АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження відносно -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 19.09.1996 року за ч.2 ст. 229-6, ст. 14 КК України до 2-х років позбавлення волі;
- вироком Сакського районного суду АР Крим від 02.12.1999 року за ч.3 ст.142, ст. 191, ст. 42 КК України до 6-ти років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 04.09.2003 року, невідбута частина покарання 1 рік 4 місяці, 28 днів;
- вироком Обухівського районного суду Київської області від 13.02.2008 року за ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 119, ст. 70, ст. 71 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі;
- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.04.2014 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року, -
__________________________
Справа: 11-кп/796/1243/2015
Головуючий у 1-й інстанції: Дзюба
Доповідач: ОСОБА_1

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Як встановив суд, 31 жовтня 2014 року, приблизно о 07 год. 30 хвилин ОСОБА_7 , проходячи у дворі будинку АДРЕСА_2 , помітив невідому громадянку ОСОБА_8 , яка зайшла в другий під`їзд вищевказаного будинку і в своїх руках тримала господарську сумку з особистими речами та продуктами харчування.
В цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме зазначеної сумки, яка належить потерпілій ОСОБА_8 .
Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , вчинене повторно, ОСОБА_7 зайшов до другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де на першому поверсі наздогнав потерпілу ОСОБА_8 та відкрито вирвав з її рук господарську сумку, в якій знаходилось пенсійне посвідчення, гаманець та продукти харчування. В подальшому з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 240 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, посилаючись на щире каяття, незадовільний стан здоров`я, позитивні характеристики та відсутність претензій з боку потерпілої, просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_7 , та просив з урахуванням довідки СІЗО про наявні у останнього захворювання та наведених в апеляційній скарзі інших пом`якшуючих обставин, змінити вирок та пом`якшити його підзахисному покарання, шляхом застосування вимог ст. 69 КК України; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги і просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , за його згодою та за згодою інших учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки обвинувачений повністю погодився з обставинами скоєного ним кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України, суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, його щире каяття, що суд обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, а тому обґрунтовано визначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення та вважає, що підстави призначення обвинуваченому ОСОБА_7 саме такого покарання належним чином мотивовані, а його апеляційні посилання на позитивні характеристики, стан здоров`я, згідно поданої захисником довідки СІЗО та відсутність претензій з боку потерпілої не є тими обставинами, які б давали апеляційному суду підстави для зміни призначеного обвинуваченому покарання шляхом застосування ст. 69 КК України.

За вищенаведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме таке покарання буде необхідним йдостатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому вважає вирок суду законним та обґрунтованим, покарання справедливим і підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни вироку в частині призначеного покарання не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 без зміни.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3