Провадження №1-кп/748/124/15
Єдиний унікальний № 748/1413/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2015 року м.Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 07 травня 2015 року відносно :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новгородка Новгородківського району, Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 , водія транспортного відділення інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 , водія відділення керованого мінування інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_3 , тимчасово проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,-,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 року військовослужбовців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 14 лютого 2015 року призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та відповідно до наказу № 56 від 18.03.2015 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу військової частини та постановлено на всі види забезпечення.
Згідно наказу № 67 від 01 квітня 2015 року солдата ОСОБА_3 призначено водієм транспортного відділення інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 ., солдата ОСОБА_4 призначено водієм відділення керованого мінування інженерно-саперного взводу інженерно саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 зобов`язані свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання.

Разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у групі інженерного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 проходив службу командир відділення підвозу засобів інженерного озброєння взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти сержант ОСОБА_8 , який згідно ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником за своїм військовим званням для рядових однієї з ним військової частини.

06.05.2015 року, близько 22 години, ОСОБА_3 разом із солдатом ОСОБА_4 знаходились біля своїх ліжок на першому поверсі казарменного приміщення, розташованого на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , де після команди «відбій» голосно розмовляли.

У цей час командир відділення підвозу засобів інженерного озброєння взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення, військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_8 зробив військовослужбовцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зауваження щодо дотримання в казарменному приміщенні тиші та підтримання встановленого Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України розпорядку дня.

Будучи невдоволеним зробленим сержантом ОСОБА_8 зауваженням солдат ОСОБА_3 у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, підійшов до ліжка, на якому відпочивав сержант ОСОБА_8 та підняв його з ліжка, наніс один удар кулаком руки в ділянку підборіддя ОСОБА_8 від чого останній упав на підлогу. У подальшому солдат ОСОБА_3 спільно з солдатом ОСОБА_4 , що також, будучи невдоволеним зробленим сержантом ОСОБА_8 зауваженням у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, підійшов до місця, де лежав ОСОБА_8 та долучився до скоєння злочину, діючи у групі осіб, наніс не менше ніж три удари ногами в різні ділянки тіла сержанта ОСОБА_8 .

Побиття ОСОБА_8 припинилось після втручання старшого лейтенанта ОСОБА_9 , старшого лейтенанта ОСОБА_10 та солдата ОСОБА_11 , які підняли ОСОБА_8 з підлоги.

Після чого, потерпілий ОСОБА_8 в супроводі старшого лейтенанта ОСОБА_10 та солдата ОСОБА_11 попрямував до туалетної кімнати, розташованої на першому поверсі цього ж казарменного приміщення, щоб змити сліди крові з обличчя.

Далі, продовжуючи протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень сержанту ОСОБА_8 у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, спільно із солдатом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 підбіг до ОСОБА_8 та, не реагуючи на накази старшого сержанта ОСОБА_10 щодо припинення протиправного діяння, наніс два удари відкритою долонею руки по обличчю сержанта ОСОБА_8 , від яких потерпілий упав на підлогу, а ОСОБА_3 наніс ще один удар ногою по голові потерпілого. Після цього, два удари ногою по голові ОСОБА_8 наніс сержант ОСОБА_4 , від яких потерпілий втратив свідомість.

В результаті протиправних дій солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 сержанту ОСОБА_8 було спричинено моральні страждання, сильний фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, параорбітальної гематоми ліворуч, гематоми підборіддя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 339 від 26 травня 2015 року як усі в сукупності так і кожне окремо, відповідно до п. 2.3.1.а, 2.3.2.б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно є військовослужбовцем за призовом під час мобілізації та проходить службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 . 06 травня 2015 року, ОСОБА_8 як командир відділення зробив зауваження йому та ОСОБА_4 , після чого він вдарив потерпілого кулаком по обличчю, від чого останній впав, а ОСОБА_4 продовжив побиття. Побиття припинили після втручання інших військовослужбовців. В подальшому пройшли за ОСОБА_8 до туалетної кімнати, де знову він вдарив останнього долонею руки по обличчю та ногою. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно є військовослужбовцем за призовом під час мобілізації та проходить службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 . 06 травня 2015 року він дійсно спільно з ОСОБА_3 наніс удари ногами командиру ОСОБА_8 , який зробив їм зауваження. Не заперечував викладених обставин нанесення ударів потерпілому та що внаслідок саме їх спільних дій з ОСОБА_3 у ОСОБА_8 виникли тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Крім визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх вина у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зібраними під час досудового розслідування та долученими до матеріалів кримінального провадження.

