Справа № 333/6651/15-к
Провадження №1-кп/333/597/15

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003090 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, народилась в с. Комихуваха Оріхівського району Запорізької області, яка має середню освіту, не працює, не заміжньої, зареєстрованою та проживаючою за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 04.07.2015 р. о 19-00 год. знаходячись на території стадіону СШ №97, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул.. 40 років Перемоги, 27, з мотиву раптово виниклого конфлікту з потерпілої ОСОБА_4 , діючи умисно, взяла своєю рукою потерпілу ОСОБА_4 за волосся та другою рукою наносила хаотичні удари рукою по обличчю потерпілій, після чого, поваливши потерпілу на землю, продовжила наносити удари по обличчю потерпілій, спричинивши травматичну нейроциркуляторну дистонію, синці в потиличній області праворуч, біля основи лівої та правої вушних раковин, які в сукупності кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я та синці в області шиї, грудної клітини справа, в лопатковій області справа, садна в проекції обох ліктьових суглобах, в області лівого колінного суглоба, правої гомілки, лопаткової області зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_6 при допиті в судовому засіданні не визнала себе винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України. Показав, що дійсно в липні 2015 року, в неї стався конфлікт з потерпілою ОСОБА_7 , до того незнайомою, у зв`язку з тим, що остання вкрала в неї телефон. ОСОБА_7 бризнула їй в обличчя газовим балоном. Вона ОСОБА_7 не била, лише тримала за волосся, чекаючи приїзду працівників міліції, оскільки ОСОБА_7 відмовлялась від того, що вкрала в неї телефон. Пізніше, телефон їй був повернутий працівниками міліції.

Винність ОСОБА_6 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 125 ч.2 КК України підтверджується показаннями потерпілої, свідка та письмовими матеріалами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в суді пояснила, що підтримує обвинувачення. 04.07.2015 року вона проходила біля стадіону школи де побачила лежачу на землі незнайому їй жінку, в якій пізніше впізнала ОСОБА_6 . Оскільки їй здалося, що жінці погано, вона визвала телефоном швидку допомогу, але після того, як жінка прийшла до тями та пояснила, що швидка їй не потрібна, вона скасувала виклик. жінка в своїй сумочці щось шукала, після того почала пред`являти їй претензії, що в неї пропав телефон. Після чого схватила її за волосся та почала бити руками. Ударів наносила дуже багато та тривалий час, близько години. Била по голові, внаслідок чого вона впала на коліна, потім на землю. Неєзжалова її не відпускала, тримаючи за волосся та не припиняла наносити удари. Кількість ударів сказати не може, оскільки їх було дуже багато. Вона звала на допомогу, внаслідок чого підійшли незнайомі хлопець з дівчатами та викликали міліцію за її проханням, оскільки, навіть на їх вимагання ОСОБА_8 не припиняла її бити та вимагати телефон. Конфлікт припинився після того, як прибули працівники міліції. Внаслідок нанесених ударів їй спричинена значна шкода здоров`ю, вона тривалий час лікувалась, витрачала кошти на лікування, тому підтримує свій цивільний позов та просить його задовольнити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 в суді пояснила, що в липні 2015 року вона прогулювалась біля стадіону шкоди №97 в м. Запоріжжя, де побачила лежачих на землі двох жінок. Серед яких була потерпіла ОСОБА_7 та незнайома їй молода жінка. При цьому молода жінка тримала ОСОБА_7 за волосся, а остання просила викликати міліцію, тому що сама вирватись від жінки не могла. Незнайомий хлопець викликав міліцію, яка прибула через 10 хвилин, після чого конфлікт припинився та вона пішла.

Свідок ОСОБА_10 , допитаний в суді пояснив, що біля стадіону шкоди №97 бачив, як ОСОБА_7 бризнула в обличчя ОСОБА_8 з газового балону, потім ОСОБА_8 повалила ОСОБА_7 на землю. Чи наносила вона удари ОСОБА_11 не бачив.

Згідно висновків судово-медичних експертиз №2602, 2603д від 30.07.2015 року виявлені у ОСОБА_4 травматичні нейроциркуляторні дистонія, крововиливи в потиличній області справа, біля основи лівої та правої вушних раковин, які в сукупності кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я та синці в області шиї, грудної клітини справа, в лопатковій області справа, садна в проекції обох ліктьових суглобах, в області лівого колінного суглоба, правої гомілки, лопаткової області зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, можливо 04.07.2015 р. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 було нанесено не менш 14 травматичних дії.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані її дії за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки своїми діями вона спричинила умисне легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я. Показання обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона тілесних ушкоджень ОСОБА_11 не наносила, суд вважає неспроможними та такими, що надані з метою уникнути відповідальності, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої та даними судово-медичних експертиз №2602, 2603д.

При призначенні покарання обвинуваченій суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості.

ОСОБА_6 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює. Не знаходиться на обліку у лікаря психіатра, нарколога.

Пом`якшуючих покарання обставин суд не вбачає.

Обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає, оскільки ОСОБА_6 в обвинуваченні не пред`являється вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати їй покарання у вигляді громадських робіт.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1224,69 грн. та моральної шкоди в сумі 4000 грн.

Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1224,69 грн. не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними доказами. Потерпілою надані копії касових чеків, але не надано переліку медичних препаратів призначених для лікування ОСОБА_4 з приводу вищевказаних травм. Як вбачається з довідки КУ «Міська лікарня №7» №01-14/241 від 02.11.2015 р. ОСОБА_4 зверталась за медичною допомогою протягом 23.07.2015 р. - 12.10.2015 р. 15 разів до різних спеціалістів з приводу різних захворювань. У суду не має підстав вважати, що всі придбанні медичні препарати були призначені ОСОБА_4 з приводу лікування від отриманих травм. Крім того, вбачається, що вперше ОСОБА_7 звернулась до лікарні з приводу дисциркуляторної енцефалопатії 23.07.2015 р., а деякі медичні препарати придбані та проведені комп`ютерна томографія головного мозку, УЗІ до 23.07.2015 р., тобто звернення до медичного закладу з приводу лікування від отриманих травм, тобто, в суді не встановлено, що вони проводились за рекомендаціями лікарів з приводу отриманих травм.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом незалежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд вважає, що вимога потерпілої щодо стягнення моральної шкоди є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення обвинуваченою прав потерпілої. Внаслідок цих порушень потерпіла зазнала моральних страждань у зв`язку з фізичним болем, який спричинявся ушкодженням здоров`я, зовнішніх пошкоджень обличчя ОСОБА_4 . Разом з тим суд не може погодитись із розміром моральної шкоди, визначеним в позовній заяві. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує конкретні обставини справи, характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла, їх тривалість, і, виходячи із засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що достатньою сатисфакцією є компенсація моральної шкоди у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Судових витрат на проведення експертиз не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

П Р И С У Д И В :

ВизнатиОСОБА_6 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

ПризначитиОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді двохсот годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн., в решті позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя: ОСОБА_1