АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/194/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 645/5705/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.310 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 жовтня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, дітей не має, не працюючий, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України та йому призначено покарання 3 роки обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 574,40грн.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Як встановив суд, ОСОБА_8 , навесні 2015 року, точної дати не встановлено, знаходячись у себе в сараї, розташованому на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов насіння дикорослої рослини коноплі, яку незаконно посіяв у себе за місцем мешкання на території будинку АДРЕСА_1 з метою подальшого власного споживання.
З весни 2015 року по червень 2015 року ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії доглядав за рослиною коноплі: рихлив землю, прополював, поливав до стадії дозрівання.
12.06.2015 року в ході проведення огляду місця події працівниками міліції за місцем мешкання у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено 23 кущі, які є нарковмісними рослинами роду коноплі, загальною масою 155 грам та фрагменти рослини, які є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 50,0414 грам.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить змінити вирок у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, та призначити ОСОБА_8 покарання із урахуванням вимог ст.69-1 КК України, у виді обмеження волі строком на 2 роки та звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. Як вказує апелянт, судом встановлено, що в силу ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 є його щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, що давало суду право призначити покарання із застосуванням ст.69-1 КК України.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на перевірених судом, за згодою учасників судового провадження, в порядку ч. 3 ст.349 КПК України доказах і в апеляційній скарзі не оскаржуються. Дії обвинуваченого за ч.1 ст.310 КК України кваліфіковані правильно, що також не оскаржується учасниками кримінального провадження.
Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно зі ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до рекомендацій, викладених в п.6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р. №7, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди (п.2 ч.1 ст.66 КК України) не враховується при вирішенні питання про можливість застосування положень ст.69-1 КК України тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.
При призначенні ОСОБА_8 покарання суд врахував характер, ступінь громадської небезпеки скоєного злочину, які є злочином невеликої тяжкості, та дані про особу винного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, судом визнане щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
З урахуванням вище зазначених обставин і визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області щодо необхідності застосування ст.69-1 КК України і призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, що не перевищує двох третин максимального строку покарання, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, і приходить до висновку, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, а також попередження скоєння нових злочинів. Звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, апелянтом не оскаржено.
Розглянувши кримінальне провадження в межах доводів апеляційної скарги, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.310 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на строк 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ч.1 вказаної норми кримінального закону.

В іншій частині вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, - у той же строк з моменту отримання копії ухвали.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5