Справа № 747/589/15-к
Провадження№ 1-кс/747/78/15
У Х В А Л А
іменем України
06.10.2015 року смт. Талалаївка

Слідчий суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ПСП «УкрРосХим» в особі директора ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Талалаївського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5 від 26.06.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000087, -

В С Т А Н О В И В:
До Талалаївського районного суду Чернігівської області надійшла скарга ПСП «УкрРосХим» в особі директора ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Талалаївського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5 від 26.06.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000087 у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.

Заявник вважає, що постанову від 26.06.2015 року про закриття кримінального провадження слід скасувати, як таку, що винесена передчасно. Свої вимоги заявник мотивує тим, що під час винесення оскаржуваної постанови, копію якої він отримав 15.09.2015 року, було порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки. З часу внесення в ЄРДР заяви про злочин слідчим всупереч ст. 9 КПК України не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Зокрема, не було допитано свідків, що могли дати свідчення про вчинення злочину. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутня відповідь ОСОБА_6 на запит слідчого від 31.03.2015 року стосовно надання документів, підтверджуючих факт отримання резервуарів. Крім того, заявник вважає, що слідчим неправомірно зроблено висновок про те, що позовна заява не є офіційним документом.

Тому заявник директор ПСП «УкрРосХим» ОСОБА_4 просить суд скасувати постанову старшого слідчого СВ Талалаївського РВ УМВС ОСОБА_5 від 25.06.2015 року про закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 свою скаргу підтримав і просив задовольнити, поскільки слідчим зроблено невірний висновок про те, що позовна заява та апеляційна скарга не є офіційними документами, тому внесення до них неправдивих відомостей не складає склад злочину, передбаченого ст. 366 КК України. Але дані документи містять всі необхідні реквізити, складені посадовою особою, і позивачем - директором ТОВ «Обрій» LTD ОСОБА_6 було внесено туди неправдиві відомості про те, що нібито-то існує якась заборгованість між ПСП «УкрРосХим» та ТОВ «Обрій» LTD, хоча насправді за все було проведено розрахунок і в заявника є підтверджуючі документи. Слідчим під час провадження досудового розслідування не було належним чином перевірено всі доводи заявника та винесено передчасне рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 366 КК України.

Процесуальний прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що постанова винесена слідчим правомірно, ніяких підстав для її скасування немає. Поскільки заявник у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України мав можливість надати господарському суду зустрічний позов у якому спростувати всі факти, подані позивачем в заяві та надати підтверджуючі документи, а суд при розгляді справи оцінить надані докази та прийме рішення. А сама позовна заява чи апеляційна скарга до суду не тягне за собою виникнення подій, явищ чи фактів, що є обов`язковою ознакою офіційного документа, це є процесуальними документами, що подаються до суду, яким обґрунтовуються позовні вимоги і оцінюються судом при розгляді справи по суті. А поскільки зазначені документи не є офіційними документами в силу положень ст. 366 КК України, тому внесення в них неправдивих відомостей не становить склад злочину, передбаченого даною статтею. Слідчим було прийнято правомірний висновок та винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Старший слідчий СВ Талалаївського РВ УМВС ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, поскільки винесена їм 25.06.2015 року постанова про закриття кримінального провадження є правомірною. Під час досудового розслідування ним було встановлено, що між сторонами існує господарський спір, який не є його компетенцією. Позовна заява і апеляційна скарга, що подаються до господарського суду, не являються предметом злочину, передбаченого ст. 366 КК України, згідно примітки до ст. 358 КК України, у якій зазначено, що саме є офіційним документом. Позовна заява та апеляційна скарга, що подаються до господарського суду, не є офіційними документами, на їх підставі господарський суд вирішує спір, що виник між сторонами та постановляє рішення про правомірність чи неправомірність заявлених позовних вимог. А поскільки дані документи не є офіційними документами, то відсутня і об`єктивна сторона злочину, що тягне за собою відсутність і всього складу злочину, передбаченого ст. 366 КК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, надані слідчим для огляду в судовому засіданні, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів у відповідності до положень ст.ст.2, 9, 284 КПК України.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження № 0000087 в наданого в розпорядження слідчого судді, вбачається, що 25 березня 2015 року директором ПСП «УкрРосХим» ОСОБА_4 було подано до Талалаївського РВ УМВС заяву про злочин, кваліфікований ст. 366 КК. Вказана заява про злочин зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 26.03.2015 року. Свою заяву ОСОБА_4 мотивує тим, що директором ТОВ «Обрій» LTD ОСОБА_6 подано до господарського суду Сумської області позовну заяву про стягнення з ПСП «УкрРосХим» суми боргу начебто за недопоставлений товар до договору постачання, хоча за офіційними даним бухгалтерського обліку ПСП «УкрРосХим» будь-яка взаємна заборгованість між ними відсутня. Тобто генеральним директором ТОВ «Обрій» LTD було внесено до тексту позовної заяви неправдиві відомості про те, що станом на 20.11.2014 року заборгованість становить 110 000 грн., та на підтвердження цього надає копії платіжних доручень та видаткових накладних. Рішенням господарського суду Сумської області в позові було відмовлено, тому ТОВ «Обрій» LTD було подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного господарського суду 19.02.2015 року, в якій ще раз зазначена недостовірна інформація про те, що резервуарів вони не отримували та за них не сплачували, та просить суд стягнути з ПСП «УкрРосХим» суму недопоставленого товару на суму 110 000 грн.

