Справа № 442/9936/14-к
Провадження № 1-кп/442/22/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002498, від 27.10.2014 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Гусятич Жидачівського району, з середньо освітою, пенсіонера, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 125 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

його захисника ОСОБА_5

потерпілого (законного

представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 )

ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

адвоката ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 перебуваючи на подвір`ї по АДРЕСА_2 , а саме в приміщенні альтанки розпочав конфлікт з ОСОБА_8 , під час якого, за допомогою сувенірного меча, який зберігався у потерпілого в одній з кімнат в середині будинку та згідно висновку експерта №15/11307, від 23.10.2014 року не являється холодною зброєю, наніс удар в область правого плеча та удар в область голови, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ран голови (чола справа), правого плеча, передньої черевної стінки, які згідно висновку експерта №531, від 13.08.2014 року відносяться до легкого ступеня тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, продовжуючи свої дії., наніс по одному удару мечем ОСОБА_6 в область підборіддя, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани підборіддя, але згідно висновку експерта №527, від 13.08.2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та ОСОБА_7 в область правої руки, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді різаної рани на зовнішньо-боковій поверхні правового передпліччя у верхній третині, яке згідно висновку експерта №528, від 13.08.2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого, продовжуючи свої дії ОСОБА_3 пройшовши у приміщення будинку, схопив ОСОБА_9 за палець правої руки та почав викручувати її руку, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця на внутрішньо-боковій поверхні правого передпліччя у верхній третині, які згідно висновку експерта №529, від 13.08.2014 року відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в своїх інтересах та інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , подано позовну заяву про відшкодування шкоди завданої діями ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 2000 грн., та моральної шкоди ОСОБА_8 в сумі 35000 грн., ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 15000 грн., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 15000 грн. моральної шкоди кожному.

Згідно з принципом безпосередності дослідження доказів, передбаченого ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані як докази відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вини у інкримінованих йому правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 125 КК України та цивільний позов не визнав. Пояснив, що є тестем для ОСОБА_11 , знайомі на протязі 10 років. За цей час між ними було два конфлікти ( мова йтиме про другий). 10.08.2014 року о 14 год. він, його дружина та зять ОСОБА_12 з донькою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), сиділи в альтанці, випивали спиртне, не пригадує в якій кількості, все було нормально, конфліктів не було. Він був випившим. Через деякий час він та ОСОБА_12 та ОСОБА_17 залишились в альтанці, всі решта вийшли. Його дружина ОСОБА_18 пішла ще раніше, так як мала приймати медикаменти, кликала його з собою, однак він не пішов. Конфлікту при цьому у нього з дружиною не було. Після чого, слово за слово і розпочався конфлікт близько 16 год., точно не пригадує. З приводу чого такий розпочався не може пояснити. ОСОБА_12 нахилив його своєю вагою, зробивши захват як у боксі, і почав наносити удари зверху і знизу. Він, ОСОБА_19 , не міг вирватись. При цьому дочка ОСОБА_17 захотіла вийти, і мабуть ОСОБА_12 зачепив її і вона впала, лежала в кінці стола. Таке відбувалось на виході з альтанки. Тоді, не може пояснити з якої причини, вирвався на вулицю, де постояв 15-20 секунд. Після чого побіг до будинку, так як згадав, що там висить меч, по дорозі нікого не зустрічав. З каміну в будинку взяв декоративний меч, який раніше бачив у будинку ОСОБА_11 , ( по якій причині таке вчинив не знає, і звідки взявся такий меч у ОСОБА_11 йому не відомо) і прибіг до альтанки з боку вікна. ОСОБА_12 стояв в середині, він ( ОСОБА_19 ) замахнувся мечем для того щоб налякати ОСОБА_20 , однак не міг дістати до нього, оскільки ОСОБА_12 взяв стілець, щоб захиститися, виставивши такий ніжками вперед захищався. В середину альтанки залізти він не міг, оскільки отвір вікна розміщений високо. Разом з тим в правій руці він мав декоративний меч, а на лівій руці у нього не має пальців. Він ( ОСОБА_19 ) махав близько 3 рази мечем зверху до низу, однак не діставав до ОСОБА_11 , враховуючи висоту фундаменту, свій ріст та ріст ОСОБА_20 .. Після цього, отримав удар по голові і втратив свідомість, з цього часу нічого не пригадує. Яким чином він опинився на сходах, коли лили теплу воду не пригадує, таке розповіла дружина. Пригадує, що сусідка ОСОБА_11 кричала, нащо такий його ( ОСОБА_3 ) копає. Внука мечем зачепити не міг, так як такий стояв у кутку альтанки між вікном і дверми. Дітям тілесні ушкодження не наносив. Коли він біг за мечем, то ОСОБА_21 разом з ОСОБА_22 знаходились від альтанки на відстані 15 м., біля паркану сусідки. ОСОБА_15 в той час сидів на гойдалці, 1,5 м. від альтанки. З приводу таких подій, він не хотів звертатися ні до лікарів, ні до працівників міліції, таке вчинив ОСОБА_23 ..

