справа № 488/2610/15-к
провадження № 1-кп/488/242/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2015 року Корабельний районний суд м. Миколаєва
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мальта Усольського району Іркутської області, громадянина України, росіянина, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
14.05.2002 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на підставі ст.. 81 КК України;
26.01.2006 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст.. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 01.06.2011 року умовно-достроково на підстав ст.. 81 КК України на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 21 день;
21.12.2011 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 28.05.2014 року за постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.05.2014 року умовно-достроково на підставі ст.. 81 КК України на не відбутий строк 6 місяців 11 днів;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
02.12.2014 року близько 01:00 години засуджений 25.06.2015 року Корабельним районним судом м.Миколаєва ОСОБА_5 під час вживання спиртних напоїв за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , запропонував останньому вчинити крадіжку чужого майна на території СВТ «Культурний сад», розташованому в селищі Широка Балка в Корабельному районі міста Миколаєва. В той же день, близько 04:00 години ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на велосипеді обвинуваченого прибули до території СВТ «Культурний сад», де удвох перелізли через огорожу дачної дільниці № 158 та шляхом пошкодження вікна, проникли до приміщення будинку, звідки повторно, таємно викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме:
куртку чоловічу з овечої шерсті, 50 розміру, світло-коричневого кольору, вартістю 500,00 гривень;
рукавиці трикотажні, білого кольору, в кількості 30 пар, вартістю 1,00 гривня за кожну пару, на загальну суму 30,00 гривень;
сковороду чавунну, вартістю 50,00 гривень;
радіоприймач-лампу «Сунка», вартістю 200,00 гривень;
три пластини з обладнання каміну з нержавіючої сталі розмірами 600х800 мм, загальною вартістю 200,00 гривень;
водопровідний ключ металевий, вартістю 60,00 гривень;
радіоприймач МП-3 SU10, вартістю 150,00 гривень;
два набора постільної білизни, білого кольору, вартістю по 100,00 гривень кожний, загальною вартістю 200,00 гривень;
дві кофти (термобілизна) чоловічі, бежевого кольору та світло - зеленого кольору, вартістю по 100,00 гривень кожна, загальною вартістю 200,00 гривень;
праску електричну, вартістю 120,00 гривень;
сумку господарчу синього кольору, вартістю 100,00 гривень.
тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1.810,00 гривень.
Викрадені речі ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 завантажили на велосипед, на якому повезли їх у напрямку річки Південний Буг в районі території відпочинку «Маяк» в м.Миколаєві, але по дорозі були затримані працівниками міліції, які вилучили у них викрадене майно.
Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому ним злочині та показав, що дійсно, 02 грудня 2014 року після 04 години разом із ОСОБА_5 викрав у СВТ «Культурний сад» вказане вище майно, після чого були затримані працівниками міліції.
Окрім визнання вини самим обвинуваченим, винуватість останнього підтверджується іншими дослідженими судом доказами.
Так, як слідує з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 02 грудня 2014 року, останній повідомив, що в ніч на 02 лютого 2014 року невідомі особи з приміщення дачного будинку АДРЕСА_2 , таємно викрали належне йому майно, а саме: куртку чоловічу з овечої шерсті, 50 розміру, світло-коричневого кольору, вартістю 500,00 гривень; рукавиці трикотажні, білого кольору, в кількості 30 пар, вартістю 1,00 гривня за кожну пару, на загальну суму 30,00 гривень; сковороду чавунну, вартістю 50,00 гривень; радіоприймач-лампу «Сунка», вартістю 200,00 гривень; три пластини з обладнання каміну з нержавіючої сталі розмірами 600х800 мм, загальною вартістю 200,00 гривень; водопровідний ключ металевий, вартістю 60,00 гривень; радіоприймач МП-3 SU10, вартістю 150,00 гривень; два набора постільної білизни, білого кольору, вартістю по 100,00 гривень кожний, загальною вартістю 200,00 гривень; дві кофти (термобілизна) чоловічі, бежевого кольору та світло - зеленого кольору, вартістю по 100,00 гривень кожна, загальною вартістю 200,00 гривень; праску електричну, вартістю 120,00 гривень; сумку господарчу синього кольору, вартістю 100,00 гривень, чим заподіяли йому матеріальну шкоду на загальну суму 1.810,00 гривень.
Як вбачається із протоколу огляду від 02 лютого 2015 року, слідчим міліції в присутності потерпілого були оглянуті вище перелічені речі, які останній впізнав як такі, що належать йому.
Відповідно постанови від 02 лютого 2015 року вказані речі визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та передані на зберігання потерпілому.
Згідно даних протоколу огляду від 02 лютого 2015 року, слідчим оглянутий велосипед «Україна», який належить ОСОБА_5 , який визнаний речовим доказом по провадженню.
Відповідно вироку Корабельного районного суду м.Миколаєва від 26.05.2015 року, ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні 02 лютого 2014 року за попередньою змовою з іншою особою таємної крадіжки майна, що належить потерпілому ОСОБА_6 , дії останнього були кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, та суд, відповідно до ст.. 100 КПК України вирішив долю вищезгаданих речових доказів.
Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доказаною вину ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло. Вказані дії обвинуваченого кваліфікуються судом за ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання,суд враховує, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення, відноситься до категорії тяжких злочинів,та дані про особу обвинуваченого, що останній неодноразово судимий, в цілому характеризується посередньо, є ветераном війни-учасником бойових дій, має тяжкі хронічні хвороби.
В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд враховує визнання вини обвинуваченим, щире каяття останнього у вчиненому ним злочині, повне повернення потерпілому викраденого майна.
Враховуючи конкретні фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, а також, приймаючи до уваги те, що останній 28.05.2014 року звільнився із місць позбавлення волі, та вчинив інкримінований злочин на наступний день після закінчення умовно-дострокового строку не відбутого покарання, не вставши на шлях виправлення, з метою виконання цілей покарання, а також з метою попередження нових злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення, але у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому виключних обставин справи, які б суттєво пом`якшили його покарання, та були б підставою для застосування до нього ст..75 КК України, суд не вбачає.
Окрім того, приймаючи до уваги, що запобіжний захід до обвинуваченому в рамках даного кримінального провадження не обирався, однак з урахуванням вимог підпункту 9 пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, суд, з урахуванням обраного виду покарання та існуванням ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним нових кримінальних правопорушень, вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Обрати ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 22 вересня 2015 року, тобто з дня його фактичного затримання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення , з особливостями, передбаченими ч. 1, ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1