Справа № 456/4220/14-к
Провадження № 1-кс/442/212/2015
У Х В А Л А

11 лютого 2015 року Слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Стрийської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Стрийської міжрайонної прокуратури Львівської області, -

в с т а н о в и л а :

Скаржник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить зобов`язати прокурора Стрийської міжрайонної прокуратури Львівської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою від 09.10.2014 року.

В обґрунтування скарги посилається на те, що у його заяві, поданій прокурору 09.10.2014 року, зазначено, які протиправні дії вчинили посадові особи Стрийського МВ ГУ МВСУ у Львівській області та у чому полягає їх кримінальне правопорушення. До заяви ним були подані відповідні документи, які свідчать про вчинення працівниками міліції кримінального правопорушення і саме зазначено у чому воно полягає. Оскільки статтею 214 КПК визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше ніж через 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, то вважає, що відразу після отримання його заяви, прокурор повинен був внести відповідні відомості, а не проводити будь-які перевірки.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 скаргу підтримав, просить її задоволити. Пояснив, що у листі, який надійшов на його адресу від Стрийського міжрайонного прокурора, зазначається про проведення службової перевірки за фактами, викладеними у його заяві. Однак, на його думку, такі дії прокуратури є порушенням, так як прокурор повинен був відразу внести відомості по його заяві у ЄРДР. Вважає, що проти нього було вчинено злочин, який полягає у повному сфабрикуванні кримінальної справи про його обвинувачення: свідками по справі були надані неправдиві свідчення, слідчим сфальсифіковані певні документи, в яких містяться очевидні розбіжності та підтирання написаного. Доповнив, що скарги на дії слідчого щодо фальсифікації справи ним подавались регулярно (близько сорока), однак, такі залишились без належного реагування та поза увагою.

Представник суб`єкта оскарження прокурор Стрийської міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги ОСОБА_4 , оскільки вважає її безпідставною. Кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 , на яку вказує скаржник як на сфабриковану, розглянута судом першої інстанції, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів. Судом апеляційної та касаційної інстанції рішення суду першої інстанції залишено в силі. Крім цього, ОСОБА_4 уже звертався з аналогічною скаргою на бездіяльність прокурора, за результатами розгляду якої слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду зобов`язано Стрийського міжрайонного прокурора внести відомості в ЄРДР по заяві ОСОБА_4 щодо свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на протиправні дії яких з аналогічних підстав скаржник вказує у своїй заяві від 09.10.2014 року. А щодо працівників міліції, то за результатами службової перевірки встановлено відсутність протиправності в їх діях під час проведення досудового слідства у згаданій кримінальній справі.

Заслухавши пояснення скаржника та прокурора, вивчивши матеріали скарги та дослідивши матеріали перевірки за заявою ОСОБА_4 , приходжу до наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР, та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України. Відповідно до її положень, до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, з урахуванням положень ст.214 КПК України, заява (повідомлення) повинна містити саме відомості про вчинення злочину, зокрема, обставини, які можуть свідчити про його вчинення.

Злочин за ст. 11 КК - це передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Наведене у ч. 1 ст. 11 КК України поняття злочину містить вказівку на такі обов`язкові ознаки злочину: злочином є лише діяння (дія або бездіяльність); це діяння має бути вчинене суб`єктом злочину; воно має бути винним; вказане діяння має бути суспільно небезпечним; відповідне діяння повинно бути передбачене чинним кримінальним кодексом. Відсутність хоча б однієї із цих ознак вказує на відсутність злочину. Відтак, не є злочином вчинене суб`єктом злочину винне діяння, для якого характерна фактична суспільна небезпека, на що навіть може існувати пряма вказівка в іншому законі України, але яке не передбачене чинним кримінальним кодексом.

Разом з тим, у відповідності до ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Частина 2 ст. 1 КК України вказує, що для здійснення завдання захисту суспільних відносин від злочинних посягань кодекс визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили. У цій нормі чітко відбивається нерозривний зв`язок кримінальної протиправності та кримінальної караності в характеристиці злочину. Оцінка суспільної небезпечності діяння як ознаки злочину відбувається на двох рівнях: по-перше, на законодавчому, коли законодавець криміналізує суспільне небезпечне діяння; по-друге, на правозастосовному, коли орган дізнання, слідчий, прокурор, суддя оцінюють суспільну небезпечність вчиненого злочину. Тому суспільна небезпечність і належить до оціночних понять. Критерієм оцінки суспільної небезпечності, її ступеня виступають об`єктивні і суб`єктивні ознаки злочину: об`єкт, на який посягає злочин, наслідки, спосіб вчинення злочину, форма вини, мотив і мета тощо.

Отже, значення суспільної небезпечності як матеріальної ознаки злочину полягає в тому, що вона, по-перше, є основним об`єктивним критерієм визнання діяння злочином, його криміналізації; по-друге, дозволяє дати класифікацію злочину; по-третє, визначає межу між злочином та іншими правопорушеннями; по-четверте, є однією з загальних засад індивідуалізації кримінальної відповідальності і покарання.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши пояснення скаржника, який посилається виключно на обставини, які мали місце на досудовому слідстві у кримінальній справі про його обвинувачення, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні матеріали перевірки, наданих Стрийською міжрайонною прокуратурою, з яких вбачається, що слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду уже зобов`язувалось прокурора внести відомості відносно тих самих свідків та аналогічних обставин, про які зазначає скаржник у своїй заяві, а в результаті службового розслідування, проведеного (за зверненням ОСОБА_4 ) старшим слідчим в ОВС СУ ГУМВСУ у Львівській області та затвердженого першим заступником начальника СУ ГУ МВСУ у Львівській області, не виявлено порушень у діях працівників міліції, вважаю, що заява ОСОБА_4 , з якою він звернувся до Стрийської міжрайонної прокуратури, не містить фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення (злочину), а обставини, на які посилається скаржник, не свідчать про вчинення злочину відповідно до чинного кримінального кодексу України.

З огляду на вищенаведене, приходжу до переконання, що скарга на бездіяльність прокурора є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303 - 307, 309, 372 КПК України, слідча суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Стрийської міжрайонної прокуратури Львівської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1