Хто його вдарив біля альтанки сказати не може, бо втратив свідомість. Будь-кому рук він не викручував, у ванну не ходив вмиватися. Лише одне жаліє, що пішов і взяв той меч. ОСОБА_24 не чіпав. ОСОБА_25 порізів не наносив, зокрема й в область живота. Дочку ОСОБА_26 не бив. Мечем він будь-кому ударів не наносив та не зачіпав. Куди подівся такий меч не знає.

Коли він приїхав в лікарню, хотів, щоб перев`язали рану, однак лікар запитав чи він щось дає, почалась перепалка і він пішов додому не втікав. Лікарі викликали працівників міліції.

ОСОБА_12 йому казав, що якщо він дасть йому 5 тис. Євро, то забере заяву.

Бувало таке, що він ОСОБА_3 губив пам`ять.

Просив його виправдати.

При цьому давав пояснення, використовуючи нецензурну лексику спрямовану в бік потерпілого ОСОБА_8 , висловлюючи агресію.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, така доводиться зібраними судом доказами :

- показами потерпілого ОСОБА_8 , який суду пояснив, що 10.08.2014 року до нього в гості прийшов тесть ОСОБА_19 з тещею ОСОБА_27 .. Під час застілля ОСОБА_28 розпочала конфлікт з своїм чоловіком ОСОБА_29 з приводу того, щоб ОСОБА_19 не пив. І тесть вдарив свою дружину. Після чого, ОСОБА_28 вибігла з бесідки. На таке, встала його дружина ОСОБА_17 , яку ОСОБА_19 теж вдарив. Тому він, ОСОБА_8 не міг залишатися байдужим, відреагував схопив ОСОБА_3 за ноги. Біла втратила свідомість і він приводив її до тями. В той час ОСОБА_19 пішов до будинку і взяв меч, який сам йому і подарував. В цей час прийшли діти. А коли він побачив ОСОБА_3 , закрив двері бесідки. Тоді ОСОБА_19 почав розмахувати мечем через вікно альтанки, при цьому говорив, що хоче вбити його ОСОБА_20 .. Він ОСОБА_12 оборонявся кріслом, яке ОСОБА_19 розрубав мечем. Тоді, він ( ОСОБА_8 ) взяв інший стілець. ОСОБА_19 вдарив двері мечем, який від удару зачепив сина, проткнувши ним також його ( ОСОБА_11 ). Разом з тим ОСОБА_19 бігав з мечем за матір`ю ОСОБА_20 . Діти налякались та кричали. Мати ОСОБА_11 заспокоювала ОСОБА_3 відвела його до будинку. Тоді, він почув крик матері, зайшовши в будинок. Побачив, що ОСОБА_19 викрутив матері руку і сказав, що зарубає її. Побачивши його, ОСОБА_19 , виходивши з будинку, перечепився і впав головою об асфальт, втратив свідомість. Після чого, він ОСОБА_12 побіг у бесідку забрав дружину і викликав швидку. Тоді, перемістив ОСОБА_18 на лавку. Останній прийшовши до тями, погрожував йому, поводився агресивно. Після чого, йому ОСОБА_25 сказали поїхати в лікарню для того, щоб зашити рану. Чи викликали медичні працівники- працівників міліції йому не відомо.

