ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

ІМЕНЕМ України

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11.,

суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10

за участю прокурора ОСОБА_12

потерпілого ОСОБА_1,

представника потерпілого ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянув 3 листопада 2015 року в м. Києві кримінальну справу щодо ОСОБА_4 за касаційними скаргами останнього та захисника ОСОБА_3 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 27 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 3 листопада 2014 року.

Вказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни вищезазначеною ухвалою апеляційного суду, засуджено

ОСОБА_4, 1987 р. н., громадянина України, не судимого,

- за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом однорічного іспитового строку та покладенням обов'язків, передбачених пп. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Згідно вироку ОСОБА_4 27.05.2011 о 13:00 на подвір'ї будинку № 2-а в 2-му провулку І. Франка у м. Києві під час боротьби із ОСОБА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин штовхнув останнього та, падаючи на нього, ударив в грудну клітину виставленим коліном, зламавши 4-6 ребра зліва, внаслідок чого умисно спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційних скаргах захисник та засуджений, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просять скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав свою скаргу та скаргу засудженого, думки прокурора, потерпілого та представника останнього про необхідність залишення оскаржених рішень без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів визнає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій й перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, не підлягають, а неповнота досудового й судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, чим обґрунтовується касаційні скарги захисника та засудженого, самі по собі, згідно ст. 367 КПК України 1960 року, є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень в апеляційному порядку.

Твердження в касаційних скаргах про невинуватість ОСОБА_4 у спричиненні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень безпідставні, оскільки протилежні висновки судів в цій частині ґрунтуються, у відповідності до вимог ст. 323 КПК України 1960 року, на неупередженій оцінці безпосередньо досліджених ним доказів та на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Такі висновки відповідають показанням свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_1 про обставини конфлікту останнього із засудженим ОСОБА_4, за яких потерпілому 27.05.2011 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження; висновку судово-медичного експерта № 1582/Е від 18.10.2012 про характер, локалізацію й тяжкість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень та показанням експерта ОСОБА_7 про саме такий механізм заподіяння умисних тілесних ушкоджень потерпілому, у вчиненні яких визнано винуватим засудженого; даним протоколів відтворення обстановки та обставин події від 23.03.2012 й 06.04.2012 за участі потерпілого і засудженого та очної ставки між ними.

Показання свідка ОСОБА_8, посилання на які містяться в касаційних скаргах, обґрунтовано відкинуті судом першої інстанції як та такі, що дані матір'ю засудженого та спростовуються іншими доказами.

Висновок експерта № 73/К від 02.10.2013 не суперечить висновку № 1582/Е від 18.10.2012 щодо механізму заподіяння засудженим тілесних ушкоджень потерпілому, а показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - їх же показанням на досудовому слідстві, зокрема й про виникнення травм у ОСОБА_1 внаслідок конфлікту із засудженим.

Отже доводи касаційних скарг в цій частині, про відсутність у засудженого умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та неправильність кваліфікації його дій є необґрунтованими, а висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні поставленого йому за вину злочину обґрунтовано визнані апеляційним судом такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Покарання призначено засудженому у відповідності до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, та є справедливим.

Апеляційний суд розглянув справу у відповідності до положень кримінально-процесуального закону, а постановлена ним ухвала відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року, оскільки в ній, усупереч твердженню захисника та засудженого в касаційних скаргах, достатньо вмотивовано висновки про законність й обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити повно та всебічно розглянути справу і постановити законні, обґрунтовані та справедливі рішення, при розгляді даної справи не було допущено.

Зважаючи на зазначене, керуючись пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК України, статтями 394 - 396 КПК України 1960 року, суд

УХВАЛИВ:

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 27 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 3 листопада 2014 року щодо ОСОБА_4 залишити без зміни, касаційні скарги останнього та захисника ОСОБА_3 - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_9 ОСОБА_10