справа № 631/1407/15-к
провадження № 1-кп/631/104/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2015 року смт. Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області в складі :
Головуючого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
За участі прокурора ОСОБА_3
Обвинуваченого ОСОБА_4
Адвоката ОСОБА_5
Розглянув у відкритому підготовчому засіданні кримінальне провадження № 0000019 від 22.05.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернечина Охтирського району Сумської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого керівником фермерського господарства «Дружба 12», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 05.02.2015 Нововодолазьким районним судом за ч.1 ст. 197-1 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян ,у вчиненні кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування або оренди та його державної реєстрації.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» N 963-IV від 19.06.2003 року самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
З метою здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку за рахунок обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції ОСОБА_4 звернувся до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області із відповідними заявами про надання в оренду земельних ділянок із земель запасу на території Сосонівської сільської ради Харківської області.
Розпорядженням голови Нововодолазької РДА №367 від 21 червня 2012 року (із змінами, внесеними розпорядженням №791 від 24.12.2012) ОСОБА_4 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя-рілля) орієнтованою площею 20,4536 га, для ведення фермерського господарства, розташованої на території Сосонівської селищної ради Нововодолазького району Харківської області, поблизу с.Княжне, з подальшою передачею її в оренду.
Крім того, з аналогічних питань Нововодолазькою РДА видано розпорядження №561 від 02 жовтня 2012 року (із змінами, внесеними розпорядженням №796 від 24.12.2012), на земельну ділянку площею 22,7918 га, на території Сосонівської селищної ради Нововодолазького району Харківської області, поблизу с. Бражники;
- розпорядження №562 від 02 жовтня 2012 року (із змінами, внесеними розпорядженням №797 від 24.12.2012), на земельну ділянку загальною площею 11,4343 га, розташованої на території Сосонівської селищної ради Нововодолазького району Харківської області, поблизу с.Княжне.
ОСОБА_4 не отримав у встановленому законом порядку документа, що посвідчує право власності, право постійного користування або оренди самовільно зайняв зазначені земельні ділянки, що не обробляються, шляхом посіву зернових та олійних культур.
В період з жовтня 2014 року по травень 2015 року, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_4 діючи всупереч вимогам ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, маючи єдиний корисливий мотив, діючи умисно, за допомогою сільськогосподарської техніки та сторонніх осіб, які не діяли як співвиконавці злочину, оскільки були переконані у законності виконання вказаних робіт, вчинив самовільне зайняття земельних ділянок у вигляді протиправного використання землі у своїх потребах шляхом її обробки, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельних ділянок та за відсутності будь-якого правочину щодо них загальною площею 54,67 га.

Проведеним Державною екологічною інспекцією в Харківській області, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007 року, розрахунком №1975/01-26/02-19 від 30.06.2015, встановлено, що внаслідок самовільного зайняття вищезазначених земельних ділянок ОСОБА_4 , державі заподіяні збитки на загальну суму 65 665,33 гривень (що у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян).
ОСОБА_4 своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
Під час досудового розслідування між прокурором прокуратури Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 28.07.2015 року укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою підозрюваний повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України і зобов`язався:

беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.197-1 КК України у межах санкції статті і домовляються про покарання у вигляді двох років обмеження волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Підозрюваний розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:

для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, підозрюваному роз`яснено і є зрозумілими;

для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заяви клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинувачуваному роз`яснено і є зрозумілими.

Підозрюваний розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Підозрюваний розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 197-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, та не суперечить інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений визнав свою винуватість в інкримінованому злочині , від надання пояснень в суді відмовився ,погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Нововодолазького району Харківської області та підозрюваним і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

При призначенні покарання судом враховуються вимоги ст.ст. 75, 76 КК України .

Також судом враховуються обставини які пом`якшують покарання якою є щире каяття обвинувачуваного.

Обтяжуючих провину обставин не встановлено по справі ..

Запобіжний захід по справі не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Угоду від 28.07.2015 року по кримінальному провадженню № 0000019 від 22.05.2015 про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком один рік, відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи .

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя