Справа № 308/2333/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянув у відкритому засіданні судове провадження № 11-сс/777/43/16 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2015 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого.

Органом досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Так, з поданого клопотання вбачається, що 02.11.2013 року близько 23:30 години, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою та у групі із ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , перебуваючи на базі відпочинку Ла Албуш, за адресою: с. Біла Церква, Рахівського району, вул. Грушевського, 26, напали на відпочиваючих та, висловлюючи погрозу розправитися з ними, демонстративно з використанням зброї невстановленої моделі та предметів, підбігли до ОСОБА_11 ,який відпочивав на терасі вказаної вище бази відпочинку, після чого ОСОБА_10 наніс потерпілому удар ногою по голові, від чого ОСОБА_11 впав на підлогу, ОСОБА_8 , у свою чергу, застосовуючи пістолет невстановленої моделі, з метою залякування, здійснив два неприцільні постріли та наніс два удари рукояткою пістолета по голові ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_9 , тримаючи в руках дерев`яну лапку від стільця, наніс ОСОБА_11 декілька ударів по голові.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження, які спинили смерть потерпілої особи.

11.11.2013 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України.

12.11.2013 року ОСОБА_8 оголошено у міждержавний розшук.

Ухвалою слідчого судді від 03.03.2015 року відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, відповідальність за найтяжчий з яких передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Підозра обґрунтована наявними в матеріалах справи копіями протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_14 , копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2014 року. Дані обставини дали підстави слідчому судді вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 з метою уникнення кримінальної відповідальності може надалі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інший злочин. Крім того, ОСОБА_8 з 12.11.2013 року перебуває у міждержавному розшуку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2015 року, обравши щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у виді домашнього арешту або застави. Вказує на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 складено 11.11.2013 року, проте воно було вручено тільки 30.01.2016 року. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 був оголошений в розшук, не маючи статусу підозрюваного, а доказів того, що він ухилявся від слідства в матеріалах провадження немає так як жодного виклику чи повістки підозрюваний не отримував. Клопотання слідчого не містить жодних даних про те, що людина за позивним ОСОБА_15 та підозрюваний ОСОБА_8 є одна й та сама особа, про яку вказують свідки в провадженні. Вказує на те, що ОСОБА_8 не був на місці події 02.11.2013 року близько 23:30 години на базі відпочинку Ла Албуш, що можуть підтвердити декілька свідків. Вважає пред`явлено підозру такою, що не відповідає вимогам розумності. Крім того, зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від слідства та суду, не буде впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому просить врахувати дані про особу підзахисного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має на утриманні 2 малолітніх дітей та хворіє на язву шлунку, що потребує спеціального харчування.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які вважають ухвалу слідчого судді необґрунтованою і незаконною та підтримали подану апеляційну скаргу, промову прокурора, який вказав на безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи сторін, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Затримання має бути законним , з точки зору як матеріального , так і процесуального права. Європейський суд з прав людини ( ЄСПЛ) констатував , що Конвенція , по суті, відсилає до національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства, водночас вимагаючи також, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5 , яка полягає в захисті людини від свавілля.

Таким чином, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: а)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; б) наявність конкретних фактичних та правових підстав.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення , в якому підозрюється .

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію , майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вирішуючи питання про взяття під варту , перш за все має вирішити питання , чи існують підстави для розумної підозри щодо причетності підозрюваного до злочину.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність підозри , які підтверджуюють його причетність до вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання передбачених, ч.2 ст. 121 , ч.4 ст. 296 КК України , дані про особу підозрюваного, і обгрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та мотивував свої висновки, чому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, з урахуванням його перебування за межами території України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя порушив вимоги кримінального процесуального закону, розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 без перевірки обґрунтованості підозри , правомірності оголошення останнього у розшук.

Так, розумність підозри , на якій має ґрунтуватися арешт , складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 Конвенції з прав людини .

Відповідно практики ЄСПЛ розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення , про яку йдеться у статті 5 пар. 1 (с) Конвенції , передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача , що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Вимога розумної підозри містить у собі два питання . Перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення , передбаченого законом. Друге питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.

Колегія суддів враховує , що стандарт переконання розумна підозра достатньо вимогливий , хоча значно слабкіший за стандарт поза розумним сумнівом, який вимагається для кримінального засудження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ця вимога не означає , що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає , щоб сторона обвинувачення мала докази , достатні для остаточного вирішення питання про винуватість.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 слідчий суддя дослідив ті відомості , на яких ґрунтується підозра та перевірив достатність та належність цих відомостей для формулювання розумної підозри і на підставі їх оцінки - міг переконатися , що причетність особи до вчинення злочину є вірогідною. Слідчим суддею також враховано, тяжкість покарання передбаченого ч.4 ст. 296 та ч.2 ст. 121 КК України, негативні наслідки, спричинені діями підозрюваного, дані про особу підозрюваного, та на момент постановлення рішення , обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків , передбачених ст. 177 КПК України та мотивував свої висновки, чому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, колегією суддів враховуються положення ч.6 ст. 193 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Так, до клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 було додано постанову від. 12.11.2013 року про оголошення підозрюваного у розшук, відомості про що було внесено до ЄРДР.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного , оскільки йому не було повідомлено про підозру. Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення особі повідомлення про підозру, воно вручається у спосіб , передбачений КПК України для вручення повідомлень. Слідчий суддя досліджував вказані обставини та дав їм оцінку у судовому рішенні. Сторона захисту ні в апеляційній скарзі ні під час апеляційного розгляду не вказувала на неправильність суджень чи встановлених обставин у цій частині слідчим суддею.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 407 КПК України , за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178 та 183 КПК України.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не є підставою для визнання постановленої ухвали слідчого судді незаконною чи необґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 177, 178, 183, 407 КПК України , апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2015 року про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: