Апеляційний суд Херсонської області
Справа №11а-1557/10 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія скарга на Доповідач Годун В.А. постанову про порушення
кримінальної справи
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Г одуна В. А., суддів Делієва О.М., Гемми Ю.М., з участю прокурора Філімонова К.В.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Херсоні 12 листопада 2010 року матеріали справи за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 25 жовтня 2010 року,

встановила:

Зазначеною постановою задоволено скаргу директора ТОВ «Меблеві технології» ОСОБА_2 на постанову слідчого ОВС СВ ПМ Державної податкової адміністрації у Херсонській області від 24 вересня 2010 року про порушення кримінальної справи за фактом закінченого замаху на заволодіння чужим майном, грошима у сумі 133333,33 грн, шляхом зловживання службовими особами ТОВ «Меблеві технології» своїм службовим становищем і внесення ними до податкових декларацій з ПДВ за липень 2009 року завищених сум бюджетного відшкодування ПДВ, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4 ст.191 КК України.

Скасовуючи зазначену постанову, суд виходив з того, що при порушенні кримінальної справи не дотримано вимог статей 94, 97, 98 КПК України, оскільки у ході дослідчої перевірки не встановлені дані, які вказують на наявність у діях службових осіб ТОВ «Меблевітехнології» ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.15 України.

В апеляції прокурор просить скасувати постанову суду і направити справу на новий судовий розгляд у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та допущеними судом істотними порушеннями кримінально-процесуального закону. Так, приводом для порушення кримінальної справи було безпосереднє виявлення оперуповноваженим ГВПМ ДПІ у м. Херсоні ОСОБА_3JI. у діях ТОВ «Меблеві технології» ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ст. 191 КК України, а підставою матеріали дослідчої перевірки, з яких випливає, що ТОВ «Меблеві технології», завідомо знаючи, що ТОВ «Меблеві технології» не має права на бюджетне відшкодування, зловживаючи своїм службовим становищем та порушивши пункти 7.7.2 і 7.7 ст.7 ЗУ «Про податок на додану вартість», внесли до податкової декларацій з ПДВ за липень 2009 року завищену суму бюджетного відшкодування. Також положення постанови суду про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_2 від 28 вересня 2010 року про те, що кримінальна справа порушена «28 жовтня 2010 за фактом привласнення чужого майна, яке було ввірено винуватому», не відповідає фактичним обставинам справи. Висновок суду про те, що фіктивність поставок товарів товариством «Риста» є припущенням слідчого, на думку прокурора, суперечить матеріалам дослідчої перевірки, зокрема, акту про результати перевірки ТОВ «Меблеві технології» від 2 листопада 2009 року, поясненням ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а також встановленим дослідчою перевіркою фактам постачання продукції, яка за податковою декларацією ТОВ «Меблеві технології» за липень 2009 року була отримана від ТОВ «Риста», товариствами «Наса» і «Сугой». Також наявність у діях службових осіб ТОВ «Меблеві технології» ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.191 КК України, підтверджується неперерахуванням до бюджету товариством «Риста» ПДВ у сумі 133333,33 грн. за операціями з поставки будівельних матеріалів товариству «Меблеві технології». Прокурор вважає, що посилання постанови суду на неузгодження рішень ДПІ м. Херсона суперечить розясненням п.15 постанови пленуму Верховного суду України №15 від 8 жовтня 2004 року. Окрім цього, на думку прокурора, суд, відкривши провадження за скаргою ОСОБА_2, не дотримався вимог ст. 23б7 КПК України, оскільки скаржник не обґрунтував порушення своїх прав і законних інтересів.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, вислухавши прокурора, який підтримав апеляцію, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 94 КК України кримінальна справа може бути порушена тільки у тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Із постанови про порушення кримінальної справи вбачається, що підставою для її порушення стало внесення до податкової накладної ТОВ «Меблеві технології» за липень 2009 року з порушенням пунктів 7.2, 7.4.1, 7.4.5, 7.4, 7.7.1, 7.7.2, 7.7 ст.7 ЗУ «Про податок на додану вартість», зокрема, щодо зазначення місцезнаходження продавця товарів, завищеної суми бюджетного відшкодування внаслідок неправильного визначення суми податкового кредиту ТОВ «Меблеві технології», на формування якої вплинуло здійснення операцій з придбання будматеріалів у ТОВ «Риста», яке на момент перевірки значилось у базі даних АІС «Облік платежів і податків» як відсутнє за місцезнаходженням і згідно автоматизованої бази співставлення порушило провадження у справі про банкрутство.

Разом з тим, у постанові про порушення кримінальної справи зазначено, що підтвердити факт поставки товару товариством «Риста» товариству «Меблеві технології» є неможливим з огляду на те, що колишній менеджер ТОВ «Меблеві технології» ОСОБА_4 дав прояснення про те, що ТОВ «Меблеві технології» ніколи не здійснювало транспортування товару від постачальників, а колишній директор ТОВ «Риста» ОСОБА_5 пояснив, що ТОВ «Риста» виступало лише у якості посередника, а зобовязання щодо транспортування товарів здійснювалось за рахунок постачальників ТОВ «Риста». Тому висновок суду про те, що фіктивність поставок товарів товариством «Риста» є лише припущенням, підтверджується як матеріалами дослідчої перевірки, так і викладеними у постанові про порушення кримінальної справи висновками слідчого, з яких вбачається, що ні у поясненнях ОСОБА_4 і ОСОБА_5, ні в інших матеріалах, на підставі яких порушено кримінальну справу, немає достатніх даних, які б підтверджували або спростовували факт безтоварних операцій між зазначеними вище товариствами.

