Ухвала іменем україни 22 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 5 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000674 щодо нього,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 5 березня 2015 року,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.
Вироком вирішено питання щодо цивільного позову.

За вироком місцевого суду, ОСОБА_4 10 червня 2012 року приблизно о 21:20 годині, перебуваючи по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, які склалися між ним та ОСОБА_5 , наніс йому рукою один удар в обличчя, після чого останній нахилився і ОСОБА_4 почав наносити йому удари в область правого боку, обличчя, спини. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2015 року вирок залишений без змін, а апеляційна скарга з доповненням без задоволення.

На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2015 року.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування судових рішень та про закриття кримінального провадження, у зв`язку з недоведеністю його винуватості в суді. Своє прохання обґрунтовує тим, що потерпілий ОСОБА_5 не міг звертатися із заявою щодо нього до правоохоронних органів, а правоохоронні органи не мали права проводити досудове розслідування, а суд судовий розгляд, у зв`язку з тим, що кримінальну справу за новим КПК України не можна було відкривати. Крім того вказує, що постанова дільничного інспектора про відмову в порушенні кримінальної справи відносно нього, до сьогоднішнього дня не скасована.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання засудженим порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суд касаційної інстанції, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з вироку суду, висновки про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за викладених у вироку обставин, доведено об`єктивними доказами, які зібрані у передбаченому законом порядку та є допустимими.

Апеляційний суд, в межах повноважень та в порядку визначеному ст. 404 КПК України, розглянув у повному обсязі доводи апеляційної скарги захисника засудженого, визнав ці доводи, з наведенням в ухвалі відповідних мотивів, безпідставними і обґрунтовано дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Щодо доводів засудженого в касаційній скарзі про те, що потерпілий ОСОБА_5 не міг звертатися із заявою щодо нього до правоохоронних органів, а правоохоронні органи не мали права проводити досудове розслідування, а суд судовий розгляд, є безпідставні.

Відповідно до ст. 478 КПК України потерпілий має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) за вчинення певного кримінального правопорушення.

Як убачається з судових рішень, засуджений ОСОБА_4 10 червня 2012 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, згідно класифікації визначеної ст. 12 КК України.

17 грудня 2013 року заява потерпілого ОСОБА_5 була внесена до ЄРДР про спричинення йому 10 червня 2012 року тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Таким чином, потерпілий ОСОБА_5 правомірно звернувся із заявою до правоохоронних органів про скоєння ОСОБА_4 відносно нього кримінального правопорушення та заподіяння йому тілесних ушкоджень, тобто в межах строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, що стосується доводів засудженого щодо постанови дільничного інспектора про відмову в порушенні кримінальної справи від 25 липня 2012 року відносно нього, яка до сьогоднішнього дня не скасована, то вони не заслуговують на увагу.

Як зазначено в судових рішеннях, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року, 25 липня 2012 року була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 121, 122 та 296 КК України.

Проте, засуджений ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі оскаржує судові рішення, якими його засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто вищезазначена постанова не відноситься до цих судових рішень.

З огляду на викладене, доводи засудженого, викладені в касаційній скарзі, безпідставні і спростовуються вищенаведеним.

Вирок районного суду та ухвала апеляційного суду відповідає ст. 370, 419 КПК України.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що в даному випадку необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 5 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2015 року щодо нього.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3