Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
П О С Т А Н О В А

10 травня 2011 р. Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області ОСОБА_1,

з участю секретаря Кащенко Г.Р.,

прокурора Посвалюка І.П.,

адвоката ОСОБА_2,

скаржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка скаргу ОСОБА_3 на постанову від 15 лютого 2011 р. старшого помічника Жмеринського транспортного прокурора Семчука М.В. про порушення кримінальної справи «відносно ОСОБА_3 за фактом грубого порушення законодавства про працю» за ст.172 ч.1 КК України, -

у с т а н о в и в :

22 грудня 2009 р. в.о. Жмеринського транспортного прокурора Посвалюк І.П. виніс постанову про порушення кримінальної справи «за фактом грубого порушення законодавства про працю та фактом службового підроблення службовими особами Вагонного депо Жмеринка ДТГО «Південно-західна залізниця» за ознаками злочинів, передбачених ст.172 ч.1, ст.366 ч.1 КК України».

15 лютого 2011 р. старшим помічником Жмеринського транспортного прокурора Семчуком М.В. порушена кримінальна справа «відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за фактом грубого порушення законодавства про працю».

Отримавши наступного дня копію даної постанови, ОСОБА_3 звернувся 27 квітня 2011 р. до суду із скаргою на постанову про порушення кримінальної справи в звязку з її незаконністю.

В судовому засіданні адвокат, за проханням скаржника, пояснив, що в оскаржуваній постанові не зазначені кваліфікуючі ознаки з наведених в ст.172 ч.1 КК України, які автор постанови мав на увазі при порушенні кримінальної справи.

Справа порушена відносно ОСОБА_3 особисто, і разом з тим по факту.

Кримінально карним, згідно ст.172 ч.1 КК України, є порушення трудових прав людини, які передбачені законами України про працю, зокрема ст.2 КЗпП України. Оскаржувана постанова не містить посилання на порушення таких прав. Натомість, в ній містяться відомості про отримання всіма працівниками, що працювали надурочно, відповідної грошової компенсації.

Ніхто з працівників вагонного депо не звертався і не звертається до прокуратури з приводу порушення їх трудових прав.

Просив скасувати постанову про порушення кримінальної справи за ст.172 ч.1 КК України відносно ОСОБА_3

Старший помічник Жмеринського транспортного прокурора Семчук М.В. пояснив, що справу розслідувала інша особа. Він же допитував всіх потерпілих. Після чого, вбачаючи в діях начальника вагонного депо ознаки злочину, порушив відносно нього кримінальну справу за ст.172 ч.1 КК України. Ксерокопії з матеріалів справи для суду знімав він. Розбіжності в представлених документах та їх оригіналі в кримінальній справі пояснив тим, що він знімав копії тільки з тих матеріалів, що стали підставою для порушення кримінальної справи.

Прокурор вважав, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки справа порушена законно, по справі були проведені слідчі та інші дії, після чого, відповідно до ст.94 КПК України, кримінальна справа була порушена відносно конкретної особи. В представлених суду матеріалах містяться ті відомості, які він вважав за потрібне представити. Просив відмовити в задоволенні скарги.

У судовому засіданні були досліджені матеріали, на підставі яких було порушено кримінальну справу, і які на вимогу суду були представлені Жмеринським транспортним прокурором. Ними виявились ксерокопії слідчих та інших документів. В процесі дослідження цих матеріалів був оглянутий перший з чотирьох томів кримінальної справи, яку доставив до суду прокурор, і в яких зазначені підстави та приводи для порушення кримінальної справи. На пропозицію залишити матеріали в суді на вивчення (відповідно до ч.6 ст.236-8 КПК України) прокурор відмовив. Тому було продовжено дослідження ксерокопій слідчих та інших документів, представлених транспортним прокурором.

У судовому засіданні дослідивши вищезазначені матеріали, заслухавши пояснення захисника особи, яка подала скаргу; особи, що порушила кримінальну справу, а також прокурора, приходжу до наступного.

Згідно ч.13 ст.236-8 КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суд повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати і заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України приводами до порушення кримінальної справи є :

1)заяви або повідомлення підприємств, установ, організацій, посадових осіб, представників влади, громадськості або окремих громадян;

2)повідомлення представників влади, громадськості або окремих громадян, які затримали підозрювану особу на місці вчинення злочину або з поличним;

3)явка з повинною;

4)повідомлення опубліковані в пресі;

5)безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судом ознак злочину;

Далі в цій статті наголошується, що справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Частина 1 ст. 172 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів, а також інше грубе порушення законодавства про працю. Під «грубим порушенням законодавства про працю» слід розуміти випадки обмеження трудових прав громадян або зневажливого до них ставлення.

Основні трудові права працівників зазначені в ст.2 КЗпП України. Це право на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники мають також право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Як видно з оскаржуваної постанови про порушення кримінальної справи, приводами і підставами для порушення справи стали : «у період з 16.10.2009 по 02.11.2009 року, в порушення вимог ст.141 КЗпП України не додержувався законодавства про працю, правильно не організував роботу працівників та не забезпечив трудову та виробничу дисципліну на підприємстві і діючи всупереч вимог ст.43 Конституції України, та ст.ст. 1, 21, 22 Закону України «Про оплату праці», якими визначено права працівників на отримання заробітної плати за виконану роботу і гарантовано право дотримання прав щодо оплати праці шляхом заборони субєктам організації оплати праці в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами, в порушення вимог ст.50 КЗпП України, допускав перевищення працівниками встановлену законом 40-годинну тижневу норму тривалості робочого часу; всупереч ст.106 КЗпП України, її підприємства не здійснив оплату праці за роботу в надурочний час», а також «без письмової згоди та попередження працівників цехів за два місяці про зміну діючих істотних умов праці та режиму роботи, а саме було зобовязано вказаних працівників з 16.10.09 року по 01.12.2009 року працювати, окрім денної роботи, у нічні зміни, у звязку з виробничою необхідністю».

Далі в постанові наводиться приклад порушення, який, на думку автора постанови, є кримінально карним відпрацювання надурочно.

В кінці постанови зазначається, що працюючим надурочно працівникам оплата праці була проведена (треба вважати) до порушення кримінальної справи.

Згідно ст.98 КПК України, при наявності приводів і підстав, зазначених у статті 94 цього Кодексу, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобовязані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування. Якщо на момент порушення кримінальної справи встановлено особу, яка вчинила злочин, кримінальну справу повинно бути порушено щодо цієї особи.

Як видно з оскаржуваної постанови, обовязковість зазначення в ній приводів і підстав не знайшло вираження.

Разом з цим, порушення справи одночасно «відносно» і «по факту» є неприпустимим. Вважаю, що це свідчить про невпевненість автора постанови у правильності своїх дій при її винесенні.

Не можна обійти увагою і той факт, що відповідно до вимог ч.6 ст.236-8 КПК України орган дізнання, слідчий або прокурор, у провадженні якого знаходиться справа, зобовязаний у встановлений суддею строк подати до суду матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про порушення справи. Матеріали, які подаються до суду, мають бути описані, прошиті та пронумеровані із зазначенням посади та прізвища особи, яка склала опис.

Закон не містить винятків з цього правила, як то подання ксерокопій матеріалів, або ж подання таких матеріалів не повністю, а на розсуд досудового слідства. Вважаю, що в даному випадку, разом з іншим, слід застосувати положення ч.8 ст.236-8 КПК України, яка передбачає, що у разі неподання без поважних причин до суду матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про порушення справи, у встановлений суддею строк суддя вправі визнати відсутність цих матеріалів підставою для скасування постанови про порушення справи.

Всі вищевикладені обставини в комплексі дають підстави констатувати, що в даному випадку порушення кримінальної справи відбулось без наявності приводів та підстав, без додержання вимог статей 94, 98 КПК України.

Відповідно до ч.14 ст.236-8 КПК України за результатами розгляду скарги суддя своєю мотивованою постановою, зокрема, задовольняє скаргу і скасовує постанову про порушення справи.

Керуючись ст.ст.6 п.2, 236-7, 236-8 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 на постанову від 15 лютого 2011 р. старшого помічника Жмеринського транспортного прокурора Семчука М.В. про порушення кримінальної справи «відносно ОСОБА_3 за фактом грубого порушення законодавства про працю» за ст.172 ч.1 КК України, задовольнити.

Скасувати постанову від 15 лютого 2011 р. старшого помічника Жмеринського транспортного прокурора Семчука М.В. про порушення кримінальної справи «відносно ОСОБА_3 за фактом грубого порушення законодавства про працю» за ст.172 ч.1 КК України.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Головуючий К.Шепель