Справа №1-64/2011
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2011 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О.

при секретарі Івасюк Н.М.

з участю прокурора Івончі М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки смт. Лужани, вул. Федьковича, 33, Кіцманського району Чернівецької області, українки, громадянки України, учениці ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженої, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_1 13.01.2011 року приблизно о 22:00 годині в с.Шипинці Кіцманського району Чернівецької області на одній із вулиць села, переслідуючи корисливу мету, підійшла до ОСОБА_2, якій нанесла два удари склянною пляшкою по голові, тобто застосувала до неї насильство яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілої, діючи умисно, відкрито викрала у останньої жіночу сумку вартістю 250 гривень, 10 яєць загальною вартістю 10 гривень, гроші у сумі 9 гривень, ключ від дверей, який матеріальної шкоди не становить, спричинивши при цьому останній тілесні ушкодження у вигляді садна та синця в тім'яній ділянці голови, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 125 від 26.01.2011 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого з місця пригоди скрилася, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд. Даними протиправними діями ОСОБА_1 завдала ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 269 гривень.

Допитана в судовому засіданні підсудна неповнолітня ОСОБА_1 по предявленому обвинуваченню за ст. 186 ч. 2 КК України визнала себе винною в повному обсязі та підтвердила обставини вчиненого нею злочину, в скоєному щиро розкаюється.

Крім повного визнання підсудною своєї вини, її вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується показами потерпілої

ОСОБА_3, а також зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом усної заяви потерпілої ОСОБА_2 від 13.01.2011 року з якої вбачається, що 13.01.2011 року біля 22:00 год. на вулиці с.Шипинці Кіцманського району невідома особа її побила та відкрито заволоділа її майном на суму 269 гривень (а.с. 5); протоколом огляду місця події від 14.01.2011 року з якого видно, що виявлено та вилучено склянну пляшку якою ОСОБА_1 нанесла удари ОСОБА_2 (а.с. 6); протоколами явки з повинною від 14.01.2011 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 зізналася у вчиненні відкритого викрадення майна у ОСОБА_2 (а.с. 9); актом добровільної видачі від 13.01.2011 року згідно якого видно, що ОСОБА_1 добровільно видала жіночу сумочку, гроші у сумі 9 гривень купюрами номіналом дві по 2 гривні та одна номіналом 5 гривень та ключ, які викрала у ОСОБА_2 (а.с.11-13); висновком судово-медичної експертизи № 125 від 26.01.2011 року з даних якого, вбачається, що у ОСОБА_2 наявні тілесні ушкодження у вигляді садна та синця в тім'яній ділянці голови, які виникли в результаті дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, можливо в наслідок нанесення ударів скляною пляшкою по голові, при цьому було нанесене не менше 2-х травмуючих дій, по строку та обставинах можуть відповідати вказаній даті у постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 5); протоколом виїмки від 19.01.2011 року згідно якого у ОСОБА_1 вилучено жіночу сумку, гроші у сумі 9 гривень та ключ (а.с. 61); протоколом огляду від 29.01.2011 року вилучених речей (а.с.62-63).

Враховуючи, що фактичні обставини скоєного злочину, обєм та вартість викраденого майна, доведеність вини підсудної та кваліфікація її дій, учасниками процесу не оспорюється, суд знаходить недоцільним дослідження інших доказів і приходить до висновку, що предявлені неповолітній ОСОБА_1 обвинувачення знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що умисні дії неповнолітньої ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, оскільки вона вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілої.

Вирішуючи питання про призначення підсудній покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67, 103 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид і міру покарання підсудній неповнолітній ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, те, що злочин відносяться до категорії тяжких, особи підсудної, зокрема, те, що вона є неповнолітньою особою, яка вчинила злочин у віці 15 років, раніше не судима (а.с. 37), по місцю проживання та навчання характеризується позитивно (а.с. 41-42), не перебуває на обліку лікаря нарколога та психіатра (а.с. 38-39).

Пом'якшуючими покарання неповнолітньої підсудної ОСОБА_1 обставинами по справі є її з»явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітньою.

Обтяжуючих обставин покарання неповнолітньої підсудної ОСОБА_1 по справі згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні неповнолітній підсудній ОСОБА_1 виду та міри покарання, суд, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для її виправлення та перевиховання буде призначення покарання, не повязаного з позбавленням волі і до неї слід застосувати ст.ст. 75, 104 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням, а також покласти на неї обовязки передбачені ст. 76 КК України.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення неповнолітньої підсудної ОСОБА_1 та попередження скоєння нею нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України і призначити їй покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї зобовязання.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та періодично зявлятися для реєстрації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_1 покласти на орган виконання покарань за місцем її проживання.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб, з моменту його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

Суддя