Справа №463/3161/15-к
Провадження №1-кп/463/251/15
УХВАЛА
судового засідання
13 серпня 2015 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0002000 від 30.06.2015р., відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хитрейки Жовківського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, об`єднане в одне провадження з кримінальним провадженням №0001825 від 13.06.2015р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.-
встановив:
в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 заявив відвід прокурору з тих підстав, що в обвинувальному акті зазначено про обвинувачення його підзахисного у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, чим на його думку прокурором порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений ст.17 КПК України та суперечить практиці Європейського суду з прав людини. Процесуальним керівником досудового розслідування не було належним чином проведено процесуальне керівництво та не з`ясовано або ж умисно приховано від суду фактичне становище підзахисного ОСОБА_5 , який є ВІЛ інфікованим, що на думку захисника свідчить про упередженість прокурора або про непрофесійність. Крім цього, посилається на те, що обвинувальний акт не затверджений печаткою.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні вищевказане клопотання підтримали.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід заперечила, вважає таку безпідставною.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження суд встановив наступне.

Згідно з ч.1 ст.77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Суд вважає безпідставними посилання захисника на ту обставину, що в обвинувальному акті зазначено про обвинувачення його підзахисного у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, чим на його думку прокурором порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений ст.17 КПК України та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, оскільки наведені у клопотанні захисника рішення Європейського суду з прав людини стосуються заборони формування передчасної позиції суду в якій би відображалася думка про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону, а також висловлювання інших посадових осіб, якщо такі твердження спонукають громадськість повірити у винуватість обвинуваченої особи та впливають на оцінку фактів даної справи компетентним судом, разом з тим відомості зазначені прокурором в обвинувальному акту не є доступними громадськості, тому не можуть спонукати громадськість повірити у винуватість обвинуваченої особи. Разом з тим, зазначення в обвинувальному акті, що ОСОБА_5 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України є лише викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулюванням обвинувачення, що відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України є вимогою до обвинувального акта.

Необґрунтованими є посилання захисника на те, що процесуальним керівником досудового розслідування не було належним чином проведено процесуальне керівництво та не з`ясовано або ж умисно приховано від суду фактичне становище підзахисного ОСОБА_5 , який є ВІЛ інфікованим, що на думку захисника свідчить про упередженість прокурора або про непрофесійність, оскільки кримінальне провадження відповідно до ст.22 КПК України здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Посилання захисника на те, що обвинувальний акт не затверджений печаткою також не може бути підставою для відводу прокурору, оскільки не належить до обставин, передбачених ч.1 ст.77 КПК України, які позбавлять прокурора права брати участь у кримінальному провадженні.

Інших підстав для відводу прокурора захисником обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 не вказано, а тому суд приходить до висновку, що така заява не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77 КПК України суд, -

ухвалив:
в задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1