АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/791/23/13 Головуючий у 1-й інстанції Полив?яний В.М.
Категорія ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України Доповідач Чупина С. П.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2013 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Чупини С.П.

Суддів Гемми Ю.М., Заіченка В.Л.

Секретаря судового засідання Березовського С.В.

За участю прокурора Чепуріної А.С.

Представника потерпілої ОСОБА_1

Засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3

Захисника - адвоката ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Дніпровського районного суду Херсонської області від

1 липня 2011 року,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець і мешканець м.Херсона

вул. 49 Херсонської гвардійської дивізії,

буд. № 5, кв. 190,громадянин України,

освіта середня, одружений, має на

утриманні неповнолітнього сина, черговий

по режиму в Херсонському морехідному

училищі рибної промисловості, раніше не

судимий,

засуджений за:

ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України на 4 роки позбавлення волі;

ч.3 ст.358 КК України на 6 місяців арешту;

ч.2 ст.358 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженець і мешканець м.Херсона

вул. Миколаївське шосе, буд. № 11,

кв. 68, громадянин України,

освіта середня, одружений, водій ПП,

раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звільнені від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням на них обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними і засуджено за те, що вони вчинили злочини за таких обставин.

ОСОБА_2 в листопаді 2010 року, діючи за попередньою змовою з невстановленими органами досудового слідства особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, умисно, з корисливою метою, з метою подальшого використання для незаконного придбання права на квартиру

№ 2 будинку № 8 по вул. Бериславське шосе у м. Херсоні, що належить ОСОБА_5, підробив паспорт громадянина України, виданий на ім'я ОСОБА_6 шляхом вклеювання в нього своєї фотографії та виправлення однієї цифри в даті народження.

19 листопада 2010 року ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні Херсонського державного бюро технічної інвентаризації, використовуючи завідомо підроблені для нього паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_6 та рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від

15 квітня 2004 року, до якого були внесені неправдиві дані щодо визнання права власності на вказану вище квартиру, запевнивши в правомірності своїх дій працівників бюро, які незаконно зареєстрували за ним право власності на

квартиру, що належить ОСОБА_5

21 грудня 2010 року з 17-ї до 19-ї год. ОСОБА_2, видаючи себе за ОСОБА_6, використовуючи вказані підроблені документи, знаходячись в офісі приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу, уклав договір

купівлі-продажу квартири, що належить ОСОБА_5, з ОСОБА_3 Нотаріус цей договір посвідчив та зареєстрував в реєстрі нотаріальних дій.

27 грудня 2010 року біля 13-ї години ОСОБА_3, діючи за вказівкою ОСОБА_2, виконуючи роль продавця квартири, в офісі приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу, підписав попередній договір, за

умовами якого ОСОБА_7 добровільно, будучи обманутим та впевненим у вигідності угоди, передав ОСОБА_3 в якості авансу 24000 грн., зобов'язуючись в строк до 31 грудня 2010 року нотаріально посвідчити договір

купівлі-продажу квартири та сплатити залишок в розмірі 192000 грн.

Однак в подальшому ОСОБА_2 і ОСОБА_8 з причин, що не залежали від їх волі, не виконали всіх дій, необхідних, для заволодіння останньою сумою грошових коштів, що належать ОСОБА_7, оскільки їх протиправні дії були зупинені працівниками міліції.

В апеляції прокурор вирок суду вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, внаслідок мякості. Призначене ОСОБА_2 та ОСОБА_3 покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України, є занадто мяким та не є необхідним для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_2 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.358 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.3 ст.358 КК України у виді 6 місяців арешту, на підставі ст.70 КК України остаточно призначити покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим у виді 5 років позбавлення волі. ОСОБА_3 призначити покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції, представника потерпілої, який вважає вирок суду законним, засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та їх захисника, які вважають апеляцію прокурора безпідставною, провівши часткове судове слідство в частині дослідження матеріалів характерезуючих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, судові дебати, де учасники процесу залишилися на тій же позиції, засудженні в останньому слові просять їх не позбавляти волі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції колегія суддів визнає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Справа розглядалася в порядку, передбаченому ч.3 ст.299 КПК України.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні вказаних злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується ретельно дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належні оцінку, і є обґрунтованим та апелянтом не оскаржується.

Злочинні дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кваліфіковані правильно.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування кримінального закону, що потягло за собою призначення покарання засудженим, яке не відповідає їх особі та тяжкості вчиненого злочину внаслідок мякості, є слушними.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд прийняв до уваги визнання ними вини та їх щире каяття, сприяння розкриттю злочинів, їх позитивні характеристики, що ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітнього сина та пристарілу матір. Наведенні обставини, за переконанням суду першої інстанції, свідчили про можливість виправлення засуджених при звільненні їх від відбування покарання.

Колегія суддів вважає, що з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 покарання належить скасувати і постановити новий вирок та призначити їм у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з застосуванням ст.69 КК України при призначенні покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з урахуванням даних про особи засуджених, а також усіх обставин справи, а саме: обставин, що помякшують покарання - те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 раніше не судимі, їх щире каяття, їх активне сприяння розкриттю злочину, їх позитивні характеристики, що ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітнього сина та пристарілу 70-ти річну матір, ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і помякшують покарання, обставин, що обтяжують покарання не встановлено, що дають підстави призначити їм більш мякого покарання, ніж передбаченого законом у виді обмеження волі, яке буде справедливе, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів (т.3, а.с.70, 72, 76, 78, 80, 130, 132).

Керуючись ст.ст. 378, 379 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А :

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 листопада 2011 року щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_2 призначити:

за ч.2 ст.358 КК України 2 роки обмеження волі;

за ч.3 ст.358 КК України 6 місяців арешту;

за ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України з застосуванням ст. 69 КК України 3 роки

6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 остаточно призначити 3 роки 6 місяців обмеження волі в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції відсуспільства в умовах здіснення за ним нагляду з обовязковим залученням засудженого до праці.

Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбування покарання знаходження під вартою з 24

січня по 01 липня 2011 року.

ОСОБА_2 залишити запобіжний захід підписку про невиїзд.

ОСОБА_3 призначити за ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України з застосуванням ст. 69 КК України 3 роки обмеження волі в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здіснення за ним нагляду з обовязковим залученням засудженого до праці.

ОСОБА_3 залишити запобіжний захід підписку про невиїзд.

В решті цей вирок залишити без змін.

На вирок учасниками процесу можуть бути подані до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Херсонської області касаційні скарги на протязі одного місяця з моменту проголошення вироку.