Таким чином, на думку директора ПСП «УкрРосХим», генеральний директор ТОВ «Обрій» LTD ОСОБА_6 злочинними діями шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи (позовну заяву та апеляційну скаргу) та подання їх до суду з корисливих мотивів намагається отримати незаконну вигоду з ПСП «УкрРосХим». Поскільки дані дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 366 КК України, то заявник просив порушити кримінальну справу стосовно генерального директора ТОВ «Обрій» LTD ОСОБА_6 за ст. 366 КК України.

Дана заява була належним чином зареєстрована 26.03.2015 року в ЄРДР за № 0000087 та розпочато досудове розслідування слідчим ОСОБА_5 .

В ході досудового розслідування слідчим було зроблено висновок про те, що позовна заява та апеляційна скарга не є офіційними документами відповідно до примітки до ст. 358 КК та 25.06.2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000087 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Стаття 366 КК України встановлює кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 366 КК України офіційними документами можуть бути лише такі документи, які засвідчують факти, що мають юридичне значення, тобто такі, які породжують, змінюють чи припиняють певні правовідносини, надають права або звільняють від обов`язків.

Квалiфiкацiя злочину, передбаченого кримiнальним законом, здiйснюється шляхом характеристики чотирьох елементiв суспiльно небезпечного дiяння, якi утворюють склад злочину: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта i суб`єктивної сторони злочину. Визначення складу злочину шляхом встановлення в законi його об`єктивних i суб`єктивних ознак є однiєю з найважливiших гарантiй законності притягнення особи до кримiнальноi вiдповiдальності.

Юридичний аналiз складу службового підроблення, як i будь-якого iншого злочину, здiйснюється, виходячи iз законодавчої характеристики його делiкту. Диспозицiя статтi 366 КК України визначає цей злочин наступним чином: складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Особливістю предмета даного злочину є те, що він є саме офіційним документом тобто документом, що складається і видається службовою особою від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, а також підприємств, установ та організацій будь-якої форми власності, які посвідчують конкретні факти й події, що мають юридичне значення, складені належним чином за формою і мають необхідні реквізити штамп, печатку, номер, дату, підпис. Відповідно і однією з складових об`єктивної сторона даного злочину є внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

В оскаржуваній постанові слідчий прийшов до висновку про те, що позовна заява та апеляційна скарга не є офіційними документами, тому в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України.

Слідчий суддя при розгляді скарги вважає, що даний висновок старшого слідчого Талалаївського РВ УМВС ОСОБА_5 відповідає вимогам закону, поскільки позовна заява і апеляційна скарга є процесуальними документами, які самі по собі не посвідчують певні факти і події, що мають правове значення, не несуть наслідків правового характеру, що притаманне тільки офіційним документам. Вже на їх основі у відповідності до закону судом буде винесено рішення про прийняття чи відмову в прийнятті позовної заяви чи апеляційної скарги, або про задоволення чи відмову в задоволенні позовних вимог, викладених в позовній заяві, чи про задоволення чи відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Такий висновок слідчого судді зроблений на підставі аналізу постанови Верховного Суду України від 09 липня 2015 року (справа № 1/485/2/13), винесену за результатами перегляду ухвали ВССУ від 22.01.2015 року. Предметом перегляду було питання про застосування судом касаційної інстанції норми права, передбаченої статтею 366 КК, в аспекті визначення ознак офіційного документа як предмета цього злочину.

Верховний Суд України і раніше висловлював свою правову позицію щодо ознак предмета службового підроблення (справа № 5-10кс13), яка зводиться до того, що нормативне визначення службового підроблення визнає офіційними документами ті з них, що складаються і видаються службовими особами від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності, які посвідчують певні факти і події, що мають правове значення. Ці документи мають бути належним чином складені за формою та містити необхідні реквізити.

Закон України від 02.10.1992 «Про інформацію» визначає документ як матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а інформацію - як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 цього Закону). ЦПК України до фактів, що мають юридичне значення, відносить ті з них, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Примітка до статті 358 КК, яка законодавчо визначила ознаки предмета злочинів, передбачених статтями 357, 358, 366 КК, під офіційним документом розуміє документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.

При встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Тому, аналізуючи правову позицію Верховного Суду України з цього питання, слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_4 приходить до висновку, що позовна заява та апеляційна скарга хоча і складені та посвідчені посадовою особою за визначеною формою та з належними реквізитами, але вони є процесуальними документами, зафіксована в них інформація не має юридично значущого характеру, вони самі по собі не спричиняють наслідків правового характеру у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних прав чи обов`язків. Підтверджені чи засвідчені даними документами конкретні події, явища або факти не спричинять наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків, вони будуть оцінені судом відповідно до вимог законодавства та на їх підставі буде винесено рішення по справі. Дана обставина перешкоджає визнанню їх офіційними документами. Скаржник, як відповідач по даній господарській справі, мав можливість у встановленому процесуальному порядку подати відзив на позовну заяву де викласти зазначені заперечення та підтвердити їх належними доказами, які в подальшому могли бути взяті господарським судом, або не взяті, як при розгляді справи в суді як першої так і апеляційної інстанцій.

На підставі наведеного вище, слідчий суддя погоджується з висновками слідчого, викладеними в оскаржуваній постанові, щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України. Одночасно слідчий суддя приходить до висновку, що особою, яка подала скаргу, не наведено інших переконливих доводів, які б свідчили про те, що шляхом проведення додаткових дій за результатами розгляду його заяви будуть встановлені достатні дані, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження.

З огляду на встановлені в ході розгляду скарги обставини слідчий суддя приходить до висновку, що досудове провадження проведено достатньо повно і складу злочину, передбаченого ст. 366 КК України, не встановлено, а прийняте за результатами перевірки рішення відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

У відповідності до положень ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю за відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення, відтак слідчий мотивовано закрив провадження, з`ясувавши відсутність в діянні складу злочину, передбаченого ст. 366 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого чи прокурора або про відмову у задоволенні скарги про скасування такого рішення, а тому за наведених вище обставин у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ПСП «УкрРосХим» в особі директора ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Талалаївського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5 від 26.06.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000087 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 12 жовтня 2015року

Суддя ОСОБА_1