При застіллі він ОСОБА_8 випив 200 гр. горілки, обвинувачений теж пив, був п`яний. Вважає, що ОСОБА_19 є конфліктною людиною. За 10 років шлюбу з дочкою обвинуваченого, у нього були конфлікти з останнім.

На наступний день після подій, прийшла дружина ОСОБА_3 і стверджувала, що якщо ОСОБА_19 п`яний, слід ховати ножі від нього, бо він неадекватний. Однак при цьому стверджувала, що у всьому винен він ОСОБА_23 ..

Конфлікт, який тривав близько 20 хв., також бачив його товариши ОСОБА_30 . ОСОБА_31 ніхто не наносив ударів.

Експерт оглядав його ОСОБА_11 через декілька днів після конфлікту.

Дружині та дітям не забороняє бачитись з ОСОБА_29 .

Відносно обрання обвинуваченому міри покарання, то просить карати суворо, цивільний позов просить задоволити.

- показами потерпілої ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що обвинувачений для неї є сватом. Точної дати не пригадує, коли до них в гості прийшов ОСОБА_19 разом зі своєю дружиною. Було застілля з 6-ти чоловік. Близько 18 год. сваха виявила бажання піти геть, а сват не хотів. Тоді вона почала його шарпати і розізлившись пішла додому. ОСОБА_19 був п`яний. Син, ОСОБА_12 не хотів вмішуватись в конфлікт. Згодом вона побачила, як невістка впала, у зв`язку з чим не знає. На таке ОСОБА_19 не звертав уваги. Син побачивши таке, намагався її підняти. Тоді і почалась бійка з сватом. Після чого, побачила свата з мечем, син забіг в альтанку і зачинив двері. Сват підбіг до вікна і почав розмахувати мечем, погрожуючи сину словесно. Син захищався кріслом, однак сват поранив сина. ОСОБА_12 просив її викликати працівників міліції. Вона просила свата не чіпати дітей, припинити конфлікт, діти кричали несамовито. Внук ОСОБА_32 має шрам від нанесених ударів.

Після цього, сват пішов до ванни, вмивався, залишивши меч біля ванни, вона таке помітила та забрала його. Побачивши вказане, сват схопив її за палець і викрутив його, тому вона почала кричати. На таке прибіг син. Свідок ОСОБА_33 бачив, коли їй ОСОБА_19 викручував руки. ОСОБА_33 та син не наносив ударів ОСОБА_34 .. Хто наносив удари ОСОБА_31 не відомо. Навпаки бачила як ОСОБА_19 наносив удари сину.

Вона зателефонувала свасі, і побачила ОСОБА_3 , тоді коли той вже лежав; дітей, які були налякані та говорили, що мама померла.

Після цього, син викликав швидку допомогу.

Під час конфлікту ОСОБА_3 з донькою, син знаходився на дворі.

Щодо обрання обвинуваченому міри покарання, покладається на думку суду.

- показами свідка ОСОБА_35 , який суду пояснив, що не пригадує точної дати, коли відбувались події. Всіх подій не бачив. ОСОБА_12 запросив його в гості. В 13 год. він прийшов, всі сиділи в альтанці, випивали та їли. Через годину, він пішов відпочити, заснув. Прокинувся від крику ОСОБА_36 та дітей. Спершу він не зрозумів, що діється. Потім побачив як ОСОБА_19 викручував руку ОСОБА_37 , а ОСОБА_12 відтягував його. Після чого, побачив непритомну дружину ОСОБА_11 біля альтанки. Він вирішив піти додому. ОСОБА_19 перечепився і впав на сходах, такого він бачив уже лежачого. ОСОБА_31 ударів не носив. ОСОБА_19 та ОСОБА_12 були обмазані червоною рідиною ( кров`ю). Чи на дітях були червоні плями не пригадує. Меча в ОСОБА_3 в руках не бачив. Коли ОСОБА_19 тверезий, то є нормальною людиною, так може його охарактеризувати.

