Ухвала
іменем україни

15 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва

від 09 липня 2015 року, залишеного 22 жовтня 2015 року ухвалою апеляційного суду без змін,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 29 листопада 2012року Києво - Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 червня 2014 року звільнено від подальшого відбування покарання на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»,

засуджено за 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладені обов`язки згідно пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він 30 березня 2015 року приблизно о 17:00 год. біля буд. № 5 на вул. Гната Юри у м. Києві повторно придбав у наглядного знайомого на ім`я ОСОБА_5 за 450 грн 0,297 г полімерної речовини, яка містить у собі 0,208 г наркотичного засобу - метадону, яку він незаконно зберігав при собі без мети збуту і яку цього ж дня у нього було вилучено працівниками міліції під час особистого обшуку.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , просить скасувати постановлені щодо засудженого судові рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості через безпідставне застосування ст. 75 КК України, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. Свої вимоги обґрунтовує тим, що засуджений раніше судимий за аналогічний злочин, вчинив новий злочин через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, і цим обставинам судами не надано належної оцінки.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, судова колегія дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4

у вчиненні кримінальногоправопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК України в касаційному порядку прокурором не оспорюються, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового процесу

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його скоєння, дані про його особу, а саме що він раніше судимий, але ж позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, одружений, його дружина вагітна. Судом враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття.

З урахуванням наведеного та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення

ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Рішення суду першої інстанції належним чином вмотивоване.
Апеляційний суд, за апеляцією прокурора, яка за своїм змістом та вимогами аналогічна касаційній скарзі прокурора, перевірив вирок районного суду, залишив вирок місцевого суду без зміни, навівши відповідні обґрунтування, з якими колегія суддів погоджується.

Крім того, судом апеляційної інстанції, крім вищезазначеного у вироку місцевого суду, враховані й ті події, що відбулися у родині обвинуваченого після ухвалення вироку, зокрема смерть його новонародженої доньки, наявність на утриманні дружини та її сина, які проживають разом з обвинуваченим, критичне ставлення обвинуваченим до свого минулого та бажання стати на шлях виправлення.

У касаційній скарзі прокурора відсутні достатні дані та переконливі доводи, які б спростовували вказані висновки судів першої та апеляційної інстанції та давали б підстави визнати призначене засудженому із застосуванням ст. 75 КК України покарання явно несправедливим.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.
З огляду на викладене підстав для задоволення касаційної скарги прокурора , а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3