ПОСТАНОВА

ІМЯМ УКРАЇНИ

8 лютого 2012 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого Захарченка Д.В.

при секретарі Титовій Т.Е.

за участю прокурора Румянцева О.В.

інспектора КВІГерасимчук Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання інспектора кримінально-виконавчої інспекції про направлення для відбування покарання:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, засудженого 16.11.2010 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст.263 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі,

ВСТАНОВИВ:

Інспектор Ленінського районного підрозділу Центрального МВ КВІ УДДУ ПВП у Миколаївській області звернувся до суду з поданням про направлення засудженого ОСОБА_1 до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

У поданні інспектор вказує, що виконати вирок суду відносно ОСОБА_1 не виявилося можливим, оскільки місцезнаходження останнього встановити не вдалося.

ОСОБА_1 суду пояснив, що йому відомо про те що він засуджений вироком суду до обмеження волі, проте покарання відбувати у добровільному порядку відмовився, посилаючись на те, що виправився та не є суспільно- небезпечним. За вказаною у вироку суду адресою, не проживав.

Вислухавши пояснення представника кримінально-виконавчої інспекції, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказане подання підлягає задоволенню.

Так, згідно ч.1 ст.57 КВК України, особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно, а кримінально-виконавча інспекція згідно з вироком суду направляє засудженого до місця відбування покарання.

Згідно ч.2 ст.57 КВК України, з урахуванням особи та інших обставин справи суд може направити засудженого до обмеження волі, до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_1 був засуджений до обмеження волі, в ході виконання вироку встановити його місце знаходження не виявилося можливим, в зв'язку з тим, що останній не проживав за вказаною адресою, та кримінально- виконавча інспекція позбавлена була можливості направити засудженого для відбування покарання у порядку, передбаченому ч.1 ст.57 КВК України, а в судовому засіданні засуджений відмовився від відбування покарання.

Відповідно до ст.403 КПК України, вирок суду відносно ОСОБА_1, що набрав законної сили є обов'язковим та підлягає виконанню, а передбаченні законом підстави для звільнення засудженого від відбування покарання, відсутні.

З врахуванням викладеного, за обставин фактичної відмови засудженого від відбування покарання, за вироком суду, що підлягає обов'язковому виконанню, суд вважає необхідним вирішити питання про направлення засудженого до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Керуючись ст.409, 411 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити подання Ленінського РП Центрального МВ КВІ УДДУ ПВП у Миколаївській області, та направити ОСОБА_1, засудженого 16.11.2010 р. вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ст.263 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі, до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі на підставі ч.2 ст.57 КВК України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: Д.В. Захарченко