- Показами свідка ОСОБА_38 , який суду пояснив, що ОСОБА_12 є його товаришем, а ОСОБА_19 просто знайомим. Точної дати не пригадує, коли прийшов близько 18 год. до ОСОБА_11 , який попередньо зателефонував до нього близько 17 год. 30 хв. та просив відвезти його тестя ОСОБА_3 , так як останній п`яний. Прийшовши до ОСОБА_11 побачив ОСОБА_3 , який бігав з шаблею по подвір`ї та виражався нецензурною лайкою. Тикав такою шаблею у вікно альтанки та у ОСОБА_20 .. Він просив ОСОБА_3 припинити такі дії, однак останній облаяв і його. Після чого ОСОБА_12 побіг до будинку, кричала його мати. Тоді він зайшов до альтанки і побачив дітей на яких були порізи, в дівчинки на руці, а у хлопчика на щоці. Білий ОСОБА_39 також був порізаний, крізь його футболку виходила кров, також поріз був в нього на чолі. Він залишився з дітьми в альтанці. Приводив до тями дружину ОСОБА_11 а ОСОБА_12 почувши крик в будинку, пішов за тестем до будинку. За хвилину ОСОБА_40 спиною виходив з будинку оступився і впав. Після цього, ОСОБА_12 вилив на нього відро води. ОСОБА_41 побачив тільки тоді, коли такий вийшов з будинку. Приїхала швидка допомога. ОСОБА_11 разом з дітьми він відвіз в лікарню. ОСОБА_12 був у стресовому стані, говорив, що йому не потрібно такого тестя. Там лікарі повідомили, що ОСОБА_19 був п`яним, казав, що приїхав з АТО. Лікарі викликали працівників міліції і ОСОБА_19 втік. Після чого, він - ОСОБА_38 поїхав геть. Білу ОСОБА_42 , не бачив, ні в альтанці, ні де інде.

- Показами свідка ОСОБА_43 , яка суду пояснює, що ОСОБА_3 знає лише ззовні, для ОСОБА_11 є сусідкою. Точної дати не пригадує, коли відбувались події, ОСОБА_12 тримав на руках ОСОБА_44 та приводив до пам`яті. ОСОБА_19 був дуже п`яний, щось тримав в руках. Також бачила як такий падав і що в нього з голови текла кров. Також бачила, що ОСОБА_12 був у крові, ОСОБА_19 бив його на подвір`ї. Чи бив ОСОБА_3 будь-хто не бачила. Після того, які ОСОБА_19 впав, з будинку ніхто не виходив. Діти ОСОБА_11 дуже плакали, на хлопчику була кров. Діти стояли біля неї на протязі 20 хв. Не пригадує чи ОСОБА_19 бив ОСОБА_11

- Показами експерта ОСОБА_45 , який суду пояснив, що свої висновки експертиз підтримує повністю. Висновки робив на підставі документів з лікарні. На момент огляду ОСОБА_11 бачив рани на підборідді. При цьому була медсестра, не пригадує хто саме, та батько ОСОБА_20 .. Обставини, при яких у ОСОБА_11 утворились рани, з`ясовував. Пов`язки з ОСОБА_11 не знімав.

- Показами експерта ОСОБА_46 , який суду пояснив, що експертизу проводив 14.08.2014 року за постановою слідчого, 02.10.2014 року був складений висновок. З власної висоти падіння, малоймовірно, що ОСОБА_19 міг отримати такі тілесні ушкодження.

