справа № 208/2569/14-к
№ провадження 1-кс/208/470/14
УХВАЛА

14 квітня 2014 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: слідчого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красноіванівка, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, працюючого на посаді директора КП «Дорожник», проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.367 КК України, -
Слідчий СВ Дніпродзержинського МУГУМВС України в Дніпропетровській області капітан міліції ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Своє клопотання слідчий обґрунтував тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України. У разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, останній може вчинити інше правопорушення, спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
В судове засіданні слідчий, прокурор та підозрюваний не з`явились.
Суд вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 1,2 ст.193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд, до якого прибув або доставлений підозрюваний, обвинувачений для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, зобов`язаний роз`яснити його права.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність.
Слідчим суддям при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.
Згідно вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до вимог ч.4ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Беручи до уваги, що при розгляді матеріалів клопотання а ні прокурор а ні слідчий не довів обставини про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні про те, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, або буде перешкоджати кримінальному провадженню, яким саме чином, суд вважає що до підозрюваного не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки підозрюваний ОСОБА_3 виконує покладені на нього обов`язки слідчим та прокурором, своєчасно з`являється до слідчого та прокурора, працює, має постійне місто мешкання де зареєстрований, тому суд вважає за необхідне відмовити у обранні запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання.
Врахувавши обставини відсутності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; відсутність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, суд прийшов висновку про відмову в застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як передбачено ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1ст.194 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 193-194, 196-197, 199, 369-372, 395 КПК України, суд
Ухвала не оскаржується.

Суддя ОСОБА_1