Справа № 127/6948/15-к
Провадження №11-кп/772/130/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

законних представників обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянув матеріали кримінального провадження №000839 за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_10 на ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

громадянина України, з неповною середньою освітою,

не одруженого, студента 2-го курсу Вінницького училища

культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича, раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі. Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст. 76 КК України.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_2 ,

громадянина України, з неповною середньою освітою,

не одруженого, студента 2-го курсу Вінницького училища

культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича, раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі. Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст. 76 КК України.

Стягнуто з законних представників обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у рівних частках на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи в сумі -306 грн 90 оп.

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні ними наступного.

06.02.2015 року біля 14:00 години неповнолітні ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 перебуваючи в підвальному приміщенні училища культури і мистецтв в м. Вінниці за адресою: м. Вінниця, вул. Чкалова, 40, в якому вони навчаються, побачили неповнолітнього ОСОБА_13 , який зберігав у себе в портфелі відеокамеру марки «Аее S 70», чорного кольору.
У ОСОБА_7 з ОСОБА_8 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння відеокамерою ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з приміщення для занять, при цьому ОСОБА_8 закрив двері ключем на замок. Після чого останній, умисно, з корисливого мотиву, діючи узгоджено з ОСОБА_7 з єдиним злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна відеокамери і не помітно для ОСОБА_13 передав ключ від дверей ОСОБА_7 , який в свою чергу, реалізуючи злочинний намір зайшов до аудиторії та шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю сторонніх осіб та власника, здійснив крадіжку відеокамери «Аее S 70» з портфеля ОСОБА_14 . Після чого ОСОБА_7 , переховуючи відеокамеру від власника, помістив її в портфель ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_15 з ОСОБА_8 покинули місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядились викраденим на власний розсуд.
Згідно висновку експерта НДЕКЦ №231 від 25.03.2015 року вартість камери становить 4454,01 грн.
Своїми неправомірними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_15 заподіяли ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду 1-ї інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок суду, ухвалити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення. Зокрема, як зазначає адвокат в апеляційній скарзі, при обґрунтуванні вироку щодо винуватості ОСОБА_8 судом покладено докази, які підтверджують лише факт крадіжки, однак не винуватість обвинуваченого у його вчиненні. Крім того, покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , викладені у вироку, не відповідають тим показам, які вони давали під час судового слідства. За таких обставин, на думку адвоката, суд 1-ї інстанції мав постановити вирок, яким виправдати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.
Адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначає про те, що вирок суду щодо його підзахисного є незаконним з огляду на те, що побудований на доказах, які не доводять вину його підзахисного у вчиненні крадіжки, а лише стверджують, що такий факт мав місце. Крім того, покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , наведені судом у вироку не відповідають дійсності, а тому не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_7 . У зв`язку з наведеним, адвокат просить скасувати вирок суду, ухвалити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступи у судових дебатах адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх законних представників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили скасувати вирок суду та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінального провадження; прокурора ОСОБА_6 , яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія не вбачає підстав для їх задоволення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на доказах, що повно і всебічно перевірені в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_13 суду пояснив, що в той день, коли у нього викрали відеокамеру, він зі своїми одногрупниками ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пішли займатися у підвальне приміщення училища. Відеокамера знаходилась у нього в портфелі, який був у класі. Коли вони разом виходили з класу, то двері зачинили на ключ, який залишився у обвинувачених. Мідляр пішов у їдальню, а ОСОБА_18 та ОСОБА_19 наздогнали його через 5 хвилин. Через деякий час вони повернулися і він забрав портфель і пішов до класу на третій поверх. Через годину, коли відкрив портфель, побачив, що камери немає. Про це повідомив класного керівника. Повідомив також обвинувачених про зникнення камери, але вони сказали, що нічого не бачили. Про те хто викрав камеру дізнався від працівників міліції. Шкоду відшкодувала мати ОСОБА_7 . Його знайомий ОСОБА_20 бачив, що у підвальне приміщення повертався ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_20 , допитаний судом, показав, що в той день, коли сталася пригода, він займався в коридорі підвального приміщення училища і до нього підійшов ОСОБА_7 і сказав, що якщо його буде питати ОСОБА_13 , то щоб він не казав, що він проходив до класів. Пізніше проходив ОСОБА_13 і спитав чи не бачив він тут ОСОБА_7 , на що ОСОБА_21 відповів, що не бачив. Увечері до нього в мережі інтернет написав потерпілий та запитав чи він точно не бачив, бо у нього викрали відеокамеру. Тоді він сказав, що бачив як ОСОБА_7 повертався до класу. Переписку в інтернеті скинули класному керівнику і відтоді розпочалось розслідування.