- Протоколом огляду місця подій від 11.08.2014 року, за яким предметом огляду є ділянка місцевості, що на території подвір`я прилеглого до будинку АДРЕСА_2 на території будинку, де розташована дерев`яна бесідка. Біля якої одразу знаходяться, біля столу на земній поверхні, стілець в заламаному стані. Зі слів заявника стілець зламаний внаслідок нанесення тілесних ушкоджень. У бесідці на момент огляду слідів крові не виявлено. Під час огляду виявлено одяг зі слідами крові бурого кольору, а саме дитячі шорти, футболка чоловіча, шорти, жіночий сарафан, рушник. В даному одязі наявні добре виражені сліди речовини бурого кольору. Такий одяг вилучено та опечатано;

- Висновком експерта №351 від 13.08.2014 року, за яким у ОСОБА_8 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді непроникаючих колото-різаних ран (чола справа), правого плеча, передньої черевної стінки. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в термін декілька діб до моменту огляду внаслідок контакту з гострим предметом і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я.

- Висновком експерта №528 від 15.08.2014 року, за яким у малолітньої ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани на зовнішньо-боковій поверхні правого передпліччя у верхній третині. Вказане тілесне ушкодження могло виникнути в термін декілька діб до моменту огляду внаслідок контакту з гострим предметом і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

- Висновком експерта №527 від 18.08.2014 року, за яким у малолітнього ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани підборіддя. Вказане тілесне ушкодження могло виникнути в термін декілька діб до моменту огляду внаслідок контакту з гострим предметом і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

- Висновком експерта №529 від 15.08.2014 року, за яким у ОСОБА_9 виявлено синця на внутрішньо - боковій поверхні правого передпліччя у верхній третині. Вказане тілесне ушкодження могло виникнути в термін декілька діб до моменту огляду внаслідок контакту з твердим тупим предметом і по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

- Висновком експерта №15/11-307 від 23.10.2014 року, за яким меч, вилучений 13.08.2014 року під час огляду місця подій по факту нанесення тілесних ушкоджень являється сувенірним мечем типу катани, холодною зброєю не являється. Даний меч виготовлений саморобним способом з використанням заводського обладнання.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.10.2014 року з фототаблицями, за яким ОСОБА_8 в приміщенні альтанки, яка знаходиться на подвір`ї по АДРЕСА_3 , вказав місце, де розпочався конфлікт. Після чого за допомогою стола продемонстрував як ОСОБА_3 схопив його за ноги і намагався повалити його з ніг. Після чого, показав як він намагався відштовхнути ОСОБА_3 . Тоді, ОСОБА_3 направився в будинок, де в одній з кімнат, з каміну, з спеціальної підставки зняв меч. Після чого, повернувся в альтанку. ОСОБА_8 за допомогою дерев`яної палиці зімітував як саме ОСОБА_19 проходив до альтанки, при цьому заховавши меч за спину. ОСОБА_12 вказав своє місце розташування та місце куди на стілець він посадив свою дружину ОСОБА_47 , яка на той час перебувала без свідомості, а також він вказав, що біля стільця заходився його син ОСОБА_32 . ОСОБА_12 вказав, що побачивши меч у ОСОБА_3 , зачинив двері альтанки та вказав місце знаходження в той момент доньки ОСОБА_48 , а також ОСОБА_3 за допомогою статиста ОСОБА_12 вказав як саме від нападу ОСОБА_3 він захищав себе стільцем, а ОСОБА_19 випадами намагався потрапити в альтанку. За допомогою статиста ОСОБА_12 вказав, що за допомогою стільця перешкоджав ОСОБА_31 , а такий вимахував мечем вперед, яким розламав стілець і поранив ОСОБА_11 , утворилась рана в області ребер з правої сторони. В подальшому ОСОБА_19 вимахуючи мечем наніс удар його синові ОСОБА_49 , за допомогою статиста, він демонструє як саме ОСОБА_19 наніс удар йому удар в область голови, а також удар нанесений його дочці ОСОБА_50 , в область правої руки. ОСОБА_12 за допомогою статиста демонструє як ОСОБА_19 вимахує мечем в сторону ОСОБА_51 , а він намагався перешкодити йому за допомогою стільця. Після чого, ОСОБА_19 направився в будинок , де у ванній кімнаті вмився. Після чого, вийшовши, викрутив руку ОСОБА_52 .. З допомогою статиста ОСОБА_12 вказав як за плечі відштовхнув ОСОБА_3 від ОСОБА_53 .. Відійшовши ОСОБА_19 почав виходити з будинку спиною. Також останній вказав на місце, де ОСОБА_3 оступившись впав на землю, а також за допомогою статиста вказав положення після падіння.

