Номер провадження: 11-кп/785/1535/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка, Комінтернівського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-24.09.2014 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. ст. 190 ч. 2, 4, ст. 209 ч. 1, ст. 358 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 5 років п/в з конфіскацією всього належного йому майна і позбавлення права займати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на 3 роки,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2014 року у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна, і позбавленням права займати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки та остаточно визначити ОСОБА_9 до відбування покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна, і позбавленням права займати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 роки.

Вироком вирішене питання щодо речових доказів та судових витрат по справі.

встановив:
31.08.2008 року між потерпілою ОСОБА_12 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №1501/0708/71-154 на суму 55 000 доларів США. У 2011 році в останньої виникли фінансові труднощі та заборгованості по кредитним зобов`язанням.

На початку березня 2013 року ОСОБА_12 розповіла знайомій ОСОБА_13 про свою заборгованість, на що остання повідомила, що має знайомого. Який може вирішити питання про погашення кредитних зобов`язань та готова познайомити їх.

Так, 18.03.2013 року, знаходячись у приміщенні кафе «острів», розташованого по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, ОСОБА_13 познайомила потерпілу ОСОБА_12 з ОСОБА_9 , який мав вирішити проблему погашення кредиту останньої. Таким чином, ОСОБА_9 представившись працівником страхової компанії «Аско-Нова», маючи умисел, спрямований на шахрайство, керуючись корисливими мотивами і переслідуючи мету незаконного збагачення, не маючи можливості вирішити питання про погашення кредиту, переконав потерпілу ОСОБА_12 у спроможності повного розрахунку за її кредитними зобов`язаннями, сплативши лише 14% від повної суми заборгованості по кредиту, і не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, отримав від ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 500 доларів США, що на той період часу, згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти було еквівалентно 3 996 гривень 50 копійок, за виконання зазначених послуг. Крім того, ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_12 необхідно буде сплатити 14% від суми заборгованості за кредитними зобов`язаннями, що становило 55 000 гривень до Національного Банку України, який розташований у м. Києві.

Після чого, 28.05.2013 року, знаходячись у місті Києві, ОСОБА_9 , з метою прикриття своєї незаконної діяльності та істинної мети заволодіння грошовими коштами потерпілої, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, отримав від потерпілої ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 55 000 гривень, які начебто сплатив до Національного Банку України, чим створив ілюзію виконання взятих на себе зобов`язань. Однак, будь-яких дій, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_12 не вчинив.

Таким чином, ОСОБА_9 , шляхом обману ОСОБА_12 заволодів грошовими коштами останньої, чим спричинив матеріальний збиток у розмірі 58 996 гривень, 50 копійок, завдавши значної шкоди потерпілій.

В своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить вирок змінити в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподаткованим мінімумів доходів громадян. Вказує при цьому, що, суд першої інстанції при ухвалені вироку не в повній мірі врахував те, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 є визнання ним вини в повному обсязі, його щире каяття, активне сприяння слідству у розкритті злочину, часткове відшкодування матеріальної шкоди, наявність на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, а також те, що ОСОБА_9 має стійкі соціальні зв`язки: проживає разом з дружиною, виховує двох неповнолітніх дітей; на обліку в психіатра не перебуває.

Заслухавши суддю-доповідача; виступ захисника адвоката ОСОБА_8 , який підтримав доводи, викладені в апеляційні скарзі, просив вирок змінити і призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в дохід держави, оскільки призначене його підзахисному покарання максимальне в межах санкції статті, за якою він визнаний винуватим нічим не вмотивовано судом; виступ прокурора, який заперечував проти доводів захисника обвинуваченого, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін; перевіривши матеріали провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково, виходячи з наступного.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому злочину, окрім повного визнання ним своєї провини, знайшла повне підтвердження у встановленому судом об`ємі, матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом відповідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КК України і ніким з учасників процесу не оскаржуються.

Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ст. 190 ч. 2 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, що завдало значної шкоди потерпілій, що також ніким із учасників судового процесу не оспорюється.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Апеляційний суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, вину свою визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, частково відшкодував потерпілій завдану шкоду і потерпіла не наполягає на призначенні йому суворого покарання, позовні вимоги визнав в повному обсязі, а тому колегія суддів вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції статті, за якою він обвинувачується, з дотриманням вимог ч. 4 ст. 70 КК України .

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги захисника в частині неправомірного призначення занадто суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_9 та не врахуванні судом при цьому всіх обставин справи знайшли своє підтвердження доказами по справі, а тому в цій частині підлягають задоволенню частково, а вирок суду зміні в частині призначеного судом покарання.

Разом з тим, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції в резолютивній частині вироку зазначив про необхідність на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, невідбуте призначене вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2014 року відносно ОСОБА_9 ..

Апеляційний суд не може погодитися із таким висновком суду, оскільки в матеріалах справи є копія вироку апеляційного суду Одеської області від 04.03.2015 року відносно ОСОБА_9 , яким зазначений вище вирок Приморського районного суду скасований в частині призначеного покарання і вироком призначено інше покарання ОСОБА_9 .

Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 414, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересні 2015 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Одеської області від 04.03.2025 року та остаточно призначити до відбування покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності та з позбавленням права займати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності строком на 3 (три) роки.

В решті вирок залишити без змін.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4