З показань свідка ОСОБА_22 , який є класним керівником обвинувачених і потерпілого, вбачається, що зі слів ОСОБА_20 йому стало відомо, що коли той займався у коридорі, з підвалу вийшов ОСОБА_13 , а ОСОБА_7 закрився у класі і щось там робив. Шаровара також повідомив, що ОСОБА_19 просив його не говорити ОСОБА_23 , що він його бачив. По поверненню ОСОБА_13 до класу з`ясувалось, що в нього пропала відеокамера.

Свідок ОСОБА_24 в суді першої інстанції показала, що точної дати не пам`ятає, але це було після вихідних, до неї звернувся керівник навчальної групи і повідомив, що у них сталася крадіжка відеокамери у студента і є підозра на ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , і якщо відеокамеру не повернуть до вівторка, то будуть звертатись до міліції. Вона сказала, що це правильне рішення. Вже в середу до них прийшов слідчий і спілкувався з ОСОБА_7 , який не дав конкретної відповіді. Пізніше спілкувались із ОСОБА_8 , який повідомив, що вони знаходились в підвальному приміщенні, займалися, потім вийшли в туалет на перший поверх. Коли вони виходили, то ОСОБА_19 попросив ключ від аудиторії. Повернувшись до класу, ОСОБА_23 виявив відсутність камери, а ОСОБА_19 прошепотів на вухо Дзюбаку, що камера у нього в портфелі. Щодо подальшої долі камери, то ОСОБА_8 повідомив, що вони пішли здати її у ломбард, але там її у них не прийняли, оскільки їм немає 18 років, тоді вони пішли на базар і здали її за 300 грн.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , який працює на базарі та продає телефони, вказав на обвинуваченого ОСОБА_7 та пояснив, що він разом із ще одним хлопцем проходили біля його ракушки та продавали маленьку чорну відеокамеру.

Свідок ОСОБА_16 показав, що працює на Центральному ринку, продає б/у техніку. До нього підійшли обвинувачені та принесли камеру, яку він купив десь за 400 грн., точної суми не пам`ятає. Так як вона була китайська і він не міг її включити, не працювала зарядка, то він одразу ж її реалізував.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно поставився до заперечення своєї причетності до крадіжки обвинуваченими як до намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене діяння та розцінює як обраний ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спосіб захисту.

Їх винуватість, на переконання судової колегії, повністю доведена, оскільки в зазначеному підвальному приміщенні вони перебували лише втрьох (обвинувачені та потерпілий), отже, коло причетних до зникнення відеокамери осіб є чітко обмеженим. Більше того, вийшовши з класу, в якому залишився портфель з камерою, двері кабінету було закрито ними на ключ, який існує в єдиному екземплярі і видається на прохідній під підпис. ОСОБА_7 скористався слушною ситуацією, коли ОСОБА_13 пішов у їдальню, а ОСОБА_8 в туалет, повернувся до кабінету, що бачив свідок ОСОБА_20 , викрав відеокамеру та поклав її до портфеля ОСОБА_8 . За свідченнями ОСОБА_24 . Дзюбак розповів, як в подальшому обвинувачені ходили по базару та збували крадене, що також підтвердили свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Доводи апеляційних скарг адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_25 про непослідовність показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , невірну оцінку їх свідчень судом є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи. Твердження ж апеляційних скарг про невинуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відсутність в їх діях складу правопорушення та необхідність закриття провадження щодо них є безпідставними і спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку та належним чином вмотивував це у вироку.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України є правильною.

Покарання призначено відповідно до вимог ст.65 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України без змін.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
З оригіналом згідно: