Провадження № 1-кп/344/412/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна.

Злочин вчинено за наступних обставин.

20.06.2015 року, близько 04:00 год. ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні більярдного клубу «Роджер» по вул.Вовчинецька, 194, в м.Івано-Франківську, де побачив ОСОБА_5 , який відпочивав в компанії своїх друзів, за столиком розташованим з правої сторони, третім, від входу до клубу.

Скориставшись тим, що ОСОБА_5 відійшов до вбиральні та залишив на дивані біля столику свою чоловічу сумку, а його друзі вийшли на вулицю з приміщення клубу, ОСОБА_4 , діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного столику оглянув сумку, всередині якої виявив мобільний телефон (смартфон) марки «Lenovo» моделі «А328», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вартістю 1 766 (одна тисяча сімсот шістдесят шість) гривень 00 копійок із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна», № НОМЕР_4 , вартістю 15 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, які належать ОСОБА_5 .

З метою незаконного збагачення, ОСОБА_4 вийняв із вищевказаної сумки мобільний телефон та покинув приміщення більярдного клубу «Роджер», а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Справа надійшла до суду з угодою про примирення, укладеною під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 від 20 липня 2015 року, у відповідності до вимог ст.471 КПК України, згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість та відшкодував завдані збитки, а потерпілий підтвердив, що викрадене майно йому повернуто та він не має до обвинуваченого будь-яких претензій.

Крім того, обвинувачений та потерпілий узгодили покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Сторони, яким роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України, дали згоду на призначення узгодженого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим.

В ст.471 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про примирення. Надана суду угода про примирення у вказаному провадженні відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Згідно вимог ч.2 ст.474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін з повідомленням інших учасників процесу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав повністю та беззастережно, підтверджує обставини скоєного ним злочину, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про примирення від 20 липня 2015 року просив затвердити.

Потерпілий ОСОБА_5 угоду про примирення від 20 липня 2015 року підтримав повністю та просив затвердити.

Прокурор вважає, що угода відповідає встановленим вимогам закону і може бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 в ході розгляду справи суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права передбачені ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди передбачені ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, з`ясувавши у потерпілого, що він розуміє наслідки укладення даної угоди та переконавшись, що укладення даної угоди є добровільним, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, приходить до висновку, що сумніву у добровільності укладення даної угоди сторонами немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок. А також враховує наступне.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про примирення при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.471 КПК України, а обвинувачення, з якими погоджується обвинувачений ОСОБА_4 , є обґрунтованим.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, так як вона ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Кваліфікація діянь ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України є вірною оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, визнано щире каяття та активне сприяння розкриття злочину, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, що відповідає як закону так і фактичним даним кримінального провадження.

Визначаючись у призначенні покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, його молодого віку, відсутності судимостей, конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне винести у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_4 , яким затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим з призначенням узгодженої сторонами міри покарання, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, керуючись розділом ІІІ вказаної Рекомендації та практикою Європейського Суду з прав людини щодо її застосування, ст.ст.368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 від 20 липня 2015 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 51 (п`ятдесяти одного) неоподаткованого мінімума доходів громадян, що в грошовому виразі становить 867 (вісімсот шістдесят сім) гривень.

Речовий доказ мобільний телефон (смартфон) марки «Lenovo» моделі «А328», чорного кольору вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1