Ухвала

іменем україни

15 вересня 2015 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_8,
суддів:ОСОБА_9 ОСОБА_10,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 05 травня 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и в:

Вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з засудженого на користь потерпілого ОСОБА_4 220 000 грн моральної шкоди, а також стягнуто процесуальні витрати.

Прийняте рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 16 вересня 2014 року близько 18:15 год, керуючи автомобілем «ВАЗ-21011» державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись зі швидкістю 75-80 км/год по проїзній частині вулиці Кравцова у с. Яблунівка Ємільчинського району Житомирської області у напрямку смт. Ємільчине, в порушення вимог пунктів 1.7, 2.3.б, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, перевищив дозволену швидкість руху транспортного засобу, не простежив за дорожньою обстановкою, при керуванні транспортним засобом не був особливо уважним до такої категорії учасників дорожнього руху як діти, при виявленні пішоходів - малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які рухались у зустрічному напрямку по правому узбіччю по ходу руху транспортного засобу, не знизив швидкість руху, а при виникненні небезпеки для руху, коли малолітній пішохід ОСОБА_6 почав рух через дорогу на відстані 63,8 м від автомобіля, не відреагував на зміну обстановки, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, натомість здійснив відворіт керма ліворуч, змінивши таким чином напрямок руху автомобіля, і лише після цього застосував гальмування, що призвело до наїзду правою передньою частиною автомобіля на малолітнього ОСОБА_6, у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 05 травня 2015 року вирок щодо ОСОБА_5 у частині призначенн йому основного покарання змінено. У цій частині постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність покарання ОСОБА_5 ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м'якості, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що призначене ОСОБА_5 основне покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки є недостатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, змінюючи вирок щодо ОСОБА_5 у частині призначеного йому за ч. 2 ст. 286 КК покарання у бік пом'якшення, апеляційний суд належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, активно сприяв слідству, щиро покаявся у вчиненому, частково в сумі 80 000 грн відшкодував потерпілому моральну шкоду, а тому дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, яке є мінімальним у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав вважати його явно несправедливим через м'якість колегія суддів не убачає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги потерпілого та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 05 травня 2015 року щодо ОСОБА_5.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10