Провадження № 11-кп/780/1020/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 10.11.2015

УХВАЛА
іменем України
10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, розлученого, фізична особа підприємець, раніше не судимого.

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання їз застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки з конфіскацією ? майна, що являється його власністю, окрім житла.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1920 грн. 79 коп. витрат за проведення експертиз.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 08 червня 2015 року близько 00 год. 20 хв. ОСОБА_7 разом із невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, маючи при собі, заздалегідь приготовлений пневматичний пістолет марки «KORA BRNO» калібром 4 мм та газовий балончик Терен-1», на автомобілі марки «Рено Конго» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням невстановленої слідством особи, рухалися по вулиці Ватутіна в с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області. Поблизу будинку № 4 по вул. Ватутіна в с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області підрізали автомобіль марки «МАН» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився на узбіччі поблизу будинку № 4 по вул. Ватутіна с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, і скориставшись тим, що водій із пасажиром вийшли із салону вказаного автомобіля, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, із використанням пневматичного пістолета, та газового балончика, підбігли до потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходилися біля керованого ними автомобіля марки «МАН» д.н.з. НОМЕР_2 , та ОСОБА_7 , здійснив декілька пострілів в напрямку потерпілих, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 отримав поранення м`яких тканин правої руки та правої бокової поверхні грудей. Подолавши опір потерпілих, умисно, з корисливих намірів, відкрито заволоділи двома мішками з поштовою кореспонденцією загальною вартістю 500 грн., які належать ТОВ «Гюнсел», чим заподіяли товариству матеріальної шкоди на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок та застосувати до нього покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Зазначає, що вину у вчиненому злочині визнав повністю і щиро розкаявся, за час, що знаходиться в умовах ізоляції від суспільства зробив для себе належні висновки.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляцій скаргу, в якій просить змінити вирок та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 296 КК України. Вважає апелянт, що суд на припущеннях зробив висновок про намір ОСОБА_7 вчинити злочин для заволодіння майном і тому його дії кваліфікував як розбій. Метою ж дій обвинуваченого ОСОБА_7 та невстановленої досудовим слідством особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, було налякати потерпілих. На думку апелянта, в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, його дії охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - хуліганство, вчинене групою осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтував вирок на доказах, досліджених під час судового розгляду, та оцінив докази в їх сукупності, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження, відповідно до вимог закону.

Вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині підтверджується: показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , показаннями експерта ОСОБА_16 , протоколом огляду місця події, протоколом слідчого експерименту, висновками судово-медичної, судово-балістичної та дактилоскопічної експертиз.

Судом першої інстанції вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Доводи захисника, зазначені в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не мав умислу на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, а прийняв участь в розіграші потерпілих, є надуманими, оскільки не ґрунтуються на доказах, які суд першої інстанції оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Так, суд першої інстанції зазначив, що сам обвинувачений не заперечує, що домовленість про напад мала місце за деякий час до його скоєння. Ним був придбаний пневматичний пістолет на набої до нього. Ще до скоєння нападу ОСОБА_7 знав, що даний злочин планується для заволодіння чужим майном, тому що невстановлена досудовим слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, винна йому гроші, і даний злочин заплановано для повернення йому боргу. При поїздці на місце скоєння злочину ОСОБА_7 взяв пістолет в кобурі, що також не оспорює в суді, який було вилучено на місці скоєння злочину. Місце знаходження кобури та місце знаходження маски, яка була ним використана, яку потім її викинув, вказав сам обвинувачений. Як пояснив останній, дану маску дала йому невстановлена досудовим слідством особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яку використовував при нападі на автомашину потерпілих. Саме він ( ОСОБА_7 ) заклеїв номера свого автомобіля стрічкою перед нападом на потерпілих, що підтверджується наявністю на даній стрічці його відбитків пальців.

Підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України, про що вказує в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, тому його апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначив, що враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який є тяжким; особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, хворіє, має на утриманні неповнолітню дитину, свою вину у вчиненні злочину визнав, а також той факт, що не являється ініціатором злочину, потерпілі до нього не мають претензій та просили призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі; обставини що пом`якшують покарання: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків; відсутність обставин, що обтяжують покарання; та прийшов до висновку за можливе застосувати ст.69 КК України необхідне та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі - нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону про кримінальну відповідальність з конфіскаціє ? майна, що є його власністю, окрім житла, зазначивши що його виправлення можливе тільки при ізоляції від суспільства.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Проте, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався даних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив тяжкий злочин, але не являвся ініціатором злочину, свою вину визнав та щиро розкаюється, відшкодував потерпілим завдану шкоду, які претензій до нього не мають та просили призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, працює, хворіє на цукровий діабет, має на утриманні неповнолітню дитину.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, задовольнивши при цьому апеляційну скаргу обвинуваченого, змінивши вирок у цій частині.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази: два мобільних телефони: «Самсунг» НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 та «Самсунг» GТ-С 5212І, ІМЕІ: НОМЕР_5 повернути власнику ОСОБА_7 .

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: