Ухвала
іменем україни
11 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качулове Ширяївського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що судимості не мав,

за участю прокурораОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся прокурор з вимогами про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 .

Вироком Любашівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено за:
ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;

за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки і 6 місяців.

За сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки і 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки з покладенням на нього обов?язків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року виправлено описку в резолютивній частині вироку Любашівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 . У абзаці першому резолютивної частини тексту вироку, де вказано: призначити покарання за ч. 1 ст. 345 КК України, ухвалено вважати вірними написання за ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 1 вересня 2015 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без міни.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 29 травня 2014 року приблизно о 7 годині на ринку «Троїцький», розташованого вздовж автомобільної дороги Київ-Одеса поблизу с. Троїцьке Любашівського району Одеської області, підбіг до ОСОБА_7 , який сидів на водійському сидінні свого автомобіля Ніссан Прем?єра державний номерний знак НОМЕР_1 , та на ґрунті особистих неприязних стосунків кулаком правої руки умисно завдав йому чотири удари в обличчя та один удар по лівій нозі дверцятами автомобіля, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров?я.

Крім того, ОСОБА_5 5 червня 2014 року приблизно о 21 годині, в стані алкогольного сп?яніння, перебуваючи у дворі домоволодіння своєї співмешканки ОСОБА_8 , по АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків, що виникли раптово, під час обопільної сварки між ним та ОСОБА_9 , умисно завдав останньому удар кулаком в ліву частину голови та удар невстановленим досудовим розслідуванням предметом у ліве плече, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, та у цей же день приблизно о 22 годині, старшому дільничному інспектору міліції Любашівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_10 , який отримав повідомлення про фізичне насильство та для з?ясування обставин прибув у двір домоволодіння ОСОБА_8 , та який виконував свої службові обов?язки, пласкою стороною металевої кухонної сокирки завдав удар по голові, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров?я потерпілого.
У касаційній скарзі прокурор посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність як судом першої, так і апеляційної інстанції та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_5 внаслідок м?якості, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Мотивуючи касаційну скаргу прокурор твердить про те, що апеляційним судом безпідставно враховано визнання вини ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду, його каяття та прохання вибачення у потерпілих. Також прокурор зазначає, що призначаючи покарання засудженому суд першої інстанції та апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги прокурора не врахували всіх обставин провадження та безпідставно врахували думку потерпілого ОСОБА_10 щодо призначення засудженому покарання.

Крім того, як стверджує прокурор у касаційній скарзі, суд при призначенні ОСОБА_5 покарання неналежно обґрунтував своє рішення, що, на думку прокурора, вплинуло на призначення засудженому м?якого покарання, внаслідок застосування до засудженого вимог ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційну скаргу, просив скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинних дій, за які його засуджено та правильність їх кваліфікації за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 345 КК України підтверджуються дослідженими та належним чином оціненими судом доказами і в касаційній скарзі не оскаржуються.
Твердження прокурора про те, що суд призначив покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м?якості, є безпідставними.

Вирішуючи це питання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив ОСОБА_5 покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом?якшують та обтяжують покарання.
Доводи прокурора про безпідставне звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України необґрунтовані.
При звільненні засудженого від відбування покарання з випробуванням суд врахував ряд конкретних даних про його особу, зокрема позитивну характеристику, те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, покаявся у вчиненому.
Мотиви касаційної скарги прокурора щодо безпідставності визнання судом позиції ОСОБА_10 щодо призначення ОСОБА_5 покарання, не ґрунтуються на законі, оскільки стосуються питання примирення між потерпілим та винною особою, яке не було предметом розгляду у даному кримінальному провадженні.

Рішення про застосування ст. 75 КК України є обґрунтованим, судом належним чином мотивовано висновок про можливість виправлення засудженого без реального відбування ним покарання.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд зазначив її суть в ухвалі, коротко виклав пояснення осіб, які брали участь у засіданні, і докладно мотиви прийнятого судом рішення, ретельно вивчив усі доводи, що містяться в апеляційній скарзі, проаналізував їх та зіставив з наявними у справі матеріалами. Апеляційний суд дійшов вірного висновку щодо законності рішення місцевого суду про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та належно мотивував його.
З таким рішенням апеляційного суду погоджується й колегія суддів при розгляді касаційної скарги.

Порушень норм кримінально-процесуального закону, що тягли б за собою зміну чи скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Любашівського районного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 1 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13