Справа № 1407/1-201/11
ВИРОК

іменем України

"03" червня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у

складі:

головуючої - судді Малюк Т.О.

при секретарі Кожухар О.М.

з участю прокурора Нижнік J1.I.

захисника ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3

законних представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську справу по обвинуваченню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого без реєстрації в с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області, вул. Вознесенська, № 29, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

- за ст.ст. 186 ч. 1, 190 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ :

16.03.2011року близько 18-ї год. в м. Вознесенську по вул. Жовтневої революції, № 279, напроти Вознесенського професійного ліцею № 18 підсудний ОСОБА_7 з корисних мотивів відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung С-3010» вартістю 600 грн. у неповнолітнього ОСОБА_2, чим заподіяв його матері ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 600 грн.

Крім цього. 22.03.2011 року близько 15.30 год. біля кафе «Смак» по вул. Синякова в м. Вознесенську, підсудний ОСОБА_7, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з корисних мотивів шляхом обману та зловживання довірою, повторно заволодів мобільним телефоном «Nokia 6303І classic» вартістю 1200 грн. у неповнолітнього ОСОБА_3, чим спричинив його матері ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1200 грн..

Підсудний ОСОБА_7. винним себе у предявленому йому обвинуваченні як у ході досудового слідства, так і у судовому засіданні визнав повністю та пояснив, що 16 березня 2011 року у другій половині дня він знаходився на автобусній зупинці біля професійного ліцею. Там же знаходився потерпілий ОСОБА_2, в руках у якого був мобільний телефон. Цей телефон йому сподобався. Його ж телефон в той час був у неробочому стані. Він попросив у ОСОБА_2 його телефон, але останній йому сказав, що телефон розряджений. Вони зайшли в магазин, зарядили телефон, він взяв у ОСОБА_2 телефон, вставив туди свою сім-картку. ОСОБА_2 просив його повернути телефон, на що він відповів, що через декілька днів віддасть. Телефон ОСОБА_2 він не віддав, а продав незнайомому чоловікові. Згоден відшкодувати вартість телефону в сумі 600 грн.

22.03.2011року він був у центрі міста, вживав спиртні напої. У другій половині дня він на вулиці Синякова зустрів ОСОБА_3 Він попросив ОСОБА_3 показати йому мобільний телефон. Це був дорогий мобільний телефон, він йому сподобався і він вирішив обманним шляхом заволодіти цим телефоном, попросивши у ОСОБА_3 телефон та сказавши, що йому п потрібно зателефонувати. ОСОБА_3 дав йому телефон, в який він вставив свою сім-картку, пообіцявши, що зараз поверне телефон. Однак телефон він не повернув, а продав на ринку в одному з кіосків. Згоден відшкодувати вартість мобільного телефону в сумі 1200 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. У вчиненому кається

Винність підсудного у вчиненому повністю підтверджується поясненнями потерпілих:

ОСОБА_2, який пояснив, що 16.03.2011 року близько 18-ї год. біля ліцею він зустрів підсудного, який попросив у нього телефон. Він сказав підсудному, що телефону у нього нема, але останній побачив на його шиї мотузку, потягнув за неї і витягнув мобільний телефон. Він сказав підсудному, що телефон розряджений. Останній попросив у нього зарядний пристрій і сказав, що йому хтось повинен зателефонувати. Вони пішли в магазин, зарядили телефон. ОСОБА_7 вставив у його телефон свою сім- картку, але йому ніхто не телефонував. Підсудний сказав, що візьме його телефон та колись поверне. Він просив віддати телефон, але підсудний не реагував. Просить стягнути з підсудного вартість телефону в сумі 600 грн., але не карати його;

ОСОБА_3, який пояснив, що 22 березня 2011 року у другій половині дня він разом зі своїм товаришем Білоконем був у центрі міста біля кафе «Смак». До нього підійшов ОСОБА_7 зі своїм другом. Обоє були у стані спяніння. ОСОБА_7 попросив показати йому мобільний телефон. Побачивши телефон, підсудний попросив телефон, вставив в нього свою сім-картку, комусь телефонував. Потім сказав, що зараз прийде і кудись пішов. Він просив віддати телефон, той пообіцяв, потім пішов в напрямку туалету. Він /потерпілий/почекав підсудного хвилин 15-20, але той так і не повернувся. До цього часу телефон йому не повернуто. Просить стягнути з підсудного вартість телефону в сумі 1200 грн., але не карати його;

Законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_4, яка пояснила., що в листопаді 2010 року вона купила своєму сину, який навчається в Вознесенському професійному ліцеї, мобільний телефон «Самсунг» вартістю 600 грн. У березні 2011 року син повідомив її, що хлопець на ім'я ОСОБА_6 відібрав у нього мобільний телефон, обітявши повернути. До цього часу телефон не повернуто. Внаслідок крадіжки її заподіяно матеріальну шкоду на суму 600 грн., яку вона просить стягнути з підсудного, водночас просить його не карати. Від стягнення моральної шкоди відмовляється;

Законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_5, яка пояснила, що на початку березня 2011 року вона купила своєму синові, який навчається у Вознесенському професійному ліцеї, мобільний телефон «Нокіа» за 1200 грн. 22 березня 2011 року зв'язок з сином припинився. 23.03.2011 року її зателефонував працівник міліції і повідомив, що у її сина якийсь хлопець відібрав телефон. Потім і син розповів її, що 22.03.2011 року хлопець на ім'я ОСОБА_6 попросив у нього телефон, щоб скористатися ним, і не повернув його. Цією крадіжкою її заподіяно матеріальну шкоду на суму 1200 грн.. яку просить стягнути з підсудного. Внаслідок крадіжки у сина телефону вона втратила з ним зв'язок, дуже хвилювалася, що сталося з сином; крім того, її прийшлося їздити міліцію та до суду, чим її заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої вона просить з підсудного 1800 грн.. але просить не карати його.

Пояснення підсудного, потерпілих та їх законних представників відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюють ся, тому у відповідності до ч. З ст. 299 КПК України суд вважає можливим не досліджувати інші докази, оскільки сторони проти цього не заперечують.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що предявлене підсудному ОСОБА_7 обвинувачення доведено в повному обсязі, і їх дії, що полягають у відкритому викраденні чужого майна /грабіж/, органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ст. 186 ч. 1 КК України.

Оскільки підсудний ОСОБА_6 заволодів чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою /шахрайство/, повторно, то його дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ст. 190 ч. 2 КК України.

До обставин, які у відповідності до ст. 66 КК України помякшують покарання підсудного ОСОБА_6, суд відносить визнання ним своєї вини та каяття у вчиненому..

Обставиною, яка у відповідності до ст. 67 КК України обтяжує покарання підсудного ОСОБА_6, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного спяніння.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_6, суд враховує усі помякшуючі та обтяжуючі йог покарання обставини, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілих, і вважає можливим звільнити його від покарання з випробуванням та покладанням на нього певних обовязків.

Представником потерпілого - ОСОБА_4 заявлено цивільний позов на суму 600 грн., який суд вважає обґрунтованим та таким, що на підставі ст. 1166 ЦК України підлягає задоволенню.

Представником потерпілого - ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1200 грн., який суд вважає обґрунтованим та підлягаючим задоволенню. Крім того, ОСОБА_5 заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 1800 грн. Суд вважає, що потерпілій ОСОБА_5 заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона втратила зв'язок з неповнолітнім сином, який навчається в іншому населеному пункті, хвилювалася за нього, вимушена була відволікатися від роботи та їздити на допити до слідчого та до суду. На відшкодування моральної шкоди суд вважає можливим стягнути 1000 грн.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винними у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання: за ст. 186 ч. 1 КК України - 1 рік позбавлення волі; за ст. 190 ч. 2 КК України - 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає передбачені п.п. З та 4 ст. 76 КК України обовязки: повідомляти органи кримінально- виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи; періодично з'являтися в ці органи на реєстрацію.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6. залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 600 /шістсот/ грн.; на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 1200 грн., на відшкодування моральної шкоди - 1000 грн., а всього на користь ОСОБА_5 стягнути 2200 /дві тисячі двісті/ грн..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_8