Справа № 381/5205/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1224/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 20.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

потерпілих ОСОБА_13

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 17 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК не судимого

засуджено та призначено покарання за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України 7 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Баку Азербайджанської республіки, мешканця АДРЕСА_3 , раніше не судимого

засуджено та призначено покарання за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця і жителя АДРЕСА_4 , раніше не судимого

засуджено та призначено покарання за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_5 , мешканця АДРЕСА_6 , в силу ст. 89 КК України не судимого
засуджено та призначено покарання за ч. 3 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Постановлено цивільний позов потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 задоволити та стягнути солідарно з ОСОБА_14 , ОСОБА_7 на їх користь 2 440 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за те, що 11.03.2014 року ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та невстановленою досудовим слідством особою на ім`я ОСОБА_18 домовилися на спільне вчинення злочину, пов`язаного з нападом з метою заволодіння чужим майном. ОСОБА_7 забезпечив злочинну групу автомобілем «DAEWOO NEXIA» д.н. НОМЕР_1 , а також наявною у нього пневматичною зброєю пістолетом зовні схожим на пістолет системи «Макарова». Підготувавшись до вчинення розбійного нападу, усвідомлюючи злочинний намір своїх протиправних дій, діючи умисно з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна за попередньою домовленістю ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та невстановлена досудовим слідством особо на ім`я ОСОБА_18 біля 21 години 30 хвилин на вищевказаному автомобілі приїхали в с. Томашівка Фастівського району Київської області, та зупинилися на вул. Леніна. ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та невстановлена досудовим слідством особа на ім`я ОСОБА_18 пішли в напрямку до буд. АДРЕСА_7 . ОСОБА_15 побоюючись бути викритим потерпілими, які могли його знати в обличчя, залишився в салоні автомобіля. Підійшовши до огорожі будинку, через паркан проникли на територію садиби, для проникнення до будинку ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та невстановлена досудовим слідством особа спільними зусиллями витягли з вікна будинку скло, відкрили двері та проникли всередину будинку, де їх почув ОСОБА_16 . Перебуваючи в приміщенні будинку ОСОБА_7 , побачивши ОСОБА_16 з метою подолання його опору та психологічного тиску вчинив напад на нього, направивши дуло пневматичного пістолету в голову ОСОБА_16 . В цей час ОСОБА_14 та невстановлена досудовим слідством особа на ім`я ОСОБА_18 вчинили напад щодо ОСОБА_17 , висловлюючи на її адресу погрози щодо фізичної розправи та висловили вимогу про негайну передачу їм коштів та виробів з дорогоцінних металів інших цінностей, що змогли знаходитись в будинку. Сприймаючи погрози нападників за реальні ОСОБА_17 передала нападникам грошові кошти в сумі 500 грн. та вироби із золота: злотий ланцюжок з кулоном вагою 3 г. вартістю 915 грн., пару золотих сережок вагою 4 г. вартістю 1220 грн., мобільний телефон марки «Нокіа 1208» вартістю 150 грн. з карткою оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» вартістю 15 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 40 грн. Крім цього невстановлена досудовим слідством особа на ім`я ОСОБА_18 із серванта будинку відкрито викрала вісім нагрудних нагород, а ОСОБА_14 відкрито заволодів мисливським ножем вартістю 130 грн., всього викрали майна на загальну суму 3 660 грн. Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та невстановлена досудовим слідством особа на ім`я ОСОБА_18 , залишили будинок та повернулися до автомобіля в якому їх чекав ОСОБА_15 і повернулися цим автомобілем до м. Києва.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_14 21 травня 2014 року в м. Києві зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та домовилися на спільне вчинення злочину, та його спільне виконання пов`язаного з нападом з метою заволодіння чужим майном. Підготувавшись до вчинення розбійного нападу, повторно ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 21 травня 2014 року близько 21 години 30 хвилин на вищевказаному автомобілі приїхали в с. Томашівка Фастівського району Київської області, та зупинилися на вул. Леніна. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля та пішли в напрямку буд. АДРЕСА_8 . Підійшовши до садиби, шляхом вільного доступу, проникли в приміщення вищевказаного будинку, в якому проживали ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , які в цей час перебували в приміщенні будинку. ОСОБА_8 , ОСОБА_14 перебуваючи в приміщенні кухні, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_13 , при цьому погрожуючи йому пневматичним пістолетом, а ОСОБА_7 в цей час прослідував в іншу кімнату, де перебував ОСОБА_19 та висловив вимогу про передачу йому грошових коштів та цінностей, що могли перебувати в будинку. Власник будинку ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправність дій нападників та сприймаючи їх дії як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, взявши зі столу кухонного ножа, став чинити активний опір нападникам, нанісши ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді різаних ран. Після того як нападники, які отримали ножові поранення не змогли подолати активний опір потерпілого ОСОБА_13 залишили будинок потерпілих, повернулися до автомобіля в якому їх чекав ОСОБА_15 і повернулися до м. Києва.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_9 просить вирок Миронівського районного суду Київської області від 17 серпня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_14 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_14 виправдати. Свої вимоги мотивує тим, що категорично не погоджується з висновком суду, так як докази вини ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому злочину відсутні взагалі. А на підставі нового кримінального процесуального закону ОСОБА_14 відмовляється від своїх попередніх показів, та не визнає своєї вини, так як не вчиняв злочинів. Визнання вини на досудовому слідстві та в суді першої інстанції пояснює тим, що йому обіцяли відстрочку виконання вироку, для застосування якої необхідно визнання вини. Захист категорично не погоджується з висновком суду, так як докази вини ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому злочину відсутні взагалі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 просить суд призначити менший строк покарання, застосувавши до нього ст. 69 КК України. Не оспорюючи фактичних обставин справи, обвинувачений повністю визнає свою вину, висловлює повну готовність відбути будь-яке покарання призначене судом. Крім того, зазначає, що судом не було враховано і в вироку не вказано його повне сприяння слідчим органам під час досудового розслідування.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Миронівського районного суду Київської області від 17 серпня 2015 року змінити, пом`якшивши йому покарання до 5 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку, а також розглянути всі його вимоги, які ґрунтуються на нормах ст.ст. 66, 69, 69-1 КК України, із зазначенням тих обставин, що пом`якшують його провину, та які не були взяті до уваги колегією суддів суду першої інстанції. Крім того, незважаючи на той факт, що в резолютивній частині вироку зазначено про застосування ст. 69 КК України, але лише в частині конфіскації всього особистого майна, яке кваліфікується по суті як додатковий вид покарання, просить суд звернути увагу на те, що на утриманні в нього знаходиться малолітня дитина; має постійне місце проживання та сім`ю; згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, розкаюється у вчиненому, згоден добровільно відшкодувати всі спричинені ним збитки потерпілим; раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, судові витрати в справі відсутні; злочинні дії ним були здійснені внаслідок сукупності тяжких особистих, сімейних, і матеріальних обставин; має деякі тяжкі захворювання, зокрема органів слуху та потребує лікування.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Миронівського районного суду Київської області від 17 серпня 2015 року відмінити та його виправдати. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що як на досудовому так і в судовому засіданні він пояснював, що у вчиненні злочину в якому його звинувачують участі не брав та домовленості про вчинення злочину не мав, про що також підтверджують допитані підсудні ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Крім того, зазначає що обвинувачення ґрунтується на показах потерпілого ОСОБА_13 , які він надав в судовому засіданні на відеоконференції, вважає, що його покази є недійсними, тому що одній людині в один час виконувати стільки дій не можливо. Апелянт не заперечує, що знаходився на місці злочину, але не знав що вчиняється злочин, та я взагалі не діяв як злочинець лише намагався з`ясувати що сталося, та припинити дебош. Вважає, що неправомірних дій він не вчиняв, домовленості про злочин ні з ким не мав та планування хто які дії буде виконувати, так як зазначив суд також не мав.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просить вирок Миронівського районного суду Київської області від 17 серпня 2015 року в частині обвинувачення ОСОБА_8 скасувати, ухвалити новий вирок, яким постановити щодо нього виправдувальний вирок та негайно звільнити його з під арешту. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_8 під час досудового слідства так і при розгляді справи в суді вину у вчиненні інкримінованих злочинів за ч. 3 ст. 187 КК України не визнав, визнав лише факт присутності на місці вчинення злочину але жодних незаконних та протиправних дій не вчиняв, ні шкоди здоров`ю ні майнової шкоди потерпілому ОСОБА_13 та будь-яким іншим особам не завдавав, що підтверджується матеріалами справи, показами допитаних в судовому засіданні свідків, потерпілих підсудних, а також показами і самого ОСОБА_8 , умислу і змови на заволодіння шляхом нападу чужим майном в нього не було, і даний факт судом жодним доказом не підтверджений. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_13 оговорює ОСОБА_8 і надав суду неправдиві та неспроможні покази, фактично це були припущення потерпілого, адже за відсутності світла, враховуючи темну пору доби стверджувати точно і впевнено потерпілий не мав можливості, інші докази в матеріалах справи відсутні. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 був затриманий 02.09.2014 року в себе вдома, де він мешкав з дружиною та трьома малолітніми дітьми, дана обставина свідчить про те, що підстав уникати або ж ховатися від слідства у ОСОБА_8 не було, крім того, відповідно до наявних в справі доказів, ОСОБА_8 раніше не судимий, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, постійний і сталий заробіток будівельника. Тому, на думку захисту обвинувачення є недоведеним в суді, не підтверджено належними доказами, а ті докази, що покладені в основу обвинувачення є не спроможними та такими, що суперечать матеріалам справи, фактичним обставинам і деякі з доказів, навпаки доводять відсутність складу злочину в діях ОСОБА_8 і фактично виправдовують його.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Миронівського районного суду Київської області від 17.08.2015 року скасувати, кримінальне провадження відносно нього повернути для нового розгляду в суд першої інстанції, оскільки вирок ухвалений внаслідок неповноти судового розгляду, а викладені у ньому висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 їх захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_9 котрі підтримали свої апеляційні скарги, адвокат ОСОБА_10 у судових дебатах змінила апеляційні вимоги і просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати, провадження закрити, адвоката ОСОБА_11 захисника ОСОБА_14 , котрий апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 підтримав частково, просить вирок скасувати, провадження направити на новий судовий розгляд, потерпілого ОСОБА_13 та прокурора, котрі просять вирок залишити в силі, а апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до переконання, що вони до задоволення не підлягають з таких підстав.

