печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2015 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з домашнього арешту на тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з домашнього арешту на тримання під вартою.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що Головне слідче управління Генеральної прокуратури України здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001353 від 07.07.2015 за підозрою колишнього начальника Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у перевищенні влади та своїх службових повноважень при прийнятті рішення про проведення 18-19.02.2014 працівниками СБУ за підтримки органів внутрішніх справ України силової фази антитерористичної операції у будівлі Федерації профспілок України у м. Києві, за результатами якої заподіяно тяжкі наслідки у вигляді загибелі людей, пошкодження майна юридичних та фізичних осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Кримінальне провадження № 0001353 виділено 07.07.2015 з кримінального провадження № 0000228 від 22.01.2014 за фактами вчинення умисних вбивств учасників акцій масових протестів у січні-лютому 2014 року, спричинення їм вогнепальних поранень, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365; ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 262; ч. 1 ст. 263 КК України.

20.08.2015 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну повідомленої йому 03.03.2015 року підозри та про нову підозру за ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч.3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121 ; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Так, слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що 18.02.2014 року Голова Служби безпеки України ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні Служби за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 33, перевищуючи свої службові повноваження, діючи за вказівкою та в інтересах ОСОБА_11 , умисно вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, усупереч вимогам Закону України «Про Службу безпеки України», шляхом надання злочинного наказу доручив своєму першому заступнику керівнику Антитерористичного центру при Службі безпеки України ОСОБА_12 та начальнику ГУСБУ в м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , використовуючи сили та засоби Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України (далі ЦСО «А» СБУ), взяти участь у силовій підтримці розгону мітингувальників на Майдані Незалежності в м. Києві, що й було здійснено співробітниками зазначеного підрозділу 18 та 19 лютого 2014 року.

Так, Голова Служби безпеки України ОСОБА_10 , реалізуючи спільний з Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_13 план силового розгону мітингувальників з центральної частини міста Києва, залучив для цього свого першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України ОСОБА_12 та начальника ГУСБУ в м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , які всупереч вимогам статті 3 Закону України «Про Службу безпеки України», якою визначено, що діяльність Служби безпеки України, її органів і співробітників ґрунтується на засадах законності, поваги до прав і гідності особи, позапартійності та відповідальності перед народом України, своїм основним завданням на цій посаді вважали служіння особисто ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що полягало у використанні повноважень Служби безпеки України в інтересах ОСОБА_11 та виконанні усіх його вказівок, зокрема через керівника СБУ ОСОБА_10 , у тому числі протиправних та злочинних.

Начальник ГУСБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , приблизно з 19 год. 18.02.2014 до 4 год. 19.02.2014, перебуваючи у приміщенні ГУМВС України в Київській області за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, діючи у складі організованої групи осіб спільно із ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та невстановленими слідством особами, з метою реалізації злочинного плану по розгону мітингувальників з центральної частини міста Києва шляхом проведення антитерористичної операції, під час роботи штабу з управління АТО, вчиняв організаційні дії по незаконному та безпідставному проведенню антитерористичної операції, зокрема здійснював координацію дій підрозділів правоохоронних органів, які були задіяні в центральній частині міста Києва для витіснення та очищення від мітингувальників Майдану Незалежності, прилеглих вулиць та будівлі Федерації профспілок України, а надалі віддав наказ про початок проведення силової фази антитерористичної операції плану «Бумеранг», всупереч ст.ст. 10, 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», без письмового рішення про проведення антитерористичної операції та письмового погодження на це Голови Служби безпеки України ОСОБА_10 , а лише за його усним злочинним наказом, без підтвердження інформування про рішення щодо проведення антитерористичної операції Президента України, без внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258 КК України терористичний акт, без оформлення наказу про затвердження персонального складу оперативного штабу з управління антитерористичною операцією та з порушенням порядку залучення та використання в антитерористичній операції сил і засобів, що передбачено п.п. 3, 4, 7, 11 Положення про оперативний штаб з управління антитерористичною операцією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2004 № 611-11, в порушення вимог пунктів 1.4., 1.7. та розділу VІ Інструкції про порядок підготовки та проведення антитерористичної операції, затвердженої наказами СБ України, МВС України, МНС України, УДО, ДКК, ДДУВП, Міноборони України, Мінтрансу України від 19.12.2001 №0237/028/6т/063/0156/08/024/15т та Плану проведення антитерористичної операції на потенційно небезпечних об`єктах м. Києва уразливих у терористичному відношенні («Бумеранг»), затвердженого 25.04.2012 першим заступником Голови СБУ керівником АТЦ при СБУ, зокрема, усвідомлюючи злочинний характер такого наказу та суспільно небезпечні наслідки від нього у вигляді шкоди для життя та здоров`я громадян, власноручно поставив резолюцію на «Бойовому розрахунку сил і засобів штурмової групи ЦСО «А» з відміткою «Дозволяю» та особисто надав команду ОСОБА_15 про початок проведення силової фази антитерористичної операції плану «Бумеранг» у будівлі Федерації профспілок України.

Надалі, в результаті зазначених дій ОСОБА_7 у будівлі Федерації профспілок України проведена силова фази антитерористичної операції за наслідками якої в приміщеннях зазначеної будівлі виникла пожежа, під час якої загинули дві особи громадяни України ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які тривалий час брали участь в акціях громадянського протесту в центральній частині м. Києва, частково зруйновано приміщення будівлі Федерації профспілок України, зокрема перекриття між 4 та 5 поверхами будівлі, а також було пошкоджено майно юридичних та фізичних осіб, яке там розміщувалось.

ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 усвідомлювали, що застосування великої кількості правоохоронців у центральній частині м. Києва, озброєних спецзасобами, у тому числі вогнепальною зброєю, які використовували спецтехніку, водомети, БТРи з метою розгону мітингувальників, обов`язково призведе до настання тяжких наслідків у вигляді тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості спричинених як протестувальникам, так і задіяним працівникам органів внутрішніх справ та, врахувуючи події першої частини дня 18.02.2014, допускали настання загибелі протестувальників та працівників органів внутрішніх справ.

Крім того, вони усвідомлювали настання знищення майна протестувальників та інших фізичних і юридичних осіб, у тому числі шляхом підпалів.

У результаті зазначених скоординованих злочинних дій керівників Служби безпеки України Голови СБУ ОСОБА_10 , його першого заступника керівника АТЦ при СБУ ОСОБА_12 , начальника ГУСБУ в м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , керівників МВС України Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_13 , його заступника ОСОБА_18 , командувача ВВ МВС України ОСОБА_19 та керівництва ГУМВС України в м. Києві тимчасово виконувача обов`язків начальника ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_14 , його заступника начальника міліції громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_20 , командира ПМОП «Беркут», ОСОБА_21 та інших невстановлених керівників підрозділів правоохоронних органів у період часу приблизно з 19 год. 18.02.2014 до 04 год. 19.02.2014 співробітниками органів внутрішніх справ та Служби безпеки України було незаконно здійснено спробу силового розгону мітингувальників, які перебували на Майдані Незалежності в м. Києві, в результаті чого внаслідок протиправного та надмірного застосування фізичної сили, спеціальних засобів, спецтехніки та прихованого застосування вогнепальної зброї було заподіяно тяжкі наслідки, зокрема у вигляді вбивств 10 осіб, загибелі 7 осіб, спричинення тяжких тілесних ушкоджень 19 особам, середньої тяжкості тілесних ушкоджень 14 особам, легкі тілесні ушкодження 41 особі.

Окрім того, за наслідками проведення співробітниками Служби безпеки України силової фази антитерористичної операції у будівлі Федерації профспілок України в приміщеннях зазначеної будівлі виникла пожежа, внаслідок якої загинули дві особи громадяни України ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які тривалий час брали участь в акціях громадянського протесту в центральній частині м. Києва, частково зруйновано приміщення будівлі Федерації профспілок України, зокрема перекриття між 4 та 5 поверхами, а також було пошкоджено майно юридичних та фізичних осіб, яке розміщувалось у цих приміщеннях.

Відповідно до висновку комплексної судової пожежно-технічної та вибухо-технічної експертизи від 10.09.2014 № 5796/14-46/5797/14-47, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, в будівлі Федерації профспілок України була велика кількість осередків пожежі, які під час її розвитку злились у суцільний осередок і будівля була повністю охоплена вогнем.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 08.05.2014 № 49/653, проведеної Київським міським клінічним бюро СМЕ, смерть ОСОБА_16 настала внаслідок отруєння оксидом вуглецю (чадним газом).

За висновком судово-медичної експертизи від 29.05.2014 № 601/28, проведеної Київським міським клінічним бюро СМЕ, настання смерті ОСОБА_17 пов`язане з дією високої температури (вогню), від ураження тіла термічними опіками під час перебування потерпілого у вогнищі пожежі.

Відповідно до висновку судової економічної експертизи від 19.06.2015 № 6196/15-45 відомості, зазначені в акті списання основних засобів та інших оборотних активів від 22.04.2014 щодо нанесених збитків підприємству «Господарське управління Федерації профспілок України» на загальну суму 8 млн. 886 тис. 734 грн. розрахунково підтверджуються в сумі 5 810 395,92 грн. Відомості, зазначені в інвентаризації основних засобів Федерації профспілок України станом на 27.02.2014 щодо нанесених збитків Федерації профспілок України на загальну суму 3 млн. 880 тис. 780 грн. розрахунково підтверджуються в сумі 2 645 096,53 грн.

