Дата документу Справа № 310/5268/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 310/5268/15-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/1582/15 ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 185 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу прокурора на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і йому призначено покарання у вигляді 30 годин громадських робіт.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 306 грн. 90 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

адвокат ОСОБА_8 ..

Прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , посилається на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, а саме необгрунтоване призначення судом покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією статті ч.1 ст. 185 КК України. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 30 годин громадських робіт.

Як встановив суд, 03 квітня 2015 року приблизно о 18 годині неповнолітній ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, скориставшись тим, що за ним ніхто на спостерігає, таємно викрав відеокамеру «DVH - 592+» вартістю 700 грн., яка належала ОСОБА_9 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку адвоката, який заперечував проти апеляційної скарги, вважає, що призначене покарання ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 100 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_6 на протязі всього досудового розслідування та в судовому засіданні повністю визнавав себе винним у скоєнні злочину за обставин зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди підсудного та інших учасників судового процесу, суд з`ясувавши, добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого, в ході якого він визнав себе винним в повному обсязі та дослідженням обставин, які характеризують особу підсудного.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, правильність кваліфікації його дій і призначене обвинуваченому покарання, заснований на доказах добутих в установленому законом порядку, належним чином досліджених і оцінених судом в їх сукупності і в апеляції не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, тобто в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття у вчиненому та повне визнання вини, відшкодування завданої шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, рініше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставин, обтяжуючих покарання, суд не встановив.

Таким чином, зазначені обставини дають підстави для призначення покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст. 185 КК України, яке і призначив суд першої інстанції.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р. № 7, у кожному випадку призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Встановивши обставини, які впливають на пом`якшення покарання і призначивши покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, суд не послався на ст. 69 КК України в резолютивній частині, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок підлягає зміні з зазначенням в резолютивній частині про застосування ст. 69 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року року, яким ОСОБА_6 , засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання, змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 30 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4