В межах кримінального провадження судом було досліджено зібрані сторонами кримінального провадження письмові докази у обсязі, визначеному за згодою всіх учасників процесу з урахуванням змісту ст. 95 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України, зокрема суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно рекомендацій, які містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини - питання щодо допустимості доказів у справі - це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд, зі свого боку, повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим. У такому випадку Суд зобов`язаний не визначати, чи певні докази було отримано незаконно, а перевіряти, чи така «незаконність» не спричинила порушення іншого права, гарантованого Конвенцією.

Таким чином, суд не може брати до уваги, протокол про проведення слідчого експерименту від 22.01.2016 року, складеного за ухвалою суду від 08.10.2015 року, якою доручено органу досудового розслідування Дрогобицькому МВ ГУМВС України в Львівській області провести слідчі дії, а саме провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій та обстановки, що мала місце 10 серпня 2014 року о 16 годині на подвір`ї по АДРЕСА_2 , а саме в приміщенні альтанки з урахуванням їх свідчень сторін кримінального провадження, за участю експерта ОСОБА_54 з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема наслідки утворень тілесних ушкоджень. Оскільки таким протоколом не виконано вимоги вказаної ухвали, таке відтворення проведено не у приміщенні альтанки а в кабінеті №8 Дрогобицького ВП, тобто з порушенням встановленого порядку кримінально-процесуального закону, також є необ`єктивним, оскільки проведений, зокрема за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , понятих без участі інших учасників кримінального провадження.

Крім того, відповідно ч. 3 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор повинен був вжити належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом. Частиною 3 ст. 240 КПК України визначено, що до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Відповідно до ч. 2 ст. 111 КПК України, з приводу вчинення процесуальних дій, здійснюється повідомлення заінтересованих осіб.

Тобто жодних заходів для участі учасників кримінального провадження, потерпілих, під час проведення вказаної слідчої дії вжито не було, що позбавило самостійно відстоювати позицію, права, свободи і законні інтереси засобами, передбаченими КПК України. Більше таке б стало запорукою, уникнення суперечностей між показами потерпілих та обвинуваченого, натомість наявні однобічні, необ`єктивні покази обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Так як не вбачається ніяких перешкод щодо залучення потерпілих до участі у слідчому експерименті, а тому з огляду на викладене вище, враховуючи положення ст.ст. 84, 86, ч.1 ст.87, 89 КПК України, присутній висновок про наявність підстав вважати права потерпілих порушеними, а протокол проведення слідчого експерименту від 22.01.2016 року є таким, що не слід брати судом до уваги, як допустимий і належний доказ, оскільки цей процесуальний документ отриманий незаконним шляхом та складений з процесуальними та технічними порушеннями процедури його проведення лише із обвинуваченим, і, при цьому не враховані особливості, які мають важливе значення для належного відтворення подій, а відповідно і для отримання достовірних даних.

Разом з тим, для об`єктивності, та незалежності доказів, не бере до уваги покази малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , щоб уникнути неупередженості, з урахуванням того, що сторона захисту поставила їх під сумнів без проведення судової психологічної експертизи психічного стану експертизи, в якій суд відмовив.

Поряд з тим, всі вищенаведені докази в цілому доводять механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілих : ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вигляді ран, локалізація яких, збігається з наведеними вище висновками експерта та показами потерпілих, свідків внаслідок дії з гострим предметом, який міг бути мечем, а також ОСОБА_9 внаслідок взаємодії з тупим предметом обвинуваченого на потерпілу.

