Справа № 428/5957/14-к
Провадження № 11кп/782/43/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«15» вересня 2015 року місто Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого, судді - ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника обвинуваченого, адвоката: - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області в приміщенні апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_8 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 лютого 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 12.03.2004 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік;

- 18.08.2004 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 115 КК України (1960 року) до 7 років і 3 місяців позбавлення волі, 27.02.2010 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 12 днів;

- 24.01.2014 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п.1,7,13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років;

- за ч. 2 ст. 15 п.п.1,7,13 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років 6 (шість) місяців.

У відповідності зі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного складання призначених покарань, до покарання, призначеного за цим вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.01.2014 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі, застосовуючи правило ст. 72 КК України суд переводить менш суворий вид покарання (1 рік обмеження волі) в більш суворий (6 місяців позбавлення волі) виходячи із співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Початок строку відбування покарання обчислюється з дня винесення вироку, зарахувавши в строк відбуття покарання час знаходження обвинуваченого під вартою, з 14.07.2014 року - з дня його затримання.

Питання про речові докази вирішені згідно ст. 100 КПК України.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 14 липня 2014 року приблизно о 16 годині , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшов до гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Підіймаючись сходами на другий поверх зустрів раніше незнайомого йому громадянина ОСОБА_9 .

Знаходячись на майданчику другого поверху гуртожитку у ОСОБА_7 , раніше засудженого за навмисне вбивство, з невстановлених мотивів, виник злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 .

Реалізуючи цей злочинний намір, ОСОБА_7 ножем кухонного типу, який він носив при собі, завдав ОСОБА_9 два удари в життєво важливий орган - шию, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани підщелепної області справа з пошкодженням під нижньощелепної слинної залози, різаної рани 1 пальця лівої кисті, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого з місця події зник.

Після завданих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, останньому своєчасно була надана медична допомога, тому настання смерті потерпілого ОСОБА_9 вдалося уникнути.

Таким чином ОСОБА_7 виконав усі необхідні дії, спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_9 , проте свій злочинний намір не зміг довести до кінця з причин незалежних від його волі.

14 липня 2014 року, приблизно 0 16 годинні 30 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ідучи по проїжджій частині автодороги, розташованої навпроти будинку № 16-а по вулиці Горького у місті Сєвєродонецьку в бік вулиці Енергетиків міста Сєвєродонецька, побачив попереду себе раніше незнайомих йому громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

Продовжуючи рух у напрямку ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у ОСОБА_7 без будь-якої причини, нехтуючи загальнолюдськими правилами та проявляючи явну неповагу до суспільства, виник злочинний намір спрямований на умисне вбивство двох осіб у громадському місці.

Реалізуючи злочинний намір, направлений на вмисне вбивство двох осіб, ОСОБА_7 першим наздогнав ОСОБА_5 , якому безпричинно, з хуліганських спонукань, ножем кухонного типу, який продовжував носити при собі, наніс один удар в поперекову область зліва, після чого ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_10 , який знаходився поруч з ОСОБА_5 та безпричинно, з хуліганських спонукань, тим же ножем наніс ОСОБА_10 , один удар в область спини, один удар в життєво важливий орган живіт та два удари в життєво важливий орган шию спереду. ОСОБА_5 розуміючи свою неспроможність здійснити опір ОСОБА_7 став тікати та побіг до кварталу будинків, розташованих поруч. ОСОБА_7 став переслідувати ОСОБА_5 та наздогнав останнього біля будинку АДРЕСА_2 , коли ОСОБА_5 з власної необережності впав до землі. ОСОБА_7 продовжуючи свої протиправні дії, намагаючись позбавити життя ОСОБА_5 , наніс ще два удари ножем кухонного типу в життєво важливий орган шию та обличчя лежачому на землі ОСОБА_5 , при цьому виказував погрози вбивством останнього, хизувався вже скоєними раніше вбивством та байдужістю до можливої відповідальності за скоєне, після чого побачивши перехожих з місця події зник, та у подальшому був затриманий працівниками міліції.

Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення поперекової області, шиї зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням брижейки сігмовидної кишки, які кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Потерпілому ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді обширних різаних ран потилично-бокової області шиї зліва і лівої щічної області з пошкодженням лівої навколо вушної залози, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, проникаюче колото-різане поранення поперекової області зліва, з наскрізним пораненням нирки, обширна черевна гематома, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Після завданих ОСОБА_5 та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, останнім своєчасно була надана медична допомога, тому настання смерті потерпілих вдалося уникнути.

Таким чином ОСОБА_7 виконав усі необхідні дії, спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_10 проте свій злочинний намір не зміг довести до кінця з причин не залежних від його волі.

На вирок суду подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 , в якій він просить скасувати вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.02.2015 року та прийняти нове рішення, яким виправдати ОСОБА_7 .

Вважає вирок незаконним та несправедливим, оскільки суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи та порушив норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив вирок по справі не спираючись на жодні докази, які б прямо вказували на причетність ОСОБА_7 , зокрема вказує, що жоден з потерпілих чи свідків не зміг впізнати обвинуваченого, впізнання проводилось в порушення вимог ст. 228 КПК України та без присутності понятих.

Вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 357 КПК України в ході судового засідання не оглянув жодного доказу, які були наявні в матеріалах кримінального провадження та не подав їх для ознайомлення учасникам судового провадження.

Зазначає, що висновок трасологічної експертизи № 530/201 від 14.08.2014 року встановив лише групову приналежність взуття, вилученого у обвинуваченого до сліду взуття, вилученого в ході огляду місця події.

Крім того вказує, що слідством не виявлено слідів злочину, а саме, що на кухонному ножі не було виявлено відбитків пальців обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вказує, що суд першої інстанції не вжив жодних заходів для усунення розбіжностей в показаннях потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в частині механізму нападу обвинуваченого, в порядку частини 14 ст. 352 КПК України.

Також зазначає, що суд першої інстанції у своєму вироку не послався на норми ч. 3 ст. 68 КК України та визначив розмір покарання обвинуваченому без врахування цих положень.

Вказує, що вирок суду не є достатньо обґрунтованим та вмотивованим, і не відповідає вимогам ч. 1 ст. 370 КПК України.

Крім того в мотивувальній частині вироку суд не надав жодної оцінки показанням обвинуваченого, зазначивши лише, що ставиться до них критично, чим порушив принцип змагальності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, уточнив вимоги викладені в ній, просив суд скасувати вирок суду першої інстанції, направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, прокурора, який просив апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, потерпілого, який просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, вислухавши судові дебати учасників процесу і останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та приведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно зі ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити вирок або ухвалу без змін; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належного чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.5 ст.27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно зі ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.108 КПК України під час судового засідання ведеться журнал судового засідання.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції , розглядаючи кримінальне провадження, здійснював фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів.
Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутній технічний аудиозапис судового засідання від 19.02.2015 року в частині тих доказів, на які суд першої інстанції послався у своєму вироку, а саме показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , і в частині дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні.
Так, відповідно до журналу судового засідання від 19.02.2015 року судове засідання розпочато о 10 годині 29 хвилин, тоді як фактично аудиозапис судового засідання розпочинається об 11 годині 29 хвилин .
(том № 1 арк. крим. пров. 81);
Крім того, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено відсутність журналу судового засідання за 18.02.2015 року.
В той же час судом першої інстанції 18.02.2015 року постановлено ухвалу, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , що підтверджується технічним аудиозаписом судового засідання за вищевказане число.
(том 1 арк.крим.пров. 7);
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи захисника ОСОБА_8 , наведені ним в апеляційній скарзі та дати оцінку законності висновків суду першої інстанції щодо доведенності вини обвинуваченого.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду необхідно скасувати у повному обсязі у зв`язку з істотними порушеннями судом вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в ході якого необхідно повно і всебічно, з дотриманням вимог кримінального і кримінального - процесуального законів проаналізувати докази надані сторонами, перевірити інші доводи викладені в апеляційній скарзі захисника, та ухвалити законне й обгрунтоване рішення.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 лютого 2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п.1,7,13 ч. 2 ст. 115 КК України скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
___________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3