Провадження № 1-в/359/520/2015
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2015 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю представника БВК № 119 ОСОБА_3 ,

за участю засудженого ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

встановив:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 18.08.2014 р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2015 р., вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 18.08.2014 р. щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.

Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

23.11.2015 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник адміністрації БВК поклався на розсуд суду.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вироку суду Солом`янського районного суду м. Києва від 18.08.2014 р., ОСОБА_4 засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахується з 18.08.2014 р., при цьому в строк покарання зараховано строк його перебування під вартою з 26.04.2012 р. по 18.08.2014 р.

Таким чином, на момент розгляду клопотання ОСОБА_4 відбув 2/3 строку призначеного покарання, оскільки засуджений за тяжкий злочин. Невідбута частина покарання становить 10 місяців 3 дні.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 р. передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 знаходиться в місцях позбавлення волі з 18.08.2014 р. Під час утримання в Київському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 23.03.2015 р. засуджений відбуває покарання в БВК № 119. За час перебування в установі зарекомендував себе з позитивного боку. За власною ініціативою з перших днів перебування в колонії виявив бажання працювати. Працевлаштований на виробництві установи на дільниці деревообробки № 1. Виробничі завдання виконує сумлінно, якісно та вчасно. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має два заохочення правами начальника установи (а.с.48, 49). Стягнень не має.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу (духовне відродження). Бере участь у громадському житті колективу відділення. До майна установи відноситься бережно.

У відношенні до працівників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. Товаришує із засудженими, які мають потенційно позитивну спрямованість, та будує з оточуючими рівні доброзичливі взаємовідносини.

Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Вину за вироком суду визнав частково, але за час відбування покарання вину за вироком суду визнав повністю і призначене покарання вважає справедливим. Виконавчі листи на адресу установи не надходили.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент розгляду клопотання відбув 2/3 призначеного строку покарання, а своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування покарання довів своє виправлення.

Тому, суд вважає за доцільне звільнити умовно-достроково засудженого від відбування покарання призначеного судом на невідбуту його частину, яка становить 10 місяців 3 дні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. ст. 12, 81 КК України та керуючись ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбуту частину покарання 10 місяців 3 дні.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1