Також, із постанови про порушення кримінальної справи вбачається, що дослідчою перевіркою не встановлено обставини, які вказують на наявність умислу службових осіб ТОВ «Меблеві технології» на внесення до податкової накладної недостовірних даних щодо місцезнаходження ТОВ «Риста» з метою привласнення чужого майна шляхом безпідставного отримання бюджетного відшкодування у сумі 133333,33 грн..

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що положення постанови слідчого щодо порушення службовими особами ТОВ «Меблеві технології» вимог ст.7 ЗУ «Про податок на додану вартість», за умови невстановлення дослідчою перевіркою обставин, які вказують на безтоварний характер господарських операцій між ТОВ «Риста» і ТОВ «Меблеві технології», а також на умисел службових осіб ТОВ «Меблеві технології» щодо внесення до податкової накладної недостовірних відомостей з метою безпідставного отримання бюджетного відшкодування, не вказує на наявність підстав для порушення кримінальної справи, оскільки не містить достатніх даних, які вказують на наявність у діях службових осіб ТОВ «Меблеві технології» ознак злочину передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4 ст.191 КК України.

Встановлений у ході дослідчої перевірки, зокрема, на підставі акту ДПІ від 2 листопада 2009 року факт несплати ТОВ «Риста» податку на додану вартість у сумі 133333,33 грн. за операціями, повязаними з договором поставки будматеріалів товариству «Меблеві технології», на який посилається в апеляції прокурор, за відсутності достатніх даних, які вказують на безтоварний характер зазначених вище операцій і на умисну форму вини осіб, які їх здійснювали, не вказує на наявність у діях службових осіб ТОВ «Меблеві технології» ознак злочину, оскільки обовязок сплати податку на додану вартість за вказаними операціями покладається на ТОВ «Риста» як на постачальника товарів.

Доводи апеляції прокурора та положення постанови про порушення кримінальної справи про те, що постачання будівельних матеріалів відповідно до акту ДШ м. Херсона від 2 листопада 2010 року фактично здійснювалось 1111 «Наса» та ПП «Сугой», не відповідають матеріалами дослідчої перевірки, і, зокрема, самому акту ДПІ м. Херсона від 2 листопада 2010 року, у якому немає жодних відомостей про діяльність цих підприємств.

Доводи апеляції прокурора про те, що посилання суду на неузгодженість рішень ДПІ у м. Херсоні суперечить розясненню п.15 постанови пленуму Верховного суду України №15 від 8 жовтня 2004 року, є безпідставними, оскільки зазначене розяснення стосується лише розгляду кримінальних справ щодо ухилення від сплати податків, тоді як оскаржувана постанова слідчого про порушення кримінальної справи винесена за фактом закінченого замаху на привласнення чужого майна, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.З ст.15 - ч.4 ст.191 КК України.

Разом з тим, відповідно до п. 5.2.4 ст.5 ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Враховуючи те, що судом першої інстанції встановлено, що рішення ДПІ у м. Херсоні, на підставі яких щодо службових осіб ТОВ «Меблеві технології» було порушено кримінальну справу, у звязку з оскарженням їх до суду є неузгодженими, ці рішення, з урахуванням викладених вище обставин щодо відсутності даних про безтоварний характер операцій між ТОВ «Риста» і ТОВ «Меблеві технології» і даних, які підтверджують умисну форму вини щодо проведення таких операцій, внесення недостовірних відомостей до податкової накладної та заволодіння чужим майном посадовими особами ТОВ «Меблеві технології», не можуть тлумачитися як такі, що містять достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Рішення суду про відкриття провадження за скаргоюОСОБА_2 відповідає нормам статті ст. 236 КПК України, оскільки кримінальна справа, порушена слідчим OB С СВ ДПА у Херсонській області за фактом вчинення службовими особам ТОВ «Меблеві технології» злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4 ст.191 КК України, стосується інтересів скаржника, який є директором, а отже згідно примітки до ст. 364 КК України службовою особою ТОВ «Меблеві технології».

Неправильне зазначення судом першої інстанції у постанові про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_2 дати винесення і змісту оскаржуваної постанови слідчого, на яке посилається прокурор, колегія суддів вважає неістотним порушенням кримінально- процесуального закону, оскільки воно не перешкодило суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законну і обґрунтовану

постанову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що скарга

ОСОБА_2В розглянута судом без істотних порушень кримінально-

процесуального закону, висновки суду першої інстанції відповідають

фактичним обставинам справи, а відсутність підстав для порушення

кримінальної справи за фактом вчинення службовими особами ТОВ

«Меблеві технології» злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4 ст.191 КК України, встановлена судом відповідно до норм статей 236-8, 236-7, 94,

97 та 98 КПК України

Тому підстав для скасування або зміни постанови колегією

суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи

судом першої інстанції, залишити без задоволення; а постанову

Суворовського районного суду м. Херсона від 25 жовтня 2010 року,

якою скасовано постанову слідчого ОВС СВ ПМ Державної податкової

адміністрації у Херсонській області від 24 вересня 2010 року про

порушення кримінальної справи за фактом закінченого замаху на

заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовими особами

ТОВ «Меблеві технології» своїм службовим становищем, вчинене у

великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4

ст.191 КК України, - без змін.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом: суддя підпис