Винність обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 у вчиненні злочину за який вони засуджені доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, а саме: показаннями самих обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , котрі в судовому засіданні визнали себе винними у вчинених злочинах та розкаялися, обвинувачений ОСОБА_8 винним себе не визнавав у вчиненні розбійного нападу щодо потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_19 проте не заперечував що був разом з іншими обвинуваченими у будинку потерпілих, але побачивши, що ОСОБА_14 та ОСОБА_7 вовтузяться з господарем будинку намагався їх заспокоїти та розборонити, однак господар будинку спричинив йому ножове поранення і він вийшов з будинку. Будь-яких протиправних дій він не вчиняв;

показаннями потерпілих ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , котрі підтвердили, що на них був вчинений розбійний напад відповідно 11 березня та 21 травня 2014 року, нападників було троє в одного з них був пістолет, яким він погрожував і ці погрози вони сприймали як реальну загрозу їх життю.

Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив те, що самим активним із нападників був ОСОБА_8 і не розбороняв він, а навпаки намагався здійснити постріл з пістолета, але це в нього не вийшло.

В судовому засіданні було відтворено відеозапис слідчого експерименту за участю обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з якого видно, що пояснення їх про обставини вчинення ними розбійних нападів є послідовними, викладені добровільно без будь-якого примусу від учасників слідчої дії. В ході цієї слідчої дії ОСОБА_7 вказав на роль ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у здійсненні нападу.

Щодо показань обвинуваченого ОСОБА_8 , що в ході досудового розслідування він себе оговорив під психологічним тиском слідчого, а насправді він злочин не вчиняв, судом першої інстанції їм дана обґрунтована оцінка, яку колегія суддів вважає правильною.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , що будь-яких доказів вини обвинуваченого ОСОБА_14 у матеріалах провадження немає то вони є безпідставними, оскільки в судовому засіданні останній вину свою визнав у вчиненні злочинів за які його засуджено, окрім того його участь у розбійних нападах підтвердили інші обвинувачені.

Будь-яких доказів які б спростовували або ставили під сумнів висновки суду про винуватість ОСОБА_14 адвокатом не надано.

Стосовно доводів апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_7 про суворість призначеного їм покарання, то вони до задоволенню також не підлягають, оскільки судом при обранні виду та розміру покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до особливо тяжкого, дані про особу обвинувачених, котрі вину у вчиненому визнали та щиро розкаялися, раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, одружені, на утриманні мають неповнолітніх дітей, характеризуються позитивно і призначив їм мінімальне покарання передбачене санкцією статті, за якою вони засуджені та застосував ст. 69 КК України і не призначив додаткове покарання.

Враховуючи думку потерпілих про обрання обвинуваченим суворого покарання та враховуючи, що злочин вчинений щодо осіб похилого віку колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Миронівського районного суду Київської області від 17 серпня 2015 року щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ: