Єдиний унікальний номер 722/1468/15-к
Номер провадження 1-в/722/242/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника СВК-67: ОСОБА_4

та засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 04.09.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням про звільнення засудженого умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Клопотання захисник мотивував тим, що засуджений ОСОБА_5 на даний час фактично відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом; характеризується позитивно; за період відбування покарання в установі порушень режиму відбування покарання не допускав, має одне заохочення; працює, вчасно виконуючи поставлені йому завдання; здобув спеціальність «Електрогазозварювальник 2-го розряду»; вину у вчиненому злочині визнає та розкаюється. Вважає, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим просив застосувати щодо засудженого ст.81 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти клопотання та просили у його задоволенні відмовити, оскільки вважають, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Розгляд клопотання проводився за відсутності захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 та голови спостережної комісії ОСОБА_7 , які в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду.

Голова спостережної комісії ОСОБА_7 подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечував проти задоволення клопотання.

Адвокат ОСОБА_6 телефонним зв`язком повідомив суд про неможливість його участі у розгляді клопотання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, однак клопотання підтримав та просив його задовольнити, провівши судовий розгляд за його відсутності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання, та матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Частиною 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Так, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21.11.2012 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 3-х років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за вказаним вище вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09.08.2010 року і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 4-х років 1-го місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 , згідно вказаного вироку суду, відраховується з 21.11.2012 року. Відповідно кінець строку 21.12.2016 року.
Станом на час розгляду судом клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 2 роки 9 місяців 24 дня позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.
Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 1 рік 3 місяці 6 днів.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 перебуває з 21.11.2012 року. В Сокирянську виправну колонію №67 засуджений прибув 16.05.2013 року.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого та матеріалів особової справи, за час перебування в слідчому ізоляторі м.Рівне та Полицькій виправній колонії №76 засуджений ОСОБА_5 за порушення вимог режиму утримання в одному випадку був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. За час перебування в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_5 у чотирьох випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, одне із раніше накладених стягнень від 28.04.2015 року на даний час діюче. За сумлінне відношення до праці та дотримання вимог режиму по підсумкам 4-го кварталу 2014 року правами начальника відділення 19.01.2015 року засуджений ОСОБА_5 був заохочений у вигляді подяки.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №657 від 09.09.2015 року та особової справи встановлено, що з моменту прибуття до установи і по лютий 2014 року засуджений ОСОБА_5 до оплачуваних робіт на підприємстві не залучався і з приводу працевлаштування за вказаний період часу до адміністрації установи не звертався. З березня 2014 року по травень 2015 року засуджений ОСОБА_5 працевлаштований на підприємстві установи в якості вибірника-складальника каменю стінового у гірничій дільниці №1, до роботи відносився погано, поставлені перед ним змінні завдання не виконував. З червня 2015 року по даний час засуджений ОСОБА_5 участі у суспільно-корисній праці не приймає у зв`язку із скороченнями, які відбулися на підприємстві установи, що було підтверджено в судовому засіданні представником виправної колонії.
Як встановлено із змісту характеристики від 10.09.2015 року, засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, по відношенню до представників адміністрації стриманий і тактовний, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний та вживчивий, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Засуджений ОСОБА_5 не завжди має охайний зовнішній вигляд, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, виконує роботи із самообслуговування та має достатній рівень необхідних навичок. Роботи по благоустрою установи засуджений виконує під контролем, не вбачає необхідності у їх виконанні. Соціально-корисні зв`язки на волі засуджений підтримує з рідними шляхом листування, телефонних розмов, побачень, отримує посилки і передачі. За період відбування покарання засуджений в навчальному центрі, який функціонує при установі, здобув спеціальність «Електрогазозварювальник 2-го розряду».
Як вбачається із виписок протоколів засідань атестаційної комісії відділення №4 на засудженого ОСОБА_5 , відносно останнього зазначені наступні результати атестації з визначення ступеню його виправлення, зокрема за період:
з 22.01.2013 року по 10.07.2013 року злісний порушник режиму утримання;
з 10.07.2013 року по 15.01.2014 року не став на шлях виправлення;
з 15.01.2014 року по 22.07.2014 року не став на шлях виправлення;
з 22.07.2014 року по 22.01.2015 року стає на шлях виправлення;
станом на 22.07.2015 року не став на шлях виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 та його відношення до праці під час відбування покарання не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час в повній мірі не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення», у зв`язку з чим умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання є передчасним.

У зв`язку з цим, суд не вбачає процесу достатніх позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого ОСОБА_5 та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Копію цієї ухвали для відома надіслати захиснику засудженого ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 та голові спостережної комісії ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя Сокирянського районного
суду Чернівецької області ОСОБА_1