Справа № 302/970/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2015смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

законний представник - ОСОБА_5 ,

представників: з служби в справах дітей - ОСОБА_6 ,

з кримінальної міліції у справах дітей - ОСОБА_7 ,

з Лопушнянської НВК І-ІІ ст. ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу кримінального провадження № 0000348 про обвинувачення :

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кошельово, Хустського району та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, -

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, учня 9-го класу Лопушнянської НВК І-ІІ ст., непрацюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
19.07.2015 р. біля 09 год. 30 хв. ОСОБА_9 разом з неповнолітнім

ОСОБА_10 з с. Лопушне, Міжгірського району пішки пішли в похід на озеро «Синевир», що розташоване над с. Син. Поляна Міжгірського району, біля 14 год., повертаючись дорогою назад через урочище «Озірна» біля грунтової дороги, виявили припаркований транспортний засіб мотоцикл марки «Viper ZS 150A» з об`ємом двигуна 150 см3 за яким закріплений транзитний номерний знак НОМЕР_1 , що належить громадянину ОСОБА_11 . Біля мотоцикла у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виникла мета на його заволодіння, після чого умисно, без законного дозволу власника, з метою заволодіння транспортним засобом, групою осіб заволоділи цим транспортом, відштовхавши його вдвох на відстані біля 500-600 метрів від місця припаркування, де ОСОБА_9 роз`єднав з`єднувальну фішку блоку проводів до замка запалення та за допомогою заводної лапки завів двигун мотоцикла і сів за його кермо, а ОСОБА_10 по заду нього в якості пасажира і поїхали через урочище «Озірна» грунтовою дорогою у напрямку на с. Лопушне, Міжгірського району, до свого місця проживання. По дорозі, на початку під`їзду до с. Лопушне, за кермо даного транспортного засобу сів неповнолітній ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 був у якості пасажира та продовжили рух, де на початку с. Лопушне, неподалік будинку № 66 Міжгірського району були зупинені працівниками Міжгірського РВ УМВС в Закарпатській області, які покинули мотоцикл і втекли в лісовий масив та через кілька хвилин ОСОБА_9 було затримано. Своїми умисними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заподіяли власнику транспортного засобу ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 5475 грн., що і підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 41 від 17.08.2015 р.

Встановлені обставини, а також вину в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ст. 289 ч. 2 КК України обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 визнали повністю, щиро розкаялись у вчиненому підтвердивши це показами в суді та запевнивши, що не допустять подібного в майбутньому.

Потерпілий ОСОБА_11 подав заяву про розгляд справи в його відсутності з позицією, що не має претензій до обвинувачених, оскільки йому повністю відшкодовано заподіяно шкоду.

Оцінивши встановлене, застосувавши ст. 349 ч. 3 КПК України, суд дійшов висновку про таке.

ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вчинили злочин, який мав місце, за кваліфікуючими ознаками, передбаченими ст. 289 ч. 2 КК України: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За вчинений злочин обвинувачені підлягають покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання до кожного обвинуваченого, суд зважає на таке.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених суд визнає:

- для ОСОБА_10 - вчинений злочин неповнолітнім, щире розкаяння, повне визнання вини, сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди;

- для ОСОБА_9 щире розкаяння і повне визнання вини, сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинувачених не має.

Суд бере до уваги осіб обвинувачених, які з місця проживання, а ОСОБА_10 і з місця навчання, - характеризуються позитивно, обидвоє вперше вчинили злочин і раніше не судилися і не вчиняли правопорушень.

Суд констатує, що вчинений злочин характеризується умисною формою вини, законом (ст. 12 КК України) віднесений до тяжких злочинів. Натомість злочинні наслідки повністю відвернуто.

Отже, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, позитивність осіб обвинувачених до вчинення злочину, обставини справи і відсутність претензій потерпілого переконують суд у тому, що виправлення обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства, тобто є підстави (наведені вище) для застосування ст. ст. 75 і 104 КК України, а саме обидвом обвинуваченим призначити мінімальне покарання, у виді позбавлення волі передбачене ст. 289 ч. 2 КК України із звільненням від цього покарання з випробуванням.

Обираючи іспитовий строк для випробування обвинувачених, суд бере до уваги неповнолітній вік ОСОБА_10 (досяг 14 років і 9 місяців), а також вік ОСОБА_9 старше 21 року та роль останнього у вчиненні злочину. Суд вважає, що іспитовий строк для ОСОБА_9 має бути максимальним, передбаченим ст. 75 КК України, а для ОСОБА_10 мінімальним, передбаченим ст. 104 КК України.

Беручи до уваги, що ОСОБА_9 проживає в с. Лопушне Міжгірсього району у зв`язку з доглядом за перестарілою бабусею, а його батьки мешкають в Хустському районі, до нього доцільно застосувати на період іспитового строку ст. 76 п.п. 2 і 3 КК України з метою посиленого контролю за його поведінкою.

Суд відхиляє позицію захисту, щодо застосування до ОСОБА_10 ст. 69 КК України і призначення покарання у виді штрафу, оскільки ОСОБА_10 є учнем загальноосвітнього закладу і не може працювати. Натомість сума коштів на його рахунку в банку за поданою довідкою 300 грн. є значно меншою від мінімального розміру штрафу, передбаченого законом. Окрім цього, неповнолітнім піклується бабуся, бо батьки його перебувають постійно за кордоном на заробітках, а тому за ОСОБА_10 також доцільно наглядати під час випробування відповідними службами.

Цивільного позову не заявлено.

Речовий доказ мотоцикл повернуто потерпілому на досудовому розслідуванні.

Судові витрати у виді вартості судової автотоварознавчої експертизи слід покласти на обвинувачених солідарно із стягнення у користь держави.

Запобіжний захід особисте зобов`язання ОСОБА_9 , обраний на досудовому розслідуванні згідно ухвали слідчого судді з покладенням відповідних обов`язків підлягає залишенню без змін до набрання вироком законної сили .

Запобіжний захід до ОСОБА_10 не обирався і клопотання про його обрання не заявлялось.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на 5 років.

Згідно з ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку трьох років не вчинить нового злочину і своєю поведінкою доведе виправлення.

Згідно ст. 76 ч. 1 п.п. 2 і 3 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну проживання, навчання або роботи.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на 5 років.

Згідно ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначено покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку одного року не вчинить нового злочину і своєю поведінкою доведе виправлення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в користь держави судові витрати у виді вартості судової автотоварознавчої експертизи в сумі 214, 83 грн. (двіста чотирнадцять грн. 83 коп.).

Запобіжний захід особисте зобов`язання ОСОБА_9 з обов`язками визначеними ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду від 20.08.2014 р. до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після винесення рішення про це судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1