Справа № 698/624/14-к
Провадження № 1-кп/698/20/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 р.смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в приміщення Катеринопільського районного суду Черкаської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 80000001 від 19.02.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 фактично проживаючої АДРЕСА_2 , громадянки України, українки, з повною середньою освітою, безробітної, невійськовозобов`язаної, одруженої, матері трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перебувала на обліку в Катеринопільському управлінні праці та соціального захисту населення як особа отримувач державних соціальних допомог: одинокої матері, інвалідам з дитинства та дітям інвалідам, сім`ям з дітьми які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи матір`ю трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який являється дитиною-інвалідом з дитинства, отримавши допомогу на дітей одиноким матерям, зокрема на сина ОСОБА_5 , протягом 2012 та 2013 років, загальним розміром 8485 грн. 50 коп., допомогу сім`ям з дітьми які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протягом 2012 року загальним розміром 916 грн. 87 коп., а також отримуючи протягом 2012 року державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам на дитину ОСОБА_7 загальним розміром 13447 грн. 73 коп. в період часу з 2012 року і по даний час використала дані кошти не за призначенням, а на власні потреби в більшості на придбання алкогольних напоїв.

Крім того маючи реальну можливість: (отримуючи державні соціальні допомоги, маючи у наявності господарські приміщення для тримання підсобного господарства, земельної ділянки та будучи працездатною) ОСОБА_4 протягом вищезазначеного періоду ніде не працювала та не працює і відповідно не надавала неповнолітнім дітям необхідні для їхнього існування кошти, одягу, підсобного господарства не тримає, городню ділянку не обробляє відповідно не надавала неповнолітнім дітям необхідної для їхнього існування їжі, окрім того не створила належних умов для проживання. Так бездіяльність ОСОБА_4 призвела до того,

що з 2012 року усі її неповнолітні діти ходять неохайні, носять занедбаний одяг, харчуванням забезпечені не в повній мірі, а інколи взагалі не забезпечені, проживають в антисанітарних умовах, та не отримують необхідних коштів, лікування і догляду.

Також ОСОБА_4 в період часу з 01.01.2013 року і по час притягнення до відповідальності час маючи право на отримання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям інвалідам на ОСОБА_7 через власне небажання та халатне відношення до своїх батьківських обов`язків, не продовжила терміну дії медичного висновку який підтверджує статус дитини інваліда, та не звернулась в управління праці та соціального захисту населення в Катеринопільському районі Черкаської області з заявою про виплату допомоги, чим позбавила дитину ОСОБА_7 можливості нормального лікування, харчування, та забезпечення нормальних умов проживання.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 20 к, від 07.04.2014 року у неповнолітнього ОСОБА_7 з моменту народження та по теперішній час має місце захворювання у вигляді вродженої вади серця: субаортальний стеноз у вигляді фіброзно-м`язевої діафрагми, невеликої недостатності аортального клапана, недостатності кровообігу. З моменту народження і по теперішній час спостерігається погіршення стану здоров`я дитини ОСОБА_7 . Вказана вада серця потребує оперативного лікування без якого матиме місце погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 .

В порушення вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, а також ст. 51 Конституції України ОСОБА_4 в період з 2010 року і по даний час не піклувалась про здоров`я дитини, проявляла байдужість та постійно відмовлялась від лікування ОСОБА_7 , який маючи вроджену хворобу серця що прогресує, потребував постійного належного догляду і лікування. Бездіяльність ОСОБА_4 , а саме байдуже ставлення до хвороби дитини, використання дитячих коштів на власні потреби, а також ігнорування встановлених законом обов`язків по догляду за дітьми призвели до значного погіршення стану здоров`я неповнолітнього ОСОБА_7 .

Все вищевикладене свідчить про злісне ухилення ОСОБА_4 в період часу з 2010 року і до часу притягнення її до кримінальної відповідальності від утримання своїх неповнолітніх дітей, що перебували на її утриманні.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала, повністю, вищезазначені обставини своєї протиправної поведінки підтвердила та пояснила, що вона дійсно за період 2010 року і до часу притягнення її до кримінальної відповідальності по своїй волі не спромоглася належно доглядати за дітьми та створити нормальні життєві умови для їх проживання в сім`ї та підтвердила факт свідомої своєї поведінки по ухиленню та невжиттю заходів спрямованих на лікування сина ОСОБА_7 , який потребує оперативного лікування серця. Разом з тим зазначила що на її думку поряд з її виною є і вина її чоловіка, який не спромігся їй чимось допомогти, а навпаки сам використовував кошти для власних потреб, що виділялися на дітей. При цьому ОСОБА_4 , щиро розкаялася, пояснила, що зробила для себе відповідні висновки, зазначила, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні, згодна повністю, фактичні обставини справи не оспорювала, та зазначила що готова нести відповідальність.

Дані показання ОСОБА_4 , є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

За згодою учасників судового провадження, у відповідності вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, положення якої роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченої, а також у згідно до вимог ст. 349 ч. 4 КПК України здійснено допит обвинуваченої.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого їй діянні, яке виразились у злісному ухиленні від утримання нею своїх неповнолітніх дітей, доведена повністю. Дане діяння є кримінальними правопорушенням (злочином) і містить склад за який передбачена відповідальність ч.1 ст. 164 КК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 , - за ч.1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на їх утриманні.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується негативно, згідно з даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд з урахуванням її критичної оцінки вчиненого нею діяння шляхом визнання вини і беручи до уваги її готовність нести за вчинене кримінальну відповідальність, визнає щире каяття обвинуваченої.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, дані про особу обвинуваченої суд приходить до висновку, що підстав для призначення їй покарання у межах мінімальних санкцій ч.1 ст. 164 КК України, не має, а також відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України.

Суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт, встановивши їх строк в максимальних межах передбачених санкцією даної статті.

Речові докази відсутні та судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено, запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 11 квітня 1981 року визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України і призначити їй покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. Речові докази відсутні та судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1