У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,
суддів ОСОБА_10, ОСОБА_11,
за участю секретаря судового засідання прокурора захисника ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6,

розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000148, за обвинуваченням

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та мешканця АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, закрито у зв'язку з відмовою потерпілого в суді у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року рішення місцевого суду залишено без зміни.

ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що він 08 вересня 2012 року в період часу з 20.00 год. по 21.00 год. на автодорозі смт. Степаногірськ-с. Лук'янівка, діючи з прямим умислом, на ґрунті конфлікту з причини дорожньо-транспортної пригоди, винним у якій він вважав ОСОБА_8, та виниклих з приводу цього неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень з мотивів помсти, наніс не менше одного удару в обличчя потерпілого ОСОБА_8, чим заподіяв останньому легких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції внаслідок істотного порушення судами вимог кримінального процесуального закону. Захисник зазначає, що місцевий суд порушив вимоги ст. 340 КПК, оскільки відмова потерпілого від підтримання обвинувачення в суді не може бути в даному випадку підставою для закриття кримінального провадження щодо його підзахисного, адже обвинувачення у даному випадку підтримував також і прокурор, який від обвинувачення не відмовлявся. На це порушення не звернув уваги суд апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Положеннями п. 1 ч. 1, ст. 477 КПК визначено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, зокрема, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 КК.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Ця норма процесуального закону містить імперативну вимогу про обов'язок суду закрити кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення. Тому посилання захисника на незастосування судом положень ст. 340 КПК є неприйнятними.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК Кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 вбачається, що воно здійснювалося у формі приватного обвинувачення (глава 36 КПК).

10 лютого 2015 року підчас судового засідання потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв'язку з його відмовою від обвинувачення.

За таких обставин місцевий суд вірно застосував положення ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК та постановив ухвалу про закриття кримінального провадження на підставі ч. 7 ст. 284 цього Кодексу.

Апеляційний суд у відповідності до положень ч. 1 ст. 404 КПК переглянув ухвалу суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, яка є аналогічною за змістом його касаційній скарзі, належно перевірив усі доводи та обґрунтовано відмовив у її задоволенні, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК мотиви, з яких виходив при постановленні свого рішення.

Отже, ухвали місцевого та апеляційного судів повною мірою відповідають вимогам кримінального процесуального закону, які до них ставляться, є законними та обґрунтованими, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 433-436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11