Справа № 347/1004/15
Провадження № 11-кп/779/9/2016
Категорія ч.1 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Косівського районного суду від 20 серпня 2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого, засуджено,-

ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді ста годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 1479,95 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 спричинив легке тілесне ушкодження за таких обставин.

31 березня 2015 року приблизно о 13 год. 30 хв. в с. Тюдів Косівського району, ОСОБА_7 йшов на риболовлю на річку Черемош повз господарство ОСОБА_8 , який там знаходився. ОСОБА_8 зробив ОСОБА_7 зауваження з приводу його собаки, яка покусала собаку ОСОБА_8 .Між ними виникла словесна сварка, яка у подальшому переросла у конфлікт, під час якого ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, на ґрунті короткочасно виниклих неприязних стосунків, умисно наніс ОСОБА_8 кілька ударів руками в область обличчя, від яких потерпілий впав на землю, де між ними виникла боротьба.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині цивільного позову, а саме, задовольнити цивільний позов повністю, стягнувши на його користь з обвинуваченого 30 000 грн. моральної шкоди. Вважає, що суд не застосував закон, який підлягає застосуванню, а розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції таким, що не відповідає ступеню суспільної небезпеки та наслідкам вчиненого кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, пояснення потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини скоєного обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за ч.1 ст.125 КК України, за якими він визнаний винним, грунтуються на сукупності зібраних у справі та належно досліджених доказах, є правильною і у поданій апеляційній скарзі не оспорюються, відповідно, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Потерпілий ОСОБА_8 покликається на приниження честі, гідності, моральні переживання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, втрату поваги від людей, які насміюються з нього, що він як чоловік не зміг вчинити опір кривднику.

Відповідно до вимог п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог п.9 вище зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі ст.454 ЦК розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача.

Частково задовольняючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення суми у відшкодування моральної шкоди, суд відповідно мотивував свою позицію тим, що її розмір, виходячи із дій обвинуваченого, є дещо завищеним.

Відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Тому суд з урахуванням ступеню перенесених потерпілим фізичних і моральних страждань, часу відновлення нормального стану здоров,я та майнового стану обвинуваченого, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення на користь потерпілого 2 000 грн. моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Косівського районного суду від 20 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4