У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.02.2016 м. Ужгород
в с т а н о в и в:
ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року клопотання захисника ОСОБА_5 задоволено та змінено спосіб зберігання речового доказу. Автомобіль марки «Чері Амулет А15», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на спецмайданчику Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та свідоцтво про реєстрацію цього автомобіля передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 . Зобов`язано ОСОБА_4 зберігати вказаний автомобіль, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, до закінчення судового розгляду кримінального провадження.
Ухвала мотивована тим, що досудовим слідством проведено всі необхідні експертні дослідження та складені висновки експертів, а тому є підстави для зміни порядку зберігання даних речових доказів.
Не погодившись із ухвалою суду, представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просить, керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року скасувати, вилучити в обвинуваченого ОСОБА_4 автомобіль марки «Чері Амулет А15», державний номерний знак НОМЕР_1 , та помістити його на спеціальний майданчик Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
У відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 КПК України; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених КПК України.
Частиною 2 ст. 392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК України. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Ні ст. ст. 98, 100 КПК України, на які послався апелянт, ні інші норми КПК України оскарження ухвали суду про повернення речових доказів не передбачають, а положення ст. ст. 170-173 КПК України регулюють питання щодо арешту майна і на даний випадок не розповсюджуються.
Таким чином, ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року, що постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 про повернення речових доказів оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Відповідно до положень ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. ст. 392, 399 КПК України, суддя-доповідач
п о с т а н о в и в:
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року про зміну способу зберігання речових доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.
Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати адвокату ОСОБА_3 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.
Суддя