Ухвала іменем україни

18 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000450 за касаційною скаргою прокурора на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 20 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ, Волочиського району Хмельницької області, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в с т а н о в и л а:

вироком Іванівського районного суду Одеської області від 20 травня 2015 року визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання 2 роки 5 місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки 7 місяців.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки 5 місяців.

Покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання або роботи.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 серпня 2015 року вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку та ухвали суду, призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на те, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Зокрема, за матеріалами справи засудженому 08.06.2010 року виповнилося 60 років, тобто він досяг пенсійного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до осіб, які досягли пенсійного віку. Суд апеляційної інтенції на ці порушення закону увагу не звернув, та помилку суду першої інстанції не виправив.
ОСОБА_6 засуджено за те, що він 07 вересня 2014 року, керуючи автомобілем «ВАЗ 2103» у станіалкогольного сп`яніння по вул. Генерала Плієва в с. Червонознам`янка Іванківського району Одеської області, не забезпечив безпечну швидкість руху транспортного засобу, здійснив наїзд на мотоцикл «Мустанг МТ 150-4», яким керував ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи скарги та вважав, що скарга підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 286 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.
За даними про особу, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент постановлення вироку судом першої інстанції засудженому було 64 роки.

Згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років.

З цього слідує, що, призначаючи покарання засудженому у виді обмеження волі, який досяг пенсійного віку, суд порушив вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, застосував закон, який не підлягає застосуванню, що є підставою для скасування судового рішення судом касаційної інстанції.

Як видно з матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень розглянув апеляційну скаргу прокурора, разом із тим, був позбавлений можливості виправити помилку суду першої інстанції, оскільки прокурором не ставилося питання про ухвалення нового вироку.

Оскільки призначення міри покарання засудженому пов`язано із ухваленням нового вироку у справі, прокурор ставить питання перед касаційним судом про скасування рішень суду та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд.

Разом із тим, відповідно до змісту ч. 3 ст. 439 КПК України при новому розгляді у суді першої чи апеляційної інстанції застосування суворішого покарання допускається тільки за умови, що вирок було скасовано у зв`язку з необхідністю посилення покарання за скаргою прокурора, потерпілого чи його представника.

Як убачається з матеріалів справи потерпілим чи його представником судові рішення не оскаржувалися.

Оскільки прокурором в апеляційній та касаційній скаргах не ставилося питання про погіршення становища засудженого, то суд першої інстанції виходячи із положень ч. 3 ст. 439 КПК України буде позбавлений можливості призначити засудженому покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України та будь-яке інше реальне покарання.

За відсутності касаційного приводу щодо погіршення становища засудженого, зважаючи на положення ст. 437 КПК України, приписи ст. 61 КК України та законодавчу заборону погіршення становища засудженого, якому не можна обрати захід примусу, що належить відбувати реально, колегія суддів дійшла висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від покарання за ч. 1 ст. 286 КК України.

Керуючись ст.ст. 433-438 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Іванівського районного суду Одеської області від 20 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити, звільнивши його від призначеного покарання.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_8