печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1696/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність Генеральної прокуратури України,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою і просить зобов`язати відповідальну службову особу Генеральної прокуратури України припинити дію щодо направлення його заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 січня 2016 року №30 до прокуратури м. Києва для розгляду в порядку ст. 214 КПК України, зобов`язати посадових осіб Генеральної прокуратури України розглянути заяву про вчинене кримінальне правопорушення від 06 січня 2016 року №30 в порядку ст. 214 КПК України. Скарга обґрунтована тим, 06 січня 2016 року заявник звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про кримінальне правопорушення, вчинене на його погляд суддею Арбітражного суду м. Києва , при цьому у встановлений строк подана ним заява до ЄРДР внесена не була, а згідно листа від 12 січня 2016 року направлена до прокуратури м. Києва .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав скаргу, доповнив її зміст своїми поясненнями та наполягав на задоволенні викладених ним вимог.

Генеральна прокуратура України в особі прокурора ОСОБА_4 подав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні скарги, вказуючи на дотримання вимог КПК України при направлення заяви до прокуратури м. Києві за територіальним принципом.

Вивчивши скаргу, долучені до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

У відповідності до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, до Генеральної прокуратури України надійшла заява ОСОБА_3 від 06 січня 2016 року про кримінальні правопорушення, яка 12 січня 2016 року направлена до прокуратури м. Києва для розгляду у спосіб та строки встановлені ст. ст. 60, 214 КПК України, про що свідчить відповідний супровідний лист.

Відповідно до п. 3.6, п.3.8 наказу Генерального прокурора України №125 від 03 грудня 2012 року «Про затвердження Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», згідно з яким, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли до міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратур, прокуратур обласного рівня, але вчинені на території іншого міста, району, району в місті, області, за дорученням керівника цих прокуратур або керівника структурного підрозділу прокуратури обласного, міського рівня з дотриманням територіального принципу направляються до відповідної прокуратури через прокуратуру вищого рівня.

Таким чином, направлення заяви до прокуратури за територіальним принципом відповідають положенням кримінального процесуального закону та наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012, що спростовує доводи особи, яка подала скаргу про незаконність бездіяльності Генеральної прокуратури України.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Слідчим суддею, при розгляді даної скарги не встановлено порушення Генеральною прокуратурою України будь яких прав особи, яка подала скаргу чи інших осіб при перенаправленні його заяви до прокуратури м. Києва для розгляду.

Окрім цього слід звернути увагу на те, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Згідно з положеннями Конституції України та Рішення Конституційного суду України від 23.05.01 6-рп/2001 оцінка законності процесуальних актів і дій суддів належить виключно до сфери правосуддя. Чинним законодавством України органи прокуратури не наділені повноваженнями по здійсненню нагляду за діяльністю органів судової влади.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому слід зазначити, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається. Особливість відповідальності судді визначена Законом України «Про судоустрій та статус суддів» та є однією з гарантій незалежності.

За вказаних обставин приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 214, 216, 218, 303, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність Генеральної прокуратури України, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1