Справа № 342/1222/15-к
Провадження № 1-кп/342/20/2016
27 січня 2016 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні має неповнолітню дитину 2008 року народження, громадянина України, який має повну середню освіту, офіційно не працює, судимий 16 липня 2014 року Городенківським районним судом за ч.1 ст.186 КК України на сто шістдесят годин громадських робіт,
за ч.3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднане з проникненням в приміщення, групою осіб.
Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах:
07.11.2015 р., ОСОБА_4 , діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, користуючись відсутністю господаря, за попередньою домовленістю із знайомим односельчанином, кримінальне провадження відносно якого закрите Постановою прокурора Городенківського району від 13.11.2015 р. в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення в формі приватного обвинувачення щодо останнього, який є її онуком, - прийшли до господарства ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному господарстві, проникли в підсобне приміщення (стодолу), звідки викрали 300 кг пшениці вартістю 720 грн., 95 кг ячменю вартістю 228 грн. та кролицю вартістю 150 грн. Своїми діями спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в загальній сумі 1098 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.
В судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з`явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, зазначила, що не заперечує щодо проведення скороченого судового слідства, просить обвинуваченого суворо не карати, одночасно зазначила, що викрадене їй повернуто, претензій не має. Згідно вимог ст. 325 КПК України вирішено провести судовий розгляд у відсутності потерпілої.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.
В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він проживає вдома сам. Ввечері, напередодні свята «Дмитра», в листопаді 2015 р., до нього додому, на АДРЕСА_3 прийшов односельчанин ОСОБА_7 , з яким випили приблизно 0,5 л спиртного. Потім той запропонував разом піти до його баби ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_2 , та викрасти зерно, яке зберігається в неї в стодолі. Біля 2 год. ночі вони пішли до місця проживання ОСОБА_6 , яка проживає через дві вулиці від його помешкання, приблизно в 15 хвилинах ходу. Він залишився біля хвіртки, а спільник пішов до стодоли. Звідти приніс мішок з зерном, який закинув йому на плечі, а він поніс викрадене зерно до себе додому, залишив надворі. Спільник також ніс мішок з зерном до нього додому. Таким способом за три рази перенесли від ОСОБА_6 до нього додому 6 мішків, в кожному з яких було біля 50 кг зерна. Останній раз спільник, крім мішка з зерном, в іншому мішку ніс кролицю, яку викрав у своєї баби ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_7 заніс всі мішки з зерном з подвір`я до нього в хату. Наступного дня чотири мішки зерна пшениці вони продали, виручивши за продаж 450 грн. Зерно, яке залишилось, та кролицю повернули ОСОБА_6 . Крім того, відкупили і повернули потерпілій зерно пшениці. Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати, врахувати те, що викрадене потерпілій повернуто.
Таким чином, суд встановив, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину - таємного викрадення чужого майна повторно, поєднаного з проникненням в приміщення, групою осіб, - доведена повністю. При цьому суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4 був засуджений 16.07.2014 р. за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді сто шістдесяти годин громадських робіт, в зв`язку з відбуттям покарання ОСОБА_4 11.02.2015 р. знятий з обліку в КВІ, а відповідно до примітки 1 статті 185 КК України - у статтях 185,186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 292 цього Кодексу. Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжких, обставини його вчинення, суспільну небезпеку, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують покарання, так як обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, визнання вини, відшкодування завданих потерпілій збитків. Суд приймає до уваги положення ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який активно сприяв розкриттю злочину, проживає один, позитивно характеризується по місцю проживання, на утриманні має малолітнього сина, добровільно відшкодував завдану шкоду, потерпіла ОСОБА_6 просить його суворо не карати, претензій до обвинуваченого не має. Наявність зазначених обставин та дані про особу обвинуваченого суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину і впливають на пом`якшення покарання. Тому суд прийшов до переконання про можливість застосування ч.1 ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 185 КК України за цей злочин, в виді арешту.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - чотири місяці арешту.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду . та помістити в УВП № 12 м. Івано-Франківська.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 27.01.2016 року.
Речові докази: 112 кг пшениці, 95 кг ячменю, кролицю, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , - залишити їй, як власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1