Провадження № 1-кс/161/3259/14
У Х В А Л А
м. Луцьк 31 липня 2014 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Луцьк клопотання слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури м. Луцька ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24 липня 2014 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці на перехресті будинків АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, не покорившись законній вимозі дільничного інспектора міліції ВДІМ Луцького МВ УМВС України у Волинській області лейтенанта міліції ОСОБА_7 припинити порушення громадського порядку, у зв`язку з виконанням останнім своїх службових обов`язків, умисно, схопивши двома руками за шию потерпілого ОСОБА_7 , утримував та шарпав його за вказану ділянку тіла, після чого наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ліктьового суглобу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді саден, які згідно висновку судово-медичного експерта № 746 від 25.07.2014 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а в подальшому повалив його на землю та порвав формену сорочку останнього.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України.

29.07.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Допитаний, як підозрюваний ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, винним себе визнав частково, оскільки в силу того, що при вищеописаних обставинах перебував в стані алкогольного сп`яніння, то не пригадує всіх подій, що мали місце у вищевказаний час.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , висновком СМЕ № 746 від 25.07.2014 року, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого та іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Крім того, ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та систематично вчиняє адміністративні правопорушення, про що ДІМ ВДІМ Луцького МВ складали протоколи про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, ті обставини, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, однак має постійне місце проживання, а також, що даний громадянин в ході досудового розслідування неодноразово на виклики слідчого для проведення необхідних слідчих дій не з`являвся, про причини неприбуття не повідомляв; раніше притягувався до кримінальної відповідальності та систематично вчиняє адміністративні правопорушення; зловживає алкогольними напоями; негативно характеризується за місцем проживання, а тому вважаю, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного як під час слідства, так і в суді, а більш м`які види запобіжного заходу не забезпечать виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Зокрема, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 5 років, крім того, він будучи судимим за умисний середньої тяжкості злочин, знову вчинив злочин, свідчить про те, що існують ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці з застосуванням засобів електронного контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчих СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0001852 за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) застосувати електронний засіб контролю.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у відповідності до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав у ньому викладених. Просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що клопотання підлягає до задоволення з підстав у ньому викладених та пояснив, що повністю підтримує доводи слідчого. Просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та пояснили, що клопотання є необґрунтованим, підозрюваний зобов`язувався добровільно виконувати покладені на нього обов`язки. Захисник просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Однак просили відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання, приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден

невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській перебуває кримінальне провадження № 0001852 від 24.07.2014 року за підозрою ОСОБА_5 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Також при розгляді клопотання встановлено і цього не заперечувалось як самим підозрюваним, так і його захисником, що ОСОБА_5 у відповідності до положень ст. 276 КПК України повідомлено про обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України (а.с. 19).

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання..

Також при розгляді клопотання встановлено і це вбачається із змісту самого клопотання, що стороною кримінального провадження у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України не мотивовано та не доведено в ході судового розгляду про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною кримінального провадження доведено обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. А тому за таких обставин, приходжу до висновку про відмову в задоволенні клопотання щодо застосування у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Однак приходжу до висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 особистого зобов`язання та покладення на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 194 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про застосування у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_3 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на шістдесят днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 за першою вимогою, а разі неможливості прибути у визначений час завчасно повідомити про це особу, яка здійснила виклик;

- не відлучатися за межі м. Луцька Волинської області без дозволу слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 ;

- повідомляти слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про зміну свого місця проживання;

- не відвідувати розважальні заклади, що спеціалізується на продажі алкогольних напоїв, які споживаються на місці.

В решті клопотання відмовити.

Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення ухвали.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині відмови про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1