Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 1-111/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2011 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Ковальчука М.В.

при секретарі Дворак Г.П.

з участю прокурора Вінійчук Я.М.

потерпілого ОСОБА_1

підсудного ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олевську кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого в ПП ОСОБА_3 менеджером з постачання, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, за ч. 1 ст. 135 КК України

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2011 року близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем, марки ВАЗ -21013, номерний знак -В 84 99 СУ, на вул. Корольова в с.Жубровичі Олевського району Житомирської області, поблизу будинку №18, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, який лежав на проїзній частині. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на правій половині обличчя в ділянці правої половини лоба, правої щоки, правої половини підборіддя, перелому хірургічної шийки лівого плеча, переломів 2-5 ребер лівої половини грудної клітки по передньою-боковій поверхні, забою лівої легені, вертужного перелому лівої стегнової кістки із зміщенням, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Після здійснення наїзду на пішохода, волій ОСОБА_2А, будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди проявив байдужість і неповагу до права людини на життя, та в порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху України, не вжив всіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувальною закладу, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організації об'їзду місця пригоди і з місця пригоди зник, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_1, який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам залишив потерпілою без допомоги, був зобов'язаний та мав змогу надати потерпілому допомогу, сам поставив його в небезпечний для життя стан.

Своїми умисними діями, які виразились в завідомому залишенні без допомоги особи, а саме потерпілого ОСОБА_1, який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам залишив потерпілого без допомоги, був зобов'язаний та мав змогу надати потерпілому допомогу, сам поставив його в небезпечний для життя стан, ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе у вчиненому визнав повністю і підтвердив факт наїзду на потерпілого ОСОБА_1 та залишення його в небезпеці.

Крім повного визнання своєї вини підсудним його вина у вчиненому підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_1 з яких слідує, що дійсно на його було вчинено наїзд автомобілем, протоколами огляду місця події від 27.02.2011 року, 28.02.2011 року та від 03.03.2011 року (а.с.5-9, 13-15, 26-27), якими також підтверджується наїзд на потерпілого та висновком судово-медичної експертизи № 71 від 27,04.2011 року з якої слідує, що внаслідок наїзду автомобілем потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду справи потерпілий ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття кримінальної справи відносно підсудного у звязку із їх примиренням, оскільки ні матеріальних, ні моральних претензій до підсудного немає, що також підтвердив письмовою заявою.

Суд, заслухавши клопотання потерпілого, думку прокурора , яка заперечує щодо закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_2 у звязку з примиренням з потерпілим, оскільки в кримінальній справі мається позов прокурора в інтересах Олевського районного фінансового управління до підсудного про стягнення коштів на лікування, і дані кошти в добровільному порядку підсудним не відшкодовані, думку підсудного, який не заперечує відносно закриття справи із зазначених підстав, вважає, що дане клопотання підлягає до задоволення.

Враховуючи те, що по даній справі наявні усі умови і підстави, зазначені в ст. 46 КК України, злочин вчинений невеликої тяжкості, за який, відповідно до ст. 12 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш мяке покарання, санкцією ч. 1 ст. 135 Кримінального кодексу України передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до двох років або позбавлення волі на той самий строк, підсудним потерпілому відшкодовано заподіяні збитки та усунено заподіяну шкоду.

З встановленого в судовому засіданні та з матеріалів кримінальної справи слідує, що ОСОБА_2 вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілим та відшкодував заподіяні йому збитки та усунув заподіяну шкоду, згодний на закриття кримінальної справи у звязку з примиренням з потерпілим ОСОБА_1.

Позов прокурора Олевського району в інтересах Фінансового управління Олевської райдержадміністрації до ОСОБА_2 про стягнення 6201 гривень 97 копійки коштів за лікування слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'яна лікування потерпілого від цього злочину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 07.07.1995, № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат", а саме п.п. 6,7 стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування та відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчинені злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч. 4 ст. 93-1 КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок наїзду на нього автомобілем та внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що також стверджується обґрунтуванням позову прокурором, показаннями потерпілого, довідкою Олевського ТМО(а.с.72) та карткою виїзду швидкої допомоги з якої слідує, що потерпілий був доставлений в Олевське ТМО з отриманими тілесними ушкодженнями які потребували стаціонарного лікування(а.с.73), а також постаново про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Оскільки підсудний обвинувачується у злочині за дії які не знаходяться в причинному звязку з наслідками, а саме з отриманням тілесних ушкоджень, які визвали за собою стаціонарне лікування потерпілого, за ці дії обвинувачення не було йому предявлено, тому даний позов не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Крім того, в силу ст. 22 ЦК України відшкодування витрат на лікування не відносить відповідно до ст.. 46 КК України до заподіяних збитків та шкоди.

На підставі наведеного та керуючись ст. 46 КК України, ст.ст.8, 282 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 135 Кримінального кодексу України у звязку з примиренням з потерпілим та закрити провадження у кримінальній справі.

Цивільний позов прокурора Олевського району в інтересах Фінансового управління Олевської райдержадміністрації до ОСОБА_2 про стягнення 6201 гривень 97 копійки - залишити без розгляду.

Речові докази: автомобіль, марки ВАЗ-21013номерний знак-В 8499 СУ повернути власнику- Гайчені ОСОБА_4, велосипед марки АИСТб/н повернути власнику- Рудіку ОСОБА_5.

Запобіжний захід підписку про невиїзд з місця проживання ОСОБА_2 скасувати .

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_6