АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2015 р. м. Чернівці колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2014 року, про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Нові Банешти, Теленяштського району, Республіки Молдова, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, українцю, громадянину України, неодруженому, з середньою освітою, раніше судимому:

- 05.05.2009 року Шевченківським районним судом м. Чернівців за ч. 2 ст. 121 до 7 років позбавлення волі;

- 02.06.2009 року Першотравневим районним судом м. Чернівців за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі, -

Провадження №11-кп/794/38/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_7
Категорія ст. ст. 537-539 КПК України Суддя - доповідач: ОСОБА_8

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні наданих адміністрацією СВК №67 документів, а також матеріалів особової справи засудженого, судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 02.06.2009 року за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років 2 місяці позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховується з 05.01.2009 року.

Кінець строку відбування засудженим покарання - 05.03.2016 року.

03 грудня 2014 року засуджений ОСОБА_6 подав до Сокирянського районного суду Чернівецької області клопотання про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2014 року відмовлено останньому у його задоволенні.
Рішення районного суду мотивоване тим, що ОСОБА_6 згідно характеристики затвердженої 02.12.2014 року начальником СВК № 67, довідок про стягнення та заохочення, про виконання норм виробітку та стан виконання виконавчих листів, а також документів особової справи засудженого судом встановлено наступне: засуджений ОСОБА_6 за час перебування в слідчому ізоляторі м. Чернівців зарекомендував себе посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. По прибуттю до СВК №67 і по липень 2011 року був працевлаштований в якості вибірника складальника каменю стінового в гірничій дільниці №1. До роботи відносився посередньо, встановлену норму виконував не завжди. В періоди з серпня 2011 року по грудень 2012 року, з липня 2013 року і по даний час працевлаштований в якості ремонтника доріг в автопарку установи. До роботи відноситься добросовісно. За час відбування покарання в установі характеризується посередньо, за порушення режиму відбування покарання в трьох випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має два заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Вину у скоєному злочині визнає.

Відповідно до атестаційного листа за результатами атестації по підсумках роботи за 1 півріччя 2014 року, ОСОБА_6 став на шлях виправлення.

Протоколом №21 від 16.10.2014 року адміністративною комісією СВК №67 вирішено відмовити ОСОБА_6 в клопотанні перед судом про умовно- дострокове звільнення, як особі, яка не довела свого виправлення.

На вказану ухвалу суду першої інстанції засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі останній, посилаючись на незаконність ухвали районного суду, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що судом неповно з`ясовано обставини справи та його доводи, що в свою чергу потягли до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який вважав, що ухвалу районного суду, як законну та обґрунтовану, слід залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення, розглянувши матеріали судового провадження, вивчивши особову справу засудженого, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, на підставі наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Висновок суду про виправлення засудженого, повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і в ставленні його до праці за весь час відбування покарання.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Як вбачається з постановленої ухвали суду першої інстанції, матеріалів особової справи засудженого, жодними доказами не доведено, що протягом часу відбування ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, останній бездоганно та сумлінно поводився та сумлінно відносився до праці, адже дослідженими районним судом доказами стверджується, що під час відбування покарання, до роботи засуджений відносився посередньо та в СВК №67 характеризується посередньо, а добросовісно працювати на виробництві установи почав тільки з липня 2013 року.

Тобто, період сумлінної поведінки та відношення до праці засудженого є нетривалим, а ступінь виправлення засудженого, визначений атестаційною комісією установи, є недостатнім та не відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 81 КК України.

Також, апеляційним судом взято до уваги те, що протоколом №21 від 16.10.2014 року адміністративною комісією СВК №67 вирішено відмовити ОСОБА_6 в клопотанні перед судом про умовно- дострокове звільнення, як особі, яка не довела свого виправлення.

Районним судом також вірно враховано характер злочину, вчиненого ОСОБА_6 , який є тяжким.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання, оскільки в даному конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, а ухвала суду є такою, що відповідає характеру певного суспільного інтересу, визначеного КПК України.

Рішення районного суду, з яким погоджується колегія суддів, є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Головуючий ОСОБА_8
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3