Наведені вище докази винності ОСОБА_3 у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілими.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого про те, що не наносив ударів будь-кому, при цьому не заперечуючи що розмахував мечем, і розцінює як спроби і намагання подати розвиток подій у своїй інтерпретації, у вигідному для себе світлі, перенести тягар відповідальності на інших осіб і тим самим применшити особисту роль у вчиненні інкримінованого йому діяння і настанні злочинних наслідків, оскільки вони спростовуються наведеними вище дослідженими доказами у справі. Крім цього, сам обвинувачений, ствердив, що був випившим, а коли розмахував мечем - ОСОБА_12 оборонявся стільцем.

При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст. 22 КПК України, якою також встановлено, що під час кримінального провадження суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Покликання на те, що того дня потерпілий ОСОБА_12 сам спровокував конфлікт не доведені, та не можуть бути підставою для виправдання обвинуваченого і є предметом розгляду іншого кримінального провадження. Натомість обвинувачений не довів, що не наносив тілесних ушкоджень потерпілих, не вказав на свідків захисту, навпаки у своїх показах не заперечував, що сам взяв меча розмахував ним, зокрема в приміщенні альтанки, а ОСОБА_12 взяв стілець і оборонявся таким, під час чого тілесні ушкодження отримали потерплі ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

За нормативним визначенням, умисне тілесне ушкодження (стаття 125 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю (вчинення дії, яка б могла запобігти шкоди здоров`ю іншої людини, саме сюди суд відносить зв`язок заподіяння тілесних ушкоджень дітям, потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , нараження їх своїми діями на небезпеку, і отримання від таких тілесних ушкоджень) у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, як фізичний вплив так і психічний вплив на потерпілого.

Разом з тим, суб`єктивна сторона злочинних дій ОСОБА_3 виразилась в умислі так як, він був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, що стверджується як його показами, активними діями, щодо розмахування мечем саме на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю. разом з тим, умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК), що має місце в даному випадку.

Що стосується нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , то такі узгоджуються також з показами всіх допитаних учасників кримінального провадження, потерпілого ОСОБА_8 свідка ОСОБА_41 , які бачили як ОСОБА_19 викручував руку ОСОБА_37 , свідка ОСОБА_55 який чув крик ОСОБА_51 , та висновком експертизи, які в своїй сукупності є логічними та послідовними та узгоджуються між собою, та спростовують покази обвинуваченого.

Дії обвинуваченого носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у виді легких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілим в той момент, коли винний, докладаючи певних зусиль (цілеспрямоване обрання знаряддя кримінального правопорушення меча, поводження з мечем, розмахування ним в бік потерпілих, висловлювання агресивно, погрози), з урахуванням причини припинення злочинних дій та знаряддя, поведінку та стосунки обвинуваченого, його нетверезий стан, про який сам вказав, а також потерпілі, свідки, завдав, зокрема ОСОБА_8 кілька поранень, коли той оборонявся. Надмірна сила ударів, їх раптовість та спрямування у бік малолітніх потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які знаходились в альтанці разом з ОСОБА_56 , викручування руки при характерних тілесних ушкодженнях ОСОБА_9 в будинку, свідчили про те, що обвинувачений об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілих, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень. Адже наявні аргументи того, що діяння обвинуваченого знаходилось у прямому причинному зв`язку з травмами потерпілих.

Щодо мотиву то обвинувачений неодноразово під час судового засідання підкреслював своє неприязне ставлення, зокрема до потерпілого ОСОБА_8 , виражаючи нецензурною лексикою та агресивністю, Також слід зауважити, що між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_12 продовжують мати місце неприязні відносини, а також поведінка обвинуваченого після події, покинув лікарню, знову ж таки виправдовуючи себе звинувачує лікарів, не надаючи при цьому належних доказів.

Тому покликання захисту на відсутність умислу та мотиву на нанесення тілесних ушкоджень, судом не приймається.

Невизнання ж вини обвинуваченим ОСОБА_3 суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. При цьому суд звертає увагу на суперечливі покази обвинуваченого, який спершу вказує, що по дорозі до будинку за мечем нікого не бачив, а згодом вказує, про те, що то ОСОБА_21 разом з ОСОБА_22 знаходились від альтанки на відстані 15 м., біля паркану сусідки. ОСОБА_15 в той час сидів на гойдалці, 1,5 м. від альтанки. Також те, що на початку конфлікту потерпілий ОСОБА_12 зігнув його, і наносив удари руками зверху вниз, і при цьому бачив ОСОБА_26 рину, якій ОСОБА_57 також наніс удар, суд не знаходить логіки та можливих механізмів поведінки обвинуваченого.

