Справа № 297/1646/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегово кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000511 від 24.06.2015 року, яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

за ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України,

встановив:
17 лютого 2011 року ОСОБА_4 , діючи умисно, шляхом обману, з метою незаконного отримання соціальної допомоги одиноким матерям та особистого збагачення, знаходячись в приміщенні управлінні праці соціального захисту населення (далі по тексту РУПСЗН) Берегівської районної державної адміністрації, розташованого по вул. Мукачівська № 3 в м.Берегово, в період робочого часу з 08 по 17 годину, всупереч вимогам абзацу 4 ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» - «Жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям не має», фактично перебуваючи у цивільному шлюбі з батьком свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , з яким вела та веде спільне господарство, умисно повідомила соціальному працівнику неправдиву інформацію, яка була ним внесена в текст заяви від 17.02.2011 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №215 від 08.06.2006 року про те, що вона є одинокою матір`ю та приховала таку інформацію шляхом умисного замовчування при перевірці її соціальними працівниками і в подальшому про вказаний факт уповноважених службових осіб РУПСЗН Берегівської районної державної адміністрації не повідомила, хоча була обізнана про обов`язок повідомляти органи праці та соціального захисту населення, про факти зміни у складі сім`ї, що підтверджується розпискою у заяві від 17.02.2011 року та незаконно отримувала грошову допомогу за кошти Державного бюджету України до 31.05.2015 року, чим самим спричинила державі матеріальні збитки на загальну суму 15 061,66 гривень.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Повторно, 23 жовтня 2012 року ОСОБА_4 в тому ж приміщенні аналогічно замовчала про проживання з батьком дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянином ОСОБА_8 , чим самим спричинила державі матеріальні збитки на загальну суму 9 852,76 гривень.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Також, 23 жовтня 2012 року ОСОБА_4 , знаходячись по АДРЕСА_2 , в період робочого часу з 08 по 17 годину, повторно внесла завідомо неправдиві відомості у заяву від 23.10.2012 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги», про те, що вона є одинокою матір`ю, не проживає з особою, від якої народила дитину.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України підроблення іншого документа, який надає права, з метою його використання підроблювачем, вчинене повторно.

І подала до РУПСЗН завідомо підроблену заяву від 23.10.2012 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» з вищенаведеними порушеннями.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

08 вересня 2015 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив затвердити угоду.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнала повністю. У скоєному розкаялася, обіцяла більше не скоювати злочинів. Також просила затвердити укладену угоду. Захисник ОСОБА_5 підтримав затвердження угоди.

Відповідно до положень угоди про визнання винуватості, обвинувачена ОСОБА_4 визнала вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, за обставин, викладених в обвинувальному акті. Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченій за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі строком 1 рік; за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком 1 рік та 6 місяців; за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 роки; за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого і встановити покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки. Шляхом застосування ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, а також покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені п.п. 3 та 4 ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Скоєні злочини відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним інтересам.

Судом встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості сторонами укладена добровільно та відповідає вимогам КПК та КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Узгоджена сторонами угоди міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 473-475 КПК України,
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 вересня 2015 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі строком 1 рік; за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком 1 рік та 6 місяців; за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 роки; за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого і встановити покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки.

Шляхом застосування ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, а також покласти на неї обов`язки, передбачені п. 3, 4 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у відношенні засудженої ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст. 394 КПК України через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Копію вироку вручити негайно обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1