Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1-27/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2010 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
за участі: прокурора ОСОБА_3
потерпілоїОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
адвокатаОСОБА_6
захисникаОСОБА_7
підсудного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого по контракту в Російській Федерації, не одруженого, маючого на утримані неповнолітню дитину, раніше не судимого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, кім. 534,

- у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий умисний злочин проти життя особи за наступних обставин:

03 квітня 2010 року близько 23 год. в коридорі пятого поверху будинку №23 по вул.Строни в м.Комсомольську, на ґрунті неприязнених відносин, між потерпілим ОСОБА_9 та підсудним ОСОБА_8, які знаходилися в стані алкогольного спяніння, виникла сварка, яка переросла у бійку.

Тієї ж ночі, близько другої години, бажаючи помститися за побиття, ОСОБА_8 взяв кухонній ніж та підійшов до кімнати №533, де мешкав ОСОБА_9, і постукав у двері.

Коли з кімнати вийшов ОСОБА_9, підсудний ОСОБА_8, з метою вбивства, наніс йому удар ножем у грудну клітину, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення з пошкодженням серця та лівої легені, що супроводжувалися гострою внутрішньою та зовнішньою крововтратою, від яких він помер у лікарні.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, не визнав, та не заперечуючи факту заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень за вказаних обставин заявив, що умислу на вбивство потерпілого не мав. Підійшов до кімнати ОСОБА_9 з ножем у руках щоб зясувати стосунки, але потерпілий знову накинувся на нього, і ОСОБА_8 захищаючись від протиправних дій ОСОБА_9 вдарив його ножем.

Аналогічні показання підсудний ОСОБА_8 надав в ході допитів як підозрюваний, обвинувачений та при відтворенні обстановки та обставин події, в яких деталізував обставини вчинення злочину (т.1а.с.118).

Однак не дивлячись на невизнання вини підсудним, винність ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства за обставин наведених у вироку, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

Показаннями потерпілої ОСОБА_4, яка пояснила, що 3 жовтня 2009 року близько 22 години її чоловік ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 відпочивали на загальній кухні в гуртожитку, коли на поверх піднявся пяний підсудний і став голосно кричати. ОСОБА_10 зробив йому зауваження, але ОСОБА_8 став висловлюватися брутальної лайкою і спровокував бійку із ОСОБА_11 Коли ОСОБА_10 розбороняв їх, ОСОБА_8 вдарив потерпілого в обличчя і між ним теж завязалася бійка, згодом їх розборонили.

Після бійки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходилися на кухні, а ОСОБА_8 ходив по коридору і запитував де ОСОБА_10 Близько першої години ночі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 лягли спати. Остання чула, що ОСОБА_8 продовжує ходити по коридору. Через деякий час ОСОБА_8 вдарив у двері їхньої кімнати. Коли ОСОБА_10В пішов до дверей, ОСОБА_8 вдарив його сказавши при цьому: «Будеш знати хто господар». Від удару ОСОБА_10 присів поруч із дверима і ОСОБА_12 побачила у нього кров.

Показаннями свідка ОСОБА_11, який пояснив, що коли підсудний зайшов на поверх, він став кричати і гучно стукав у двері своєї кімнати. ОСОБА_10В і ОСОБА_11 зробивли йому зауваження, на що ОСОБА_8 став виражатися нецензурною лайкою і накинуся на ОСОБА_11, розбивши йому ніс. Коли їх розборонили, підсудний не заспокоївся і ударив ОСОБА_10 по обличчю і між ними теж завязалася бійка. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розборонили сусіди. Після цього всі сиділи на кухні, а підсудний ходив по коридору.

Показаннями свідка ОСОБА_13 (брата загиблого), який пояснив, що близько 23 години підсудний став кричати на коридорі. Коли йому зробили зауваження він затіяв бійку. Після бійки деякий час ОСОБА_13 разом із братом та іншими хлопцями сиділи на кухні, а підсудний ходив по коридору і кликав ОСОБА_10 для розмови. Через деякий час. потерпілий та ОСОБА_13М лягли спати, останній заснув. Прокинувся від шуму, коли вийшов у коридор, побачив, що потерпілий і підсудний у крові, останній тримає в руці ніж.

Показаннями свідка ОСОБА_14, який пояснив в судовому засіданні, що близько 22 години почув шум у коридорі. Коли вийшов з кімнати, побачив підсудного, потерпілого, його брата та сусіда. Вони сварилися. Після цього деякий час ОСОБА_14 разом із потерпілим ОСОБА_10 знаходилися на загальній кухні, в цей час підсудний ходив по коридору і декілька разів пропонував ОСОБА_15 вийти для розмови, але потерпілий відмовлявся.

В ночі ОСОБА_14 знову почув шум і коли вийшов у коридор, побачив потерпілого, який лежав на полу, а підсудний стояв з ножем у руці. На запитання ОСОБА_14, що він накоїв, підсудний ОСОБА_8 відповів, що показав чи доказав щось потерпілому.

Показаннями свідка ОСОБА_16, яка пояснила, що у вечорі почула крик підсудного у коридорі, а також те що йому хтось зробив зауваження. Близько 2 години ночі її розбудили сусіди і повідомили, що ОСОБА_8 підрізав ОСОБА_10

Свідок П»ятеренко О.В. (співмешканка підсудного) в судовому засіданні підтвердила, що повернувшись додому ОСОБА_8 кричав перед дверима кімнати. Після цього між ним та потерпілим відбулася бійка.

Протоколами огляду від 04.10.2009 року, відповідно до яких в коридорі пятого поверху будинку №23 по вул.Строни та в кімнаті №534 (за місце проживання підсудного) виявлені сліди речовини, схожої на кров, вилучено ніж, недопалок, запальничку із слідами аналогічної речовини (т.1а.с.32-67).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 722/1 від 11.11.2009 р. при експертизі трупу гр. ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення у ліву плевральну порожнину з пошкодженням 6-го ребра, верхньої долі лівої легені, околосерцевої сумки та серця, рана якого знаходиться на передній поверхні грудної клітини зліва, що утворилось від однократної дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клінок ножа, про що свідчить його характер та механізм утворення і за ступенем тяжкості, відносно живої людини, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх заподіяння; крововиливу у лівій надбрівній області, який утворився від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, не більше доби до настання смерті і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоровя. Смерть ОСОБА_9 наступила від проникаючого поранення в ліву плевральну порожнину з пошкодженням легені та серця, що ускладнилось гострою внутрішньою та зовнішньою крововтратою. Між заподіяним ОСОБА_9 проникаючим пораненням в ліву плевральну порожнину та настанням смерті останнього існує прямий причинно-наслідковий зв'язок (т.1 а.с.134-137).

Висновком додаткової судово-медичної експертизи, відповідно до якої показання підсудного щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень, про які він повідомив під час відтворення обстановки та обставин події, збігаються за механізмом утворення у потерпілого тілесних ушкодження (т.1 а.с.145).

Висновками судово-імунологічних експертиз № 787 від 10.11.2009 р., № 788 від 06.11.2009 р., якими встановлено, що на парі кросівок та в трьох слідах на пляжних капцях, вилучених у ОСОБА_8, виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 (т.1 а.с.172-181, 205-211).

Висновками судово-імунологічних експертиз № 785 від 04.11.2009 р. № 789 від 13.11.2009 р., № 790 від 13.11.2009 р., яким встановлено, на двох зіскобах речовини з поверхні батареї, підвіконня, покривала, ганчірки, чоловічих шортах, підодіяльнику, вилучених за місцем проживання підсудного, знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_8 Походження цієї крові лише від одного потерпілого ОСОБА_9 виключається, виявлення антигену Н не виключає можливості домішки його крові (т.1 а.с.186-190, 195-198, 205-211, 216-220).

Висновками судово-цитологічних експертиз, якими встановлено, що на запальничці та ножі, вилучених на місці події, виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_17 (т.1а.с.243, 252).

Згідно з висновком криміналістичної експертизи, ніж, вилучений в ході огляду місця події, до категорії холодної зброї не відноситься являється ножем господарсько-побутового призначення (т.1а.с.158).

За висновком судово-медичної експертизи № 1309 від 04.11.2009 р. (т.1 а.с.141) у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу зі зміщенням кісткових відламків; крововиливів на спинці носу, в скроневій області з ліва і з права; ссадин на правому колінному суглобі, які утворились від дії тупих предметів і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя.

З показань підсудного ОСОБА_8, які підтверджуються допитаними в судовому засіданні свідків, вбачається, що вказані у висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження ОСОБА_8 отримав в ході бійки, яка мала місце близько 23 години між ним, з одного боку, та свідком ОСОБА_11 і потерпілим ОСОБА_10 Коли ОСОБА_8 знаходився на порозі кімнати потерпілого, останній тілесних ушкоджень йому не завдавав.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_8 у вчиненні умисного злочину проти життя особи. Його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України, так як він вчинив умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9

Суд вважає безпідставними твердження підсудного про те, що він не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 і розцінює їх як обраний спосіб захисту.

Згідно з роз'ясненням, яке міститься у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 27 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи", для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з'ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

При кваліфікацію дій підсудного суд дійшов висновку, що обставини справи та характер дій підсудного свідчать про те, що ОСОБА_8, який вдарив ОСОБА_9 ножем у життєво важливий орган груди з ушкодження серця та легені, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його наслідки та свідомо допускав заподіяння смерті потерпілого.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 наполягав на тому, що умислу на спричинення тілесних ушкоджень та смерті потерпілого він не мав, останній першим «накинувся» на нього і він був вимушений захищатися.

Але суд вважає наведені твердження неспроможними, до уваги не приймає і розцінює як обраний спосіб захисту з наступних підстав.

З показань свідків ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_16, потерпілої ОСОБА_4 встановлено, що ініціатором сварки і послідуючої бійки був саме підсудний. Протягом двох годин поспіль останній шукав зустрічі з потерпілим на одинці, цього в судовому засіданні ОСОБА_8 не заперечував.

Після того, як всі лягли спати, підсудний, озброївшись кухонним ножем, підійшов до кімнати потерпілого і дочекавшись поки той вийде в коридор, мовчки, наніс йому смертельне поранення, що теж свідчить про те, що він мав умисел на вбивство з мотивів помсти.

Твердження підсудного про те, що у нічний час він прийшов до кімнати потерпілого з ножем в руці з єдиною метою поспілкуватися, суд вважає хибними.

Наявність умислу ОСОБА_8 на позбавлення потерпілого життя також підтверджується його поведінкою після скоєння злочину, а саме, його висловами про те, що в такий спосіб провчив потерпілого, щось йому довів.

За встановлених судом обставин під час нанесення потерпілому ножового поранення ОСОБА_8 не знаходився в стані необхідної оборони або сильного душевного хвилювання.

Не погоджуючись із кваліфікацією дій підсудного за ч.1 ст.115 КК України його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні наполягав на тому, що підсудний наніс потерпілому ножове поранення в ході обопільної бійки, але суд вважає доводи захисника неспроможними, так як вони спростовуються дослідженими судом доказами.

З показань потерпілої ОСОБА_4 вона вийшла до коридору одразу ж за чоловіком і побачила у нього поранення. Допитані в судовому засіданні свідки факт обопільної бійки заперечували. Сам підсудний в судовому засіданні факт неправомірної поведінки потерпілого безпосередньо перед спричиненням йому ножового поранення не підтвердив, а висловлював лише припущення з цього приводу.

Наполягаючи на відсутності у ОСОБА_8 умислу на вбивство, захисник ОСОБА_6 посилався на те, що після спричинення потерпілому лише одного ножового поранення, ОСОБА_8 припинив злочинні дії за відсутності перешкод для їх продовження. Потерпілий ОСОБА_9 ще деякий час був живий. Але суд вважає ці доводи хибними, так як обставини справи та характер дій підсудного свідчать про те, що ОСОБА_8В усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його наслідки та свідомо допускав заподіяння смерті потерпілого. А тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Призначаючи підсудному покарання суд, виходячи з положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу підсудного, його вік і стан здоровя, обстави, які помякшують та обтяжують покарання.

Підсудний ОСОБА_8 раніше не судимий, не одружений, має на утримані неповнолітню дитину Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_5, має постійне місце роботи і проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до медичного висновку ОСОБА_8 практично здоровий, фізичний труд виконувати може, примусового лікування від алкоголізму і наркоманії не потребує. Згідно характеристики коменданта гуртожитку та показань сусідів (ОСОБА_16Є, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_4Ю.) підсудний ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, влаштовувала сварки із сусідами та своєю співмешканкою (П»ятеренеко О.В.), гучно включає музику, порушує правила проживання у гуртожитку, на зауваження не реагує.

Відповідно висновку амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_8 є осудним, під дію ст.19 ч.2, ч.3 та ст.20 КК України не підпадає. В період інкримінованого йому протиправного діяння ОСОБА_8 в стані тимчасового розладу психічної діяльності не перебував, а знаходився в стані простого алкогольного спяніння, коли міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_8 міг правильно сприймати, запамятовувати, і, в наступному, правильно відтворювати факти та події, що мають значення по даній справі, а також міг повністю усвідомлювати значення своїх протиправних дій та їх наслідки (т.1а.с.261).

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного ОСОБА_8, суд враховує вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Виходячи із змісту п.1 ч.1 ст.66 КК України, щире каяття характеризує субєктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

Підсудний ОСОБА_8 не заперечуючи факту заподіяння смерті потерпілого, своєї вини в умисному вбивстві, при обставинах встановлених судом, не визнав. В ході досудового та судового слідства надавав показання, в яких викладав вигадану версію захисту про необхідну оборону з його боку. Під час судового розгляду, намагаючись уникнути суворого покарання за вчинений особливо тяжкий злочин, заявляв, що в смерті ОСОБА_15 винен сам потерпілий бо накинувся на нього, коли той з ножем в руці прийшов поспілкуватися.

З аналізу наведеного, суд дійшов висновку, що підсудний ОСОБА_8 висловлює жаль не з приводу вчиненого злочину, а з приводу можливого покарання, своєї провини фактично не визнає, тому немає підстав для врахування обставини, що помякшує покарання, у вигляді щирого каяття.

Враховуючи, що під час розслідування згаданого злочину підсудний ОСОБА_8 органам дізнання та досудового слідства допомоги в установленні невідомих обставин справи не надавав, суд вважає, що доводи захисника ОСОБА_6 про необхідність врахувати підсудному в якості обставини, яка помякшує покарання, - активне сприяння розкриттю злочину, є хибними.

Потерпілий ОСОБА_9 характеризується позитивно. На момент смерті йому виповнилося 28 років, він був одруженим, мав на утриманні малолітню доньку - Анну, ІНФОРМАЦІЯ_6, за місцем постійної роботи та проживання характеризувався виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався (т.1а.с.80-89).

Враховуючи викладене, відсутність каяття підсудного, обставини вчинення злочину і тяжкість його наслідків, а також наведені вище данні, що характеризують особу підсудного, його поведінку на досудовому слідстві та в суді, коли бажаючи уникнення суворого покарання за вчинення особливо тяжкого злочину підсудний намагався перекласти вину на потерпілого, свідчать про те, що ОСОБА_8 має підвищену соціальну небезпечність і його виправлення можливе тільки за умов тривалої ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

Потерпілою ОСОБА_12 заявлено цивільний позов про стягнення з підсудного 2168 грн. майнової та 75000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивують витратами на поховання і моральними стражданнями з приводу втрати сина (т.2а.с. ).

Відповідно до вимог ст.ст.1167, 1168 ЦК України майнова і моральна шкода завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розглянув позов потерпілої в межах заявлених вимог, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що вимоги в частині витрат на поховання в розмірі 2168 грн. підтверджується відповідними витратними документами і тому підлягає до задоволення (т.2а.с. ).

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з підсудного, суд враховує тяжкість вчиненого підсудним злочину та ступень його вини, характер завданих потерпілій мук і страждань від втрати чоловіка та батька її дитини, обставинами його загибелі, істотністю змін в її життєвих відносинах та укладі життя, тяжкість негативних наслідків тощо. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди має становити 75000 грн.

На підставі викладено, суд вважає, що позов потерпілої підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання про речові докази по справі вирішено судом у відповідності до ст.81 КПК України.

Судові витрати на проведення дактилоскопічної та криміналістичної експертиз в розмірі 608,48грн. підлягають стягненню із засудженого на користь експертного закладу, в порядку ст.93 КПК України (т.1а.с.149,157).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання відраховувати з часу фактичного затримання, тобто з 04 жовтня 2009 року (т.1а.с.103).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 - задовольнити повністю.

Стягнути із засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_12 відшкодування майнової шкоди в розмірі 2168 грн. та відшкодування майнової шкоди в розмірі 75000 грн. .

Судові витрати на проведення експертиз в розмірі 608 грн. 48 коп. стягнути із засудженого ОСОБА_8 на користь експертного закладу (т.1а.с.149,157).

Речові докази:

-ніж, джинсові штани, зіскоби та змиви речовини бурого кольору, покривало, ганчірка, шорти, капці, підодіяльник, недопалок та запальничку, які зберігаються в камері речових доказів Комсомольського МВ, знищіти (т.1а.с.268);

-диск із записом слідчої дії залишити при справі.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 15 діб з моменту його оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копій вироку.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: В.В.Крикливий