Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1335/15-к
Провадження № 1-кп/499/84/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.10.2015 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в в стадії підготовчого судового засідання, обвинувальний акт кримінального провадження № 0000303 від 15 серпня 2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гудевичеве Іванівського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимий: Іванівським районним судом 28.09.2010 року за ст. 185 ч.2, 186 ч.3, 185 ч.2, 70 КК України вид покарання позбавлення волі 4 роки на підставі ст. 71 КК України приєднати 1 рік позбавлення волі до вироку Іванівського районного суду Одеської області від 22.10.2008 року і до відбування вважати 5 років позбавлення волі, звільнений 30.09.2014 року з Південної ВК Одеської області (№51) рішенням суду Малиновського РС м. Одеса від 23.09.2014 року ст. 81 ч.2,3 КК України звільнити умовно достроково, не відбувши строк 6 місяців 19 днів, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, освіта - неповна середня, не працюючого в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000303 від 15 серпня 2015 року відносно ОСОБА_4 надійшов до суду 05.10.2015 року.
Зі змісту наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що 29 вересня 2015 року, між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.

Так, в угоді зазначено, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 1987 року народження, будучи засудженим за вчинення злочинів передбачених ст.185 ч.2, ст. 186 ч.3 КК України, маючи не погашену і не зняту судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, повторно скоїв однорідний злочин передбачений ст.185 КК України.

14.08.2015 року близько об 11.00 годині ОСОБА_4 умисно, з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи на пасовищі для випасу великої рогатої худоби, розташованого: за межами с. Марціяново Іванівського району Одеської області, шляхом вільного доступу, повторно скоїв крадіжку річної вівці білої масті, яка належить ОСОБА_5 , 1970 року народження, згідно акту зважування від 15.08.2015 вага вівці становить 38 кілограмів, згідно довідки від 15.08.2015 ринкова вартість однієї вівці живою вагою становить 16 гривень за один кілограм.

Своїми злочинними діями підозрюваний ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 608 гривень.

Під час досудового розслідування 29 вересня 2015 року між потерпілою та обвинуваченим була укладена угода про визнання винуватості. Така угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України , обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, узгоджують вид і розмір покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців і обвинувачений згідний на призначення названого виду покарання. Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
В судовому засіданні обвинувачений ствердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним відповідають вимогам КПК та КК України, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Речовий доказ вівцю білої масті, вагою 38 кілограмів, що знаходиться за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 - вважати повернутим.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 29 вересня 2015 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 рік 6 місяців не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

Речовий доказ вівцю білої масті, вагою 38 кілограмів, що знаходиться за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 - вважати повернутим.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1