Провадження № 1-кп/742/25/16
Єдиний унікальний № 742/3465/15-к

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Заїзд Прилуцького району Чернігівської області, українка, громадянка України, з вищою освітою, пенсіонерка, працює головою комітету самоорганізації населення № 4 мікрорайону М`ятно-дослідної станції АДРЕСА_1 , зареєстрована та фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачена ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_6
В С Т А Н В И В :
В судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що по справі під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги, передбаченні ст.ст. 32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.
Захисник ОСОБА_7 , якого підтримала обвинувачена ОСОБА_3 , заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки після направлення справи до суду обвинувачена отримала статус депутата Прилуцької міської ради, а тому, відносно неї діє особливий порядок кримінального провадження, передбачений Главою 37 КПК України, а саме повідомлення про підозру депутату місцевої ради має право здійснювати лише Генеральний прокурор України, його заступники, прокурор області в межах його повноважень.
Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Однак, вказаний обвинувальний акт містить інформацію лише про зміст оголошеної підозри ОСОБА_3 з викладом фактичних обставин, встановлених з цього приводу слідчим, натомість взагалі, не містить висунутого прокурором формулювання обвинувачення, відсутнє посилання на те, що ОСОБА_3 у чомусь обвинувачуються.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79). Крім того Європейський суд з прав людини нагадує,що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції , п. 54).
Вказаний недолік фактично унеможливлює здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення (твердження про вчинення особою діяння, передбаченого КК України, висунуте в порядку, передбаченому КПК України), і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Завданням кримінального провадження є, зокрема, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів суперечить засадам кримінального провадження, визначеним ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.
Враховуючи викладене вище, суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист.
Натомість, суд вважає твердження захисту, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, необхідність пред`явлення підозри ОСОБА_3 . Генеральним прокурором його заступником або прокурором області , оскільки вона набула статусу депутата Прилуцької міської ради, безпідставним, так як повідомленя про підозру та обвинувальний акт винесені відносно ОСОБА_3 , до отримання нею статусу депутата Прилуцької міської ради, а положення вимог глави 37 КПК України стосується лише діючих депутатів місцевих рад і зворотної дії в часі не має.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків, які порушують право на захист обвинуваченої.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 337 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України, суд, -
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1