Відповідно до висновку судової економічної експертизи від 23.06.2015 № 10625/15-45 розмір збитків, заподіяних Київській міській раді профспілок та підприємству «Господарське управління Київської міської ради профспілок» внаслідок пожежі, яка мала місце в період з 18 по 20 лютого 2014 року в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 16, становить 3 855 700,0 грн.

Відповідно до висновку судово-економічної та судово-товарознавчої експертизи від 24.06.2015 № 7761/15-45/7762/15-53 внаслідок пожежі, яка мала місце в період з 18 по 20.02.2014 в будівлі за адресою: м. Київ, Майдан Незалежності, 2, ЦК «Профспілки працівників освіти та науки України» заподіяно збитки на загальну суму 865 595,85 грн.

Відповідно до висновку судової економічної експертизи від 12.06.2015 № 7766/15-45 сума збитків, заподіяних МВС України у зв`язку із знищенням телекомунікаційного обладнання в результаті пожежі в будівлі ФПУ за адресою: м. Київ, Майдан Незалежності, 2, розрахунково становить 152 877,09 гривень.

Відповідно до висновку судової економічної експертизи від 24.06.2015 № 8313/15-45 внаслідок пожежі, яка мала місце в період з 18 по 20.02.2014 в будівлі за адресою: м. Київ, Майдан Незалежності, 2, ЦК «Профспілки працівників охорони здоров`я України» заподіяно збитки на загальну суму 504 874,58 грн.

Обґрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного заходу, сторона обвинувачення вважає необхідним змінити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, враховуючи зміну останному обсягу обвинувачення та вважаючи наявними ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурори клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 , його захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 проти задоволення клопотання категорично заперечували, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання про застосування запобіжного заходу, та матеріали, надані стороною захисту в судовому засіданні, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні даного клопотання підлягають встановленню та врахуванню обставини, визначені ч.1 ст.178, ч.1 ст.194 КПК України, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст.177 КПК України.

Постановою заступника Генерального прокурора України від 17.08.2015 року строк розслідування у кримінальному провадженні № 0001353 від 07.07.2015 року стосовно ОСОБА_7 продовжено до 8 місяців, а саме до 03.11.2015 року.

Відповідно до ухвали апеляційного суду м. Києва від 12.03.2015 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із строком дії до 03.05.2015 року.

Печерським районним судом м. Києва 26.06.2015 року строк дії запобіжного заходу продовжено до 6 місяців, а саме до 25.08.2015 року. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09.07.2015 року зазначене рішення залишено чинним.

Обставинами, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу та стали підставою для звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є здобуті органом досудового розслідування докази, які доводять вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України та повідомлення останньому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 28, ст. 340; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 121; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (див рішення «Чеботарь проти Молдови»), яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку не погоджується з доводами сторони захисту, та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалах клопотання даних, що містяться в: протоколі допиту свідка ОСОБА_22 (особи, до якої застосовані заходи безпеки шляхом зміни анкетних даних) від 26.05.2015, протоколі огляду речей від 26.06.2015 /а. с. 87-124 т. 1/, листі СБ України від 28.05.2014 щодо інформації стосовно абонентів мобільного зв`язку з додатками /а. с. 234-277 т. 2/; а також в інших матеріалах, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, у їх сукупності даними яких підтверджено дислокацію бійців спецпідрозділу «Беркут» в районі вул. Інститутської в м. Києві 20.02.2014 та використання зброї, що містяться в протоколах допиту свідків та потерпілих, висновку експерта за результатами проведення комплексної судово-балістичної та хімічної експертизи від 21.07.2014 /а. с. 232-246 т. 3/, висновку експерта за результатами проведення судово-балістичної експертизи від 22.07.2014 /а. с. 249-251 т. 3/, висновку експерта за результатами проведення комплексної судової фототехнічної та судово-медичної експертизи /а. с. 252- 260 т.3/, висновку експерта за результатами проведення комплексної судової трасологічної, балістичної, хімічної експертизи, експертизи продуктів вибуху та вибухових пристроїв /а. с. 194 205 т. 2/, висновку експерта за наслідками судово-медичної експертизи одягу ОСОБА_23 від 20.03.2015 /а. с. 206-218/.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування підозрюваним від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_24 , та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного, який є працівником правоохоронного органу, за місцем несення служби характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання; можливість впливу на інших учасників кримінального провадження, враховуючи інкримінування вчинення злочинів за співучастю з невстановленими слідством особами, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення, в тому числі й при врахування соціальних зв`язків підозрюваного, про що описано в мотивувальній частині ухвали слідчого судді вище.

Згідно з ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

Враховуючи дану норму кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованого підозрюваному діяння та наслідки їх вчинення, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави підозрюваному при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з домашнього арешту на тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.10.2015 року включно.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою оголошена підозрюваному ОСОБА_7 .

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 18.10.2015 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1