печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2015 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , якій діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання щодо проведення слідчих дій у кримінальному провадженні номер 0000266,

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_5 , який діє від імені та в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою та просив скасувати постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 20 травня 2015 року у кримінальному провадженні номер 0000266 про відмову у задоволенні клопотання номер 005-ВС/2015 та зобов`язати старшого слідчого провести допит в якості свідка ОСОБА_7 з його особистою участю. Адвокат ОСОБА_3 посилався на таке: Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0000266, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2012 року за заявою ОСОБА_8 щодо вчинення стосовно нього кримінальних правопорушень під час розслідування та розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій. Він здійснює захист підозрюваного ОСОБА_4 . Як вказує адвокат ОСОБА_3 , на думку органів досудового розслідування 12 серпня 2014 року було «здійснено» повідомлення про підозру ОСОБА_4 в той час, коли адвокату ОСОБА_4 лише було вручено документ під назвою «Повідомлення про підозру» колишнім слідчим ОСОБА_9 . Проте відповідно до мотивувальної частини ухвали апеляційного суду міста Києва від 20 жовтня 2014 року по справі номер 11-сс/1588/2014, яка набула законної сили 20 жовтня 2014 року колегія суддів встановила, що під час досудового розслідування письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 не було здійснено у відповідності до глави 37 КПК України та положень ст.ст. 286, 481 КПК України, за якими повідомлення про підозру адвокату, у цій же ухвалі суду зазначено, що повідомлення про підозру підписано 12 серпня 2014 року заступником Генерального прокурора України, але здійснено лише слідчим.

Однак, орган досудового слідства, нехтуючи обґрунтованою ухвалою Апеляційного суду міста Києва продовжують незаконно переслідувати ОСОБА_4 , вважаючи його підозрюваним за даним кримінальним провадженням. Здійснюючи захист ОСОБА_4 , він 14 травня 2015 року в інтересах ОСОБА_4 звернувся до старшого слідчого ОСОБА_6 з клопотанням про проведення слідчих дій з метою спростування, як він вказував у скарзі, «абсурдної» підозри. Він просив допитати в якості свідка ОСОБА_7 за його участю. У клопотанні він вказував, що «В обґрунтування змісту підозри у документі від 12 серпня 2014 року, що має назву «Повідомлення про підозру» на 6 аркуші зазначено що «Так, 15 жовтня 2010 року старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законі органами внутрішніх справ при провадженні дослідчих перевірок і дізнання Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 порушено кримінальну справу за номером 49-3028 за фактом зловживання службовим становищем колишнім керівництвом Міністерства внутрішніх справ України в інтересах ОСОБА_10 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України». Враховуючи, що дії цієї особи зазначені в обгрунтування «Повідомлення про підозру» ОСОБА_4 у нього, як адвоката, є негайна необхідність поставити ряд запитань ОСОБА_7 , оскільки свідчення цієї особи нададуть можливість встановити істину у справі, забезпечити реалізацію завдань кримінального провадження, спростувати «підозру» та довести невинуватість ОСОБА_4 . Але слідчим ОСОБА_6 20 травня 2015 року було відмовлено у задоволенні його клопотання. Він вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою. Слідчий зазначає: «Таким чином, питання порушення прокурором відділу Генеральної прокуратури України кримінальної справи номер 49-3028 не є предметом доказування у кримінальному провадженні номер 0000266 від 28 грудня 2012 року, оскільки не стосується обставин, що підлягають доказуванню не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_4 у кримінальному провадженні та не мають жодного відношення до обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень. А тому, фактичні дані, які можуть бути отримані в ході допиту як свідка ОСОБА_7 не можуть вважатися належними доказами у провадженні». Слідчим не було прийнято до уваги положення ч.2 ст.91 КПК України, у постанові ним процитовано лише ч.1 вказаної статті, згідно з якою доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Жодних інших обґрунтувань вказана постанова не містить.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги, просив задовольнити.

Слідчий до судового засідання не з,явився, будь-яких доказів щодо спростування вимог, викладених у скарзі не надав. Слідчий суддя вважає відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду справи.

Слідчий суддя вважає скаргу підлягаючою задоволенню за таких підстав: відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У відповідності до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту здійснює збирання доказів, в числі інших шляхом ініціювання проведення слідчих /розшукових/ дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих /розшукових/ дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються у порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий є стороною обвинувачення і показання свідка ОСОБА_7 , на допиті якого настоює сторона захисту, як доказ наперед не має встановленої сили. Тому слідчий суддя вважає, що старшим слідчим безпідставно відмовлено стороні захисту у задоволенні клопотання щодо допиту в якості свідка ОСОБА_7 .

Слідчий суддя вважає, що старший слідчий ОСОБА_6 клопотання сторони захисту вирішив у відповідності до вимог ст. 220 КПК України, але при цьому порушив вимоги ст. 22 КПК України щодо принципу змагальності сторін обвинувачення і захисту.

Слідчий суддя зазначає, що скарга адвоката ОСОБА_3 подана у відповідності до вимог ст.ст. 303,304 КПК України.

На підставі п.18ч.1ст.3, ч.1 ст.20, 22, 93,220, ч.1 ст.303, 304, 306,307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні номер 0000266 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання щодо проведення слідчих дій у кримінальному провадженні номер 0000266 від 28 грудня 2012 року.

Зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 провести у кримінальному провадженні номер 0000266 від 28 грудня 2012 року слідчу дію допит в якості свідка ОСОБА_7 , який станом на 15 жовтня 2010 року займав посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дослідчих перевірок і дізнання Генеральної прокуратури України за участю захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя