пр. № 1-кс/759/5080/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 що діє від імені та в інтересах потерпілої ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, внесене в кримінальне провадження № 0010373, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289, КК України-

В С Т А Н О В И В:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_3 що діє від імені та в інтересах потерпілої ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, в кримінальному провадженні № 0010373, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.1 КК України, в якому заявник просить накласти арешт на автомобіль марки Bentley Continental GT 2004 року випуску, чорного кольору (кузов рама № НОМЕР_1 купе) д.н. НОМЕР_2 .
У ході досудового розслідування встановлено, що підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР стало повідомлення ОСОБА_5 про злочин, а саме про викрадення у 2012 році автомобіля марки Bentley Continental GT 2004 року випуску, чорного кольору (кузов рама № НОМЕР_1 купе) д.н. НОМЕР_2 ., який належить на праві власності ОСОБА_4 та на керування яким ОСОБА_4 надавала ОСОБА_5 на підставі довіреності. У кримінальному провадженні заявник має процесуальний статус потерпілої особи та цивільного позивача.
Як зазначає заявник у клопотанні, викрадений автомобіль, відшуканий та затриманий, оглянутий правоохоронними органами у м.Одесі, про що заявника було проінформовано у відповідному порядку.

В судовому засіданні заявник клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, заслухавши заявника, слідчий суддя, дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно частини 3 статті 170 арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до розділу другого п. 2.6 узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2014 рік, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170 173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя