АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/296/15-к Номер провадження 11-кп/786/589/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 8 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дзержинськ Донецької області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, працюючий слюсарем ФГ «Ромашка», судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що на початку лютого 2015 року, перебуваючи на подвір`ї домогосподарства потерпілого ОСОБА_8 , розташованого в с. Чорнобаї Шишацького району Полтавської області, таємно, повторно, з перекриття погреба викрав дві бувші у використанні залізничні рейки вартістю 1104 грн. 10 коп.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі потерпілий просить постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. При цьому зазначає, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, має незняті та непогашені судимості і не відшкодував шкоду.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення і безпідставність апеляційної скарги, обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про посилення призначеного покарання є непереконливими.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Приписами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які, зокрема, щиро розкаялись у вчиненому та активно сприяли розкриттю злочину.
Згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 дійсно раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашені судимості, про що наголошує в апеляційній скарзі потерпілий.

Разом з тим, обвинувачений повністю визнав свою вину та щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Крім того, після відбуття покарання за попереднім вироком суду, як вказує сільський голова у довідці-характеристиці, ОСОБА_7 тривалий час постійно проживає з матір`ю похилого віку в її домогосподарстві, де вирощує різні сільськогосподарські культури, утримує домашнє господарство, що свідчить про його бажання стати на шлях виправлення (а.с.35).

Більше того, ОСОБА_7 працює слюсарем доїльних установок ФГ «Ромашка», позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи, що підтверджується відповідними характеристиками (а.с.39).

Також колегія суддів враховує відсутність тяжких наслідків, незначний об`єм викраденого, конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, який погодився не досліджувати докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України,

Ці пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь небезпечності ОСОБА_7 для суспільства і утворюють обґрунтовану підставу для висновку суду про можливість звільнення від покарання з випробуванням.

Доводи потерпілого про те, що йому не відшкодована шкода суперечать матеріалам провадження, оскільки цивільний позов ні прокурором, ні потерпілим в кримінальному провадженні не був заявлений.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України належним чином вмотивоване, а саме покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. Тому відсутні підстави для скасування судового рішення внаслідок м`якості призначеного обвинуваченому покарання.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 8 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 , - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4