За висновком експерта № 399 проведеної судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, параорбітальної гематоми ліворуч, гематоми підборіддя, які виникли від дії тупих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті 06.05.2015, як на це вказано в постанові про призначення експертизи, і як усі в сукупності так і кожне окремо, відповідно до п. 2.3.1.а, 2.3.2.б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , утворення їх комплексу при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню, в тому числі і з попереднім наданням тілу прискорення, експерт вважає неможливим. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , їх характеру та розташування експерт припускає, що потерпілий міг піддаватися впливу, не менше чотирьох травмуючих дій. Не виключена можливість, що комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_8 міг утворитись за обставин, викладених в описовій частині постанови про призначення експертизи.

Даний висновок експерта узгоджується з поясненнями обвинувачених, які не заперечують заподіяння ними тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , який є їх начальником, а саме командиром відділення підвозу засобів інженерного озброєння.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_3 у заподіянні тілесних ушкоджень начальнику, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене групою осіб, що передбачено ч.4 ст. 405 КК України.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 у заподіянні тілесних ушкоджень начальнику, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене групою осіб, що передбачено ч.4 ст. 405 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає за необхідне визнати щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

ОСОБА_3 є раніше не судимим, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання, навчання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував на обліку у лікаря нарколога, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей.

ОСОБА_4 є раніше не судимим, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання, навчання та служби у військовій частини НОМЕР_2 характеризується позитивно, проживає разом з батьками, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд ставиться критично до наданих службових характеристик на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які видані 07 травня 2015 року, безпосередньо після подій, командуванням військової частини ПП НОМЕР_1 , де мали місце дані події, характеристики мають не індивідуальні відомості щодо кожного обвинуваченого, а повністю дублюють одна одну, що виникає сумнів в їх достовірності та неупередженості.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують його особу, і вважає, що йому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції інкримінованої йому статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

При цьому суд не знаходить підстав з урахуванням положень ст.69 КК України, як на це посилається сторона обвинувачення, для переходу до іншого більш м`якого виду покарання, оскільки судом має враховуватись наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного. Наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Разом з тим, враховуючи особу ОСОБА_3 , те що він у вчиненому щиро розкаявся, є раніше не судимим, а також обставини даної справи, відсутність після наведених подій інших зауважень щодо поведінки обвинуваченого з боку керівництва військової частини, про що суду не надано будь-якого документу, наявність двох малолітніх дітей, позитивні характеристики, а також наявність письмової заяви потерпілого щодо відсутності претензій матеріального та морального характеру та який просив суворо не карати ОСОБА_3 , суд вважає, що обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки він як особа не становить небезпеки, а отже його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують його особу, і вважає, що йому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції інкримінованої йому статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

При цьому суд не знаходить підстав з урахуванням положень ст.69 КК України, як на це посилається сторона обвинувачення, для переходу до іншого більш м`якого виду покарання, оскільки судом має враховуватись наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного. Наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Разом з тим, враховуючи особу ОСОБА_4 , те що він у вчиненому щиро розкаявся, є раніше не судимим, а також обставини даної справи, відсутність після наведених подій інших зауважень щодо поведінки обвинуваченого з боку керівництва військової частини, про що суду не надано будь-якого документу, позитивні характеристики, а також наявність письмової заяви потерпілого щодо відсутності претензій матеріального та морального характеру та який просив суворо не карати ОСОБА_4 , суд вважає, що обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки він як особа не становить небезпеки, а отже його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку.

Цивільний позов, процесуальні витрати по справі відсутні.

Обрані під час досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання слід продовжити до набрання вироком суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, поклавши обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтись до цих органів для реєстрації.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, поклавши обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтись до цих органів для реєстрації.

Обраний під час досудового розслідування ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - продовжити до набрання вироком суду законної сили.

Обраний під час досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - продовжити до набрання вироком суду законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1