Таким чином, детальний аналіз наявних у справі доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що вина ОСОБА_3 повністю підтверджена дослідженими судом доказами.

Таким чином, доведеність вини і кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів :

- за ч. 1 ст. 125 КК України, так як ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 умисне легке тілесне ушкодження.

- за ч. 2 ст. 125 КК України, так як ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_8 , умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Суд також бере до уваги, що обвинувачений вини не визнав, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий; на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_31 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорій не великої тяжкості, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, посередньо характеризуються за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, перебування у нетверезому стані, про що сам також вказав, що співвідноситься з іншими доказами; на зухвалу поведінку обвинуваченого по відношенню до близьких людей та визначає відсутність у нього моральних цінностей, що становлять систему загальних правил поведінки людини (соціальних норм), заснованих на співвідношенні критеріїв добра і зла, порядності й непорядності, людяності та жорстокості, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ч. 1, ч.2 ст. 125 КК України та вважає за необхідне обрати міру покарання у виді штрафу із застосуванням ст.70 КК України і саме таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Разом з тим, заявлений цивільний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

З матеріалів провадження вбачається, що потерпілим було заявлено цивільний позов про відшкодування йому, зокрема, матеріальної шкоди завданої діями ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 2000 грн., та моральної шкоди ОСОБА_8 в сумі 35000 грн., ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 15000 грн., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 15000 грн. моральної шкоди кожному.

Відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, ст. ст. 16, 1166, ч.1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Вирішуючи питання про розв`язання цивільного позову потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить із того, що така повинна була виразитись в затратах на лікування, що б підтверджувалося певними документами (чеками, квитанціями, рецептом лікаря) на придбання ліків на певну суму, однак такого суду не надано.

У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992р. №6, зокрема, пункту в) розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Згідно ч.3 ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), такі збитки щодо пошкодження майна (склянок, сервізу, скляних виробів), не доведено жодних чином, не вказано про їх кількість, вартість, чим позбавлено суд будь-якої оцінки, тому оскільки в кримінальному провадженні відсутні належні та достатні докази для розрахунку та визначення його розміру, що не позбавляє потерпілих звернутися до суду в порядку цивільного судочинства за захистом своїх порушених цивільних прав та інтересів за достатніх підстав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України і роз`яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення втраченого здоров`я.

Що стосується моральної шкоди суд враховує характер вчиненого діяння, його тяжкість, глибину фізичних і моральних страждань потерпілого, позбавлення його можливості підтримувати нормальні життєві зв`язки, внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, перенесеному стресі та болі, яку із врахуванням майнового стану обвинуваченого, суд оцінює в розмірі по 2000 грн. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та по 3000 грн. в користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , враховуючи вік, та пережитий стрес, і таку слід стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Судові витрати за проведення експертизи холодної зброї №15/11-307, від 23.10.2014 року. У рахуванням постанови від 28.10.2014 року про виділення матеріалів кримінального провадження, в розмірі 294, 84 грн. стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 368-371, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1, ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді штрафу у 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 1700 грн. штрафу.

Цивільний позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_3 в корить ОСОБА_8 2000 грн. моральної шкоди, ОСОБА_9 2000 грн. моральної шкоди, ОСОБА_7 3000 грн., ОСОБА_6 3000 грн. моральної шкоди, враховуючи вік, та пережитий стрес.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 294,84 грн. за проведення експертизи в дохід держави.

Речові докази :

- металевий меч, який належить ОСОБА_8 , переданий під розписку ОСОБА_8 вважати повернутим;

- одяг, який було вилучено під час огляду місця подій 11.08.2014 року, передано під розписку потерпілому ОСОБА_8 , вважати повернутим.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1