Справа №573/384/15-к
Номер провадження 1-кс/573/37/15

УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

19 лютого 2015 року

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді : ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

слідчого СВ Білопільського РВ

УМВС України в Сумській області: ОСОБА_4

підозрюваного: ОСОБА_5

захисника : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля клопотання старшого слідчого Білопільського РВ УМВС України в Сумській області майора міліції ОСОБА_4 , - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Умань Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, освіта середньо-спеціальна, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області майор міліції ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, погодженим старшим прокурором прокуратури Білопільського району юристом 2 класу ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що 15 лютого 2015 року, близько 14 години, ОСОБА_5 прибув до свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за адресою : АДРЕСА_1 , де у дворі вищевказаного господарства на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 почав наносити удари останньому руками та ногами по голові та тулубу, продовжуючи свої протиправні дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_7 , схопив палицю, яка лежала у дворі, та декілька разів наніс нею удари в область голови та тулубу останнього, внаслідок чого останній помер.

Підозра ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами : протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколами оглядів місця події, в ході яких виявлено та вилучено речові докази; протоколами допиту свідків.

Підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

Установлено, що відносно ОСОБА_5 зібрано достатньо доказів, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, при цьому підозрюваний ОСОБА_5 на тяжкі захворювання не страждає, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, як такий, що зловживає алкогольними напоями, схильний до скоєння правопорушень, проживає сам з матір`ю, сім`ї та дітей, інших близьких родичів на території Білопільського району не має, ніде не працює та не навчається, на життя заробляє тимчасовими заробітками, неодноразово скоював адміністративні та кримінальні правопорушення, у тому числі пов`язані з посяганням на життя та здоров`я громадян, у зв`язку з чим притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, на цей час судимості погашені у встановленому законом порядку.

Таким чином, враховуючи відсутність у підозрюваного за місцем мешкання сталих соціальних зв`язків, а також наявність близьких родичів на тимчасово окупованій частині України, а саме в АР Крим, вищевказане в сукупності свідчить, що він може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування і таким чином перешкоджати проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, також незаконно впливати на свідків, при цьому неможливо запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за який санкцією зазначеної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, - слідчий просить задовольнити клопотання.

В судовому засіданні старший слідчий СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 клопотання та його мотиви підтримав повністю, просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання та його мотиви підтримав повністю та просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, пояснив, що він ніяких стосунків зі своїм батьком, який проживає в АР Крим не підтримує, не має наміру залишити місце проживання. А щодо подій 15 лютого 2015 року пояснив, що в той день, в обідній час, повернувшись з ринку в м.Білопілля до свого села Котенки, він зайшов до подвір`я ОСОБА_7 , з котрим товаришував останні 10 років. Відчинивши вхідні двері до будинку, з веранди ОСОБА_8 здійснив на нього замах сокирою і ударив нею в ділянку обличчя. Після чого він почав вихвачувати сокиру із рук ОСОБА_8 і вони впали у дворі. При цьому ОСОБА_9 упав обличчям у сніг, а ОСОБА_10 тримав його капюшон та завдавав руками удари, сидячи у нього на спині. Потім ОСОБА_9 вирвався встав на ноги і коли ОСОБА_10 хватав його за ноги, то він вдарив ОСОБА_10 ногою по верхній частині тулуба, ближче до голови. А потім бив палкою, яку він підняв, коли лежав на снігу, він завдав ОСОБА_10 по тулубу і по голові палкою 2-3 удари. Потім ОСОБА_9 пішов в туалет, а ОСОБА_10 вийшов зі свого подвір`я на вулицю. На вулиці Семишкура, коли той вже дійшов до подвір`я ОСОБА_11 та вже лежав на снігу, наздогнав ОСОБА_9 . ОСОБА_9 не сподобалося, що ОСОБА_10 знову почав його хапати грязними руками за ноги та що це побачать сусіди, тому він повернувся знову до будинку ОСОБА_10 , щоб забрати звідти рюкзак.Хотів напиляти дрова, але почув, що до господарства ОСОБА_10 зайшли батько та син ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які завели ОСОБА_10 до будинку та посадили в спальні на диван. При цьому ОСОБА_10 щось бурчав. Після чого ОСОБА_9 напиляв прямо у будинку дрова, ОСОБА_13 розтопив грубу, потім вони з ОСОБА_14 умили обличчя ОСОБА_10 від крові і приблизно через півтори години вони залишили будинок ОСОБА_10 . При цьому за весь час, проведений у будинку ОСОБА_10 , як і на подвір`ї чи на вулиці, він не бачив щоб хтось із сторонніх осіб, в тому числі сусідів ОСОБА_12 чи ОСОБА_11 завдавали тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Про те, що ОСОБА_10 помер, ОСОБА_9 дізнався від співробітників міліції.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

18.02. 2015 року ст. слідчим СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 18.02.2015 року за ознаками кримінального провопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та було розпочато досудове розслідування.

ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 18 лютого 2015 року о 14 годині 50 хвилин. В той же день, 18.02.2015 року, йому було повідомлено про підозру за ч.1 ст.115 КК України.

Згідно характеристики виконкому Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району ОСОБА_5 , який зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , характеризується як особа, яка постійно вживає спиртні напої та схильна до порушень громадського порядку.

Згідно вимозі про судимість ОСОБА_5 був засуджений за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 06.05.2006 року за ст.ст. 296 ч.2, 122 ч.1, 70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та шість місяців, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців та 11 днів.

Постановою про закриття кримінального провадження від 22 березня 2013 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000059 від 25.11.2012 року

за заявою ОСОБА_7 від 25.11.2012 року про спричинення йому гр. ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді саден та синців на обличчі і тулубі за заявою ОСОБА_7 від 05.03.2013 року про припинення подальшої перевірки за фактом отримання ним тілесних ушкоджень,- кримінальне провадження закрито у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Також до чергової частини Білопільського РВ УМВС України в Сумській області 13.03.2011 року надходило повідомлення від закладу охорони здоров`я про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом : ЗЧМТ, рвана ушиблена рана тім`яної частини голови, ушиблена рвана рана надбровної дуги, гематома правого ока, зашиб 4 та 7 ребра зліва. В ході перевірки було встановлено, що 13.03.2011 року ОСОБА_5 зайшов до будинку ОСОБА_7 та після спільного розпиття спиртних напоїв вчинив сварку та спричинив йому тілесні ушкодження.

Тобто до подій від 15.02.2015 року ОСОБА_5 раніше неодноразово спричиняв на грунті пиятики тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 .

Згідно протоколу огляду трупа від 18.02.2015 року на тілі ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: поєднана тупа травма голови, грудної клітки, живота, правої верхньої кінцівки, які завдані внаслідок приблизно 50 ударних контактів.

У ході огляду за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою : АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено одяг ОСОБА_5 зі слідами бурого кольору, схожими на кров. А за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході додаткового огляду місця події виявлено та вилучено дерев`яне поліно зі слідами бурого кольру, схожими на кров.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України судом може бути призначено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим- тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадженння матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини і утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; чи застосовувались до підозрюваного раніше запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.2 п.4 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурором та слідчим вищевказані обставини доведено.

Відповідно до ч.4 п.1 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, що надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які доводять про: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існують вищевказані ризики, передбачені ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у поданні.

Відповідно до положень пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як:

a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом;

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення;

d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг;

f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який є особливо тяжким злочином. В клопотанні наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним особливо тяжкого злочину, а тому з метою запобігти спробам ухилитися від досудового слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень відносно ОСОБА_5 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя визначає в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176,177,178, 183, 193,194,196,197 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області майора міліції ОСОБА_4 , - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Умань Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, освіта середньо-спеціальна, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,-

- запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
Ухвала слідчого судді діє 60 /шістдесят/ днів починаючи з 18 лютого 2015 року, 14-50 годин до 18 квітня 2015 року 14 годин 50 хвилин та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя :