154/890/15-к
1-кп/154/96/15
ВИРОК
іменем України
23 березня 2015 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 ,українця, громадянина України, з середньою-
спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двоє
малолітніх дітей, військовослужбовця за мобілізацією
військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодший
сержант
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України,-
в с т а н о в и в:
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №90 від 22.04.2014 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини і призначено на посаду командира танку 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2014 № 310 з цього дня введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини - військова частина - польова пошта НОМЕР_3 .
30.10.2014 р. молодший сержант ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_3 , яка розташована по АДРЕСА_2 , та вибув до місця свого постійного проживання у АДРЕСА_1 .
Наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особову складу) від 16.11.2014 № 74-РС, молодшого сержанта ОСОБА_4 , як військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_3 який самовільно залишив дану військову частину, зараховано у розпорядження вказаного командування та на час перебування у розпорядженні зараховано у списки військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
20.11.2014 р. ОСОБА_4 повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована по АДРЕСА_2 .
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, під час несення військової служби, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, 30.10.2014 р. самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_3 , яка розташована по АДРЕСА_2 , та з 30.10.2014 по 19.11.2014 р., умисно, без поважних причин був відсутній на військовій службі, не виконував покладені на нього службові обов`язки, а перебував за місцем свого постійного проживання у с. Поничів Володимир-Волинського району Волинської області, де проживає разом із своєю сім`єю по АДРЕСА_1 , та проводив час на власний розсуд до 20.11.2014 р., дня його прибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Під час досудового розслідування між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 10 березня 2015 року укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з угодою, ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди йому буде призначене покарання за ч.2 ст. 407 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн. Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
засудив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.
Процесуальні витрати та речові докази - відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_1