення і перевиховання.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить провести нове розслідування, розібратися в його апеляційній скарзі. Вказує, що потерпілому ОСОБА_12 , який не мав претензій, він повернув майно. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що він проживає з жінкою, яка є вагітною та з якою склалися фактичні шлюбні відносини. Вона є сиротою, навчається, знаходиться на державному забезпеченні. Ініціатором вказаного злочину був не він, а ОСОБА_13 .

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційних скарг, були заслухані:

- захисник, який підтримав вимоги апеляційних скарг, пославшись на їх доводи;
- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, пославшись на законність та обґрунтованість вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що вони не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у вчинені вказаних злочинів за обставин, викладених у вироку, а також кваліфікація їх дій за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які обвинуваченим і захисником не оскаржуються в апеляційних скаргах.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 про суворість покарання, призначеного судом першої інстанції є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , врахував, в тому числі ті обставини, на які вони посилається в апеляційних скаргах.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_13 врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особи винних, а саме те, що: ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, зокрема за корисливі злочини, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо; ОСОБА_13 раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, знаходився на лікуванні в тубдиспансері, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

При цьому суд першої інстанції, врахувавши ці обставини, а також те, що ОСОБА_13 не є ініціатором вчинених злочинів, має намір відшкодувати шкоду потерпілому, який не наполягав на суворому покаранні, вважав можливим, при призначенні покарання ОСОБА_13 , застосувати ст. 69 КК України та призначив йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, а ОСОБА_7 призначив покарання ближче до найнижчої межі, встановленою санкцією даної статті цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно призначив покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_13 за сукупністю злочинів, згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Так само, дані зазначені обвинуваченим ОСОБА_7 про те, що він проживає з жінкою, яка є вагітною, та з якою склалися фактичні шлюбні відносини, окрім того є сиротою, навчається, знаходиться на державному забезпеченні, не є обставинами, які знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Колегією суддів не встановлено декілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у зв`язку з чим підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 , не вбачається. Так само, враховуючи тяжкість злочину, особу винних ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , колегія суддів приходить до висновку про неможливість виправлення обвинувачених без відбування покарання.

У зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року, підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що не тягне за собою зміну вироку суду першої інстанції.
Керуючись ст. 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 ті ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 03 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року)зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 09 серпня 2015 року по 19 січня 2016 рік, ОСОБА_9 - з 03 листопада 2015 року по 19 січня 2016 рік, який провести з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копій ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3