ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000272 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка, Чернігівської області, громадянина України, освіта вища, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19.06.2015 року о 08 годині 00 хвилин старший лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з наказом № 127 від 18 червня 2015 року, обов`язки по службі не виконував, проводив час на власний розсуд, а прибув до місця служби лише 1 липня 2015 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні провину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявшись пояснив суду, що 19.06.2015 року він, будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією на особливий період, не строкової служби, без дозволу командування та без поважних причин, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , хоча отримав усний наказ про необхідність прибуття до відповідної військової частини, а поїхав додому і проводив час на власний розсуд. Прибув до місця служби лише 1 липня 2015 року

Судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, їх позиція є добровільною та істинною, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Тому, враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги думку прокурора, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, цивільний позов не заявлений, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає дані фактичні обставини справи.

Сукупність досліджених у судовому засіданні доказів свідчить про те, що своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні вчасно військовослужбовцем (крім строкової служби), на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК є тяжким злочином, відсутність потерпілих по даному кримінальному провадженню, особу обвинуваченого, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на наркологічному та психіатричному, туберкульозному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, критичну оцінку своїх діянь, відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України. Також суд враховує позицію обвинуваченого, який критично оцінює свою поведінку, вважає, що заслуговує на покарання.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого та за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), суд приходить до твердого переконання про можливість призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, замінивши покарання у виді позбавлення волі на арешт.

Запобіжний захід не застосовувався, цивільний позов не пред`являвся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371 374, 394 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 місяців з відбуванням на гауптвахті.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1