Справа № 138/2822/15-к
Провадження №:1-кп/138/197/15

ВИРОК
Іменем України
19 листопада 2015 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -
18.05.2015 приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вулиці Старицького в м. Могилеві-Подільському Вінницької області, помітивши на узбіччі дороги припаркований автомобіль марки «Москвич 2140-Д», державний номерний знак НОМЕР_1 , темно-синього кольору, 1985 року випуску, що належить ОСОБА_5 , маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою його подальшого використання для особистих потреб, керуючись корисливими мотивами, скориставшись відсутністю власника, відкрив незачинені водійські двері та проник всередину автомобіля. Перебуваючи в салоні транспортного засобу, ОСОБА_4 , висмикнувши дроти запалення з рульової колонки автомобіля шляхом їх скручення завів автомобіль та розпочав на ньому рух, після чого зник у невідомому напрямку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.
19.11.2015 між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 471, 473, 474 КПК України укладено угоду про примирення.
Відповідно до даної угоди сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та застосувати п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
В судовому засіданні суд роз`яснив обвинуваченому та потерпілій їх права, наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України.
Також обвинуваченому було роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 просила затвердити угоду про примирення між нею та обвинуваченим.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду та призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та потерпілу, вивчивши угоду про примирення та надані суду документи, приходить до висновку, що зазначена угода підлягає затвердженню, враховуючи таке.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.
Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Шляхом проведення опитування обвинуваченого та потерпілої суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної між ними угоди про примирення. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд встановив, що обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого діяння, суд погоджується з обраним сторонами угоди покаранням.
Таким чином, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого і потерпілої, дослідивши зміст угоди про примирення та оцінивши докази зібранні на стадії досудового розслідування суд, приходить до висновку, що її умови, форма та зміст відповідають вимогам КК України та КПК України, зокрема, вимогам ст. 471 КПК України. Така угода не порушує прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, а відтак суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 65-67, 75, 76 ч. 1 п.п. 2, 3, 289 ч. 1 КК України, ст.ст. 100, 374, 375, 474, 475 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 19 листопада 2015 року покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ автомобіль марки «Москвич 2140-Д», державний номерний знак НОМЕР_1 , темно-синього кольору, 1985 року випуску, який знаходиться за зберігальною розпискою у ОСОБА_5 повернути законному володільцю ОСОБА_5 .
Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 537 (п`ятсот тридцять сім) гривень 60 копійок стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1