Справа № 496/2895/15-к
Провадження № 1-кп/496/19/16
У Х В А Л А
16 лютого 2016 року Біляївський районний суд
Одеської області
у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання захисника у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 307 КК України, відносно ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 22.04.2015 року та 13.05.2015 року в ході проведення санкціонованої оперативної закупівлі наркотичних засобів, маючи намір на незаконний збут наркотичних засобів, збув закупнику ОСОБА_6 паперові згортки з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс.
В судовому засіданні захисник заявив клопотання про визнання доказів недопустимими та виключити із числа доказів у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 всі документи, отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, як отримані з порушенням вимог закону ( порушення права на захист та конституційних і основоположних прав та свобод людини) і зобов`язати прокурора знищити всю інформацію, добуту без відповідного дозволу на проведення негласних слідчих розшукових дій щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Таке клопотання він мотивує тим, що досудове розслідування проведено поверхово, однобічно, а матеріали, які надані стороною обвинувачення в суд, в якості доказів, зібрані з істотними порушеннями норм кримінально-процесуального законодавства.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор заперечує проти задоволення вказаного клопотання оскільки вважає, що воно не грунтується на законі.
Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 89 КПК України, сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Відповідно ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а ч.2 вказаної статті встановлено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 разом з адвокатом був ознайомлений з матеріалами досудового розслідування 26.06.2015 року і ніяких клопотань щодо недопустимості доказів. отриманих в ході негласних слідчих розшукових дій від них не надходило.
В ході дослідження всіх доказів по справі в судовому засіданні вони також не заявляли вказане клопотання, а тому при оцінці наявних в матеріалах справи доказів суд буде виходити з урахуванням положень ст. ст. 84, 86, 94 КПК України в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Крім того, в клопотанні не зазначено які саме документи як докази по справі, захисник просить визнати недопустимими, при цьому обмежується загальною фразою «всі».
Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ст. 89КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 307 КК України відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Суддя: ОСОБА_1