Справа №467/792/15-к 08.09.2015 08.09.2015 08.09.2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2015року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000077 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
законний представник
обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8
судовий розпорядник ОСОБА_9 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник виклав вимогу про зміну вироку суду в частині призначення покарання, а саме: пом`якшити його підзахисному покарання з застосуванням ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від нижчої межі, передбаченої ч.2 ст. 186 КК України.

провадження №11-кп/784/ 649/15 головуючий суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10

категорія: ч.2 ст.186 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26.11.2013 року і остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Цим же вироком визнаний винним ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 104 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ст. 76 КК України.

Відносно ОСОБА_11 вирок не оскаржувався.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник вважає призначене його підзахисному ОСОБА_6 покарання таким, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Посилається на те, що судом не враховано те, що за проханням ОСОБА_6 законним представником ОСОБА_12 відшкодована майнова шкода потерпілій. Вважає, що пом`якшуючи покарання обставини: щире каяття, відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім, з урахуванням даних про особу винного дають передбачену ст. 69 КК України підставу для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 186 КК України.
Заперечення на апеляційну скаргу.
Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом І інстанції подав заперечення, в якому зазначив, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин в період іспитового строку, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення. Тому вважає апеляцію захисника необґрунтованою і такою, яка не підлягає задоволенню.
Встановлені судом першої інстанції обставини
27 лютого 2015 року близько 21 години в смт Арбузинка Миколаївської області ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 , знаходячись на розі вулиці Учительскої та провулку Каштановий, помітили ОСОБА_13 , яка проходила поруч по вулиці, при цьому остання мала при собі належну їй жіночу сумочку. Помітивши дану сумочку, у ОСОБА_11 виник корисливий умисел на відкрите заволодіння цієї сумки. Після чого він запропонував ОСОБА_6 спільно з ним відкрито заволодіти майном потерпілої, на що останній погодився.
У подальшому ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном наздогнали ОСОБА_13 на провулку Каштановому, при цьому ОСОБА_6 намагався ривком вирвати з рук потерпілої сумку, котру остання міцно тримала. Після чого ОСОБА_6 утримуючи сумку ОСОБА_13 та збивши потерпілу з ніг, наніс їй декілька ударів ногою по рукам і ногам. В цей час ОСОБА_11 вихватив з рук потерпілої її сумочку вартістю 400 гривень, в якій знаходився гаманець вартістю 250 гривень, з грошима в сумі 800 грн., сім карта мобільних операторів «Лайф» в кількості 2 штук вартістю 15 грн за кожну.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_11 потерпілій були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівої верхньою кінцівки та лівого стегна та завдано майнову шкоду на загальну суму 1480 грн.
Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає апеляційну скаргу захисника необґрунтованою і такою, яка не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіжу), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється ним і кваліфікація дій його підзахисного ОСОБА_6 за 2 ст. 186 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_6 суд у відповідності із вимогами ст. 65 КПК України врахував вчинення обвинуваченим тяжкого злочину в період іспитового строку: обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, вчинення злочину в неповнолітньому віці; дані про особу обвинуваченого, виховується у сім`ї з двома батьками, навчається у Арбузинському аграрному ліцеї, на обліку у службі у справах дітей не перебуває, на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, негативно характеризується за місцем навчання.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 186 КК України, яке на думку апеляційного суду відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного.

Крім того, суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_6 вчинив злочин в період іспитового строку, визначеним за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26.11.2013 року і вірно застосував ст. 71 КК України при визначенні остаточного покарання.

Що стосується прохання захисника про застосування ст. 69 КК України, то суд не вбачає підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України, оскільки воно можливе лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину .

На думку суду наявність врахованих судом пом`якшуючих покарання обставин: вчинення злочину неповнолітнім, його щире каяття, а також відшкодування завданого збитку, на що вказував захисник, не є обставинами, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину з огляду на тяжкість злочину , обставини його вчинення та в період іспитового строку.

Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України, про що просив захисник.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, який слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 426, 532 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3