Дата документу Справа № 11-494/12
Дата документу Справа № 11-504/12
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11-494/12 Головуючий в 1-й інстанції:
Категорія: ст. 185 ч. 3 КК України ОСОБА_1
Доповідач: Жовніренко В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого-судді Кузьмичова В.Ю.

суддів Жовніренко В.П., Шаповал О.С.

за участю прокурора Шелудько З.Л.

засудженого ОСОБА_2

розглянула в апеляційному порядку, у відкритому судовому засіданні, матеріали справи за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді справи судом 1-ї інстанції, на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 січня 2012 року, якою щодо

засудженого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

- 13.06.2003 року за ст. ст. 185 ч. 4, 357 ч. 3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки; постановою суду від 16.03.2004 року іспитовий строк скасований та засуджений направлений в місця позбавлення волі на 5 років, з урахуванням у строк покарання часу з 28.01.2003 року по 13.06.2003 року; 29.05.2007 року звільнений на підставі ст. 82 КК України, покарання замінено на виправні роботи строком на 1 рік 8 місяців 18 днів з утриманням 10 % заробітку в дохід держави,

задоволено подання адміністрації Кам'янської ВК № 101 у Запорізькій області та звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 20 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2008 року Ялтинським міським судом АР Крим ОСОБА_2 був засуджений за ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, кінець строку відбування ним покарання становив 06.08.2013 року.

Адміністрація Кам'янської ВК № 101 у Запорізькій області звернулася до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_2 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Районний суд задовольнив подання, зазначивши, що матеріали справи містять достатні дані про те, що засуджений ОСОБА_2 довів своє виправлення, а саме, позитивну характеристику ОСОБА_2 за місцем його відбування покарання в Кам'янській ВК № 101, наявність 3 заохочень, пояснення засудженого про його щире розкаяння у скоєному, думку адміністрації Кам'янської ВК № 101, викладену в поданні, про те, що засуджений довів своє виправлення.

В апеляції прокурор, який брав участь в розгляді справи судом 1-ї інстанції, просить постанову суду щодо ОСОБА_2 як незаконну та необґрунтовану скасувати, та направити матеріали справи на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.

В обґрунтування апеляції послався на те, що ОСОБА_2, як й при винесенні вироку, за яким він на цей час відбуває покарання, так і при розгляді подання, своєї вини повністю не визнав, що спростовує його розкаяння та свідчить про те, що своєї вини він так і не визнав.

Також вважає, що судом не дано реальної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_2 відмовлялось у застосуванні норм ст. 101 КВК України, а від застосування щодо нього ст. 82 КК України він відмовився самостійно, що, на думку прокурора, свідчить про його бажання лише швидшого виходу на волю без будь-яких зобов'язань.

Окрім цього, на його думку, судом не взято до уваги, що ОСОБА_2 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, а відбуваючи покарання за попереднім вироком суду, до нього у якості заохочення застосовувались норми ст. 82 КВК України, за результатами чого невідбуту частину покарання у вигляді 1 року 8 місяців 18 днів було замінено на більш мяке покарання на той самий строк у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10% заробітку, але він знов вчинив умисний, корисливий злочин проти власності, що свідчить про небажання засудженого ставати на шлях виправлення.

Крім того, звертає увагу на те, що завдану шкоду у сумі 5 143 грн. засуджений не відшкодував, жодних спроб до її відшкодування ним не здійснювалось, що свідчить про невизнання заподіяної шкоди, відшкодування якої на нього покладено судом та небажання її сплачувати, а отже і невизнання провини в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, прокурора, який підтримав доводи апеляції прокурора, який подав апеляцію, засудженого ОСОБА_2, який заперечував проти апеляції прокурора, колегія суддів, розглянувши матеріали справи і, обговоривши доводи апеляції, вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано задовольнив подання адміністрації Кам'янської ВК № 101 у Запорізькій області та звільнив ОСОБА_2 від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 20 днів, оскільки відповідно до матеріалів справи він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, згідно з характеристикою від 29.12.2011 року ОСОБА_2 характеризується позитивно, до представників адміністрації Кам'янської ВК № 101 у Запорізькій області ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги, до роботи автослюсаря відноситься сумлінно, за характером спокійний, скромний, у відношенні до інших засуджених не конфліктний, у скоєному злочині розкаюється (а.с.5).

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_2 має три заохочення за добру поведінку та ставлення до праці та одне стягнення, яке погашено (а.с.6).

Відповідно до довідок про працевлаштування ОСОБА_2 та нарахування йому заробітної плати він був працевлаштований, норми виробітку виконував та йому нараховувалась заробітна плата (а.с.8,9).

Доводи апеляції прокурора, що ОСОБА_2 своєї вини у скоєному злочині повністю не визнав, що завдану шкоду у сумі 5 143 грн. не відшкодував, жодних спроб до її відшкодування ним не здійснювалось, спростовуються матеріалами справи, поясненнями засудженого в суді першої інстанції та в апеляційному суді.

Так, в суді першої інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_2 пояснював, що визнає вину у скоєному злочині і щиро розкаюється, не відмовляється від погашення позовів потерпілих, проте на час знаходження його в ВК такої можливості не мав, оскільки виконавчий лист до установи не надходив і добровільно відшкодувати завдану шкоду також не міг з цієї ж причини (а.с.13).

Згідно з довідкою в.о. начальника Кам'янської ВК № 101 ОСОБА_3І та головного бухгалтера ОСОБА_4 щодо засудженого ОСОБА_2 станом на 01.12.2011 року виконавчих листів не числиться (а.с.7).

Факт, що ОСОБА_2 раніше було відмовлено у застосуванні норм ст. 101 КВК України та що він самостійно відмовився від застосування щодо нього ст. 82 КК України, про що зазначено в апеляції прокурора, на думку колегії суддів, не є підставою для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відмовлено у застосуванні норм ст. 101 КВК України йому було 20.04.2010 року, тобто майже два роки тому, а його відмова від застосування ст. 82 КК України у відповідності до вимог ст.407 КПК України не є перешкодою для застосування щодо нього ст. 81 КК України.

Підстав для скасування постанови судді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи судом 1-ї інстанції, залишити без задоволення.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 січня 2012 року, якою щодо засудженого ОСОБА_2 задоволено подання адміністрації Кам'янської ВК № 101 у Запорізькій області та звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 20 днів залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6ОСОБА_7