УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №283/803/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.119 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого........................... ОСОБА_2 ,
суддів............................ ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:секретаря………….. ОСОБА_5
прокурора................................. ОСОБА_6
потерпілого……………………. ОСОБА_7
адвоката……………………...… ОСОБА_8
обвинуваченого…………...…… ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року, яким, -
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 ,
- за ч. 1 ст. 119 КК України визнано винним та призначено покарання у виді обмеження волі на строк - 3 ( три ) роки 6 ( шість ) місяців.
Відповідно до статті 58 КВК України строк відбуття покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Речові докази по справі: палицю, ніж, джинсові та спортивні штани ОСОБА_10 передані на зберігання до кімнати речових доказів Малинського МВ - знищити.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави в особі УДКС у м. Житомирі судові витрати в розмірі 491,04 грн.
12 грудня 2014 року близько 21 години між ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_10 , під час розпиття спиртних напоїв в будинку обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 виникла сварка в ході якої ОСОБА_9 став виганяти з будинку ОСОБА_10 .
Під час виштовхування потерпілого з будинку у обвинуваченого виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій умисел ОСОБА_11 наблизився до ОСОБА_10 та палицею за допомогою якої він пересувається, наніс потерпілому удар по голові спричинивши тілесне ушкодження у вигляді садна чола.
Продовжуючи свої дії по виштовхування потерпілого з коридору на вулицю, ОСОБА_11 побачив на тумбі у кухні ніж, яким вирішив нанести потерпілому тілесне ушкодження. Діючи з цією метою, взявши в праву руку ніж та тримаючи його лезом вперед, обвинувачений наблизився до потерпілого, який стояв поблизу вхідних дверей веранди та не маючи умислу на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілого, проявивши злочинну недбалість, не передбачаючи настання тяжких наслідків для життя та здоров`я, хоча повинен був і міг передбачити можливість спричинення тілесного ушкодження ножем потерпілому і настання від цього суспільно - небезпечних наслідків у вигляді смерті, навмисно завдав ОСОБА_10 один удар ножем у ліве стегно та виштовхав потерпілого з веранди за поріг будинку, де ОСОБА_10 і помер.
В результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна чола, яке має ознаки легкого ступеню важкості та колото - різаної рани стегна з пошкодженням стегнової артерії, яке має ознаки тяжкого ступеню важкості, що є небезпечним для життя в момент його спричинення і знаходиться у прямому причинному зв`язку зі смертю.
Причиною смерті потерпілого є колюче - ріжуче поранення лівого стегна з пошкодженням артерії, яке ускладнилось зовнішньою кровотечею, що призвело до гострого малокрів`я потягнувшого за собою зупинку серцевої діяльності, дихання та функції центральної нервової системи.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, потерпілим подано апеляційну скаргу в якій він просить даний вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України.
Посилається на те, що висновок експерта № 31 від 13.02.2015 року підтверджує те, що покази ОСОБА_9 відповідають механізму утворення тілесних ушкоджень причинених ОСОБА_12 в тій частині, де він вказує як наніс удар ножем потерпілому.
Вказує, що під час судового засідання було здобуто достатньо доказів, які б свідчили про умисне завдання обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді садна чола, яке має ознаки легкого ступеню тяжкості та колото-різаної рани стегна з пошкодженням стегнової артерії, яке має ознаки тяжкого ступеню важкості, що є небезпечним для життя в момент його спричинення і знаходиться у прямому причинному зв`язку зі смертю, а тому дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Заслухавши доповідача, потерпілого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора ОСОБА_6 , яка не заперечує проти задоволення апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів задовольняє апеляцію з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції щодо кваліфікації злочину вчиненого обвинуваченим ОСОБА_9 , а саме за ч.1 ст. 119 КК України не відповідає встановленим об`єктивній та суб`єктивній сторонам злочину обставинам справи викладеним у вироку та доказам які містяться в матеріалах кримінального провадження
Так, суд у вироку зазначив, що в результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна чола, яке має ознаки легкого ступеню важкості та колото - різаної рани стегна з пошкодженням стегнової артерії, яке має ознаки тяжкого ступеню важкості, що є небезпечним для життя в момент його спричинення і знаходиться у прямому причинному зв`язку зі смертю.
Причиною смерті потерпілого є колюче - ріжуче поранення лівого стегна з пошкодженням артерії, яке ускладнилось зовнішньою кровотечею, що призвело до гострого малокрів`я потягнувшого за собою зупинку серцевої діяльності, дихