Справа № 11а-904/2010 р. Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.309 КК України Доповідач Данко В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Макойди З.М.,

суддів Данка В.В., Марітчака Т.М.,

з участю прокурора Горин У.І.,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст.309 КК України за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 13 серпня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 13 серпня 2010 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м. Львова, вул.Шевченка,285-а, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, судимий:

14.06.1999 р. Залізничним районним судом м. Львова за ч.4 ст.117, ст.44 КК України /1960 року/ на три роки позбавлення волі;

01.10.2001 р. Шевченківським районним судом м. Львова за ч.1 ст.229-6, ст.71 КК України на два роки позбавлення волі;

11.11.2003 р. Личаківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі;

06.11.2007 р. Франківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.309 КК України на два роки позбавлення волі;

19.03.2009 р. Шевченківським районним судом м. Львова за ст.395 КК України на три місяці арешту;

25.12.2009 р. Шевченківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.185, ст.75 КК України на один рік позбавлення волі з іспитовим строком два роки,

засуджений за ч.2 ст.309 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до обраного покарання частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2009 року і призначено остаточне покарання два роки один місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід взяття під варту залишено засудженому без зміни.

Строк відбуття покарання рахується з 06 січня 2010 року з часу фактичного затримання.

Питання про речові докази та судові витрати вирішено відповідно до ст.ст.81,93 КПК України.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, пов'язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, повторно 25 грудня 2009 року, перебуваючи у м. Городок Львівської області, по вул. Парковій, на території парку, незаконно придбав без мети збуту полімерний пакет з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком експертизи містить тетрагідроканнабінол і є канабісом /марихуаною/, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса марихуани в перерахунку на суху речовину становить 19,06 грама. В цей же ж день ОСОБА_2 був затриманий працівниками міліції, які виявили і вилучили придбаний ним наркотичний засіб.

На рішення суду засуджений подав апеляцію, в якій просить вирок змінити застосувати положення ст.75 КК України та звільнити його від реального відбування покарання. Свої вимоги він мотивує тим, що суд першої інстанції постановив вирок, яким призначив йому занадто суворе покарання, не врахувавши при цьому його щире каяття, позитивну характеристику, тяжкі захворювання та те, що цим злочином він нікому не заподіяв шкоди лише собі.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_2, який підтримав апеляцію і просить її задовольнити, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляції без задоволення, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.309 КК України, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, чого не заперечує і сам засуджений.

Щодо покарання, з яким засуджений не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.65 КК України: відповідає тяжкості вчиненого злочину; обране з врахуванням особи засудженого та з врахуванням помякшуючих обставин визнання вини у вчиненому, розкаяння, позитивну характеристику, тяжкі захворювання та призначене в мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.2 ст.309 КК України.

Доводи засудженого про те, що з врахуванням усіх пом'якшуючих покарання обставин призначене покарання є надто суворим, безпідставні, й колегія суддів їх до уваги не бере, оскільки усі дані про особу засудженого, який до цього випадку шість разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, та помякшуючі обставини при призначенні покарання були в повній мірі враховані судом першої інстанції.

Саме тому суд першої інстанції, виходячи із передбачених ст.65 КК України загальних засад призначення покарання, врахувавши усі обставини справи та особу засудженого, призначив останньому покарання близьке до мінімального і при застосуванні положень ст. 71 КК України.

Колегія суддів з урахуванням в сукупності усіх обставин справи та особи засудженого, не вбачає підстав для застосування до нього положень ст.75 КК України, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_2 вчинив під час іспитового строку, який був установлений йому вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2009 року. А чинним законодавством не передбачена можливість повторного застосування положень ст. 75 КК України до осіб, які вчинили злочин під час іспитового строку, встановленого відповідно до зазначеної статті.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що призначене засудженому покарання у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому підстав для помякшення засудженому покарання немає.

Керуючись ст.ст.365,366,367 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Городоцького районного суду Львівської області від 13 серпня 2010 року без зміни.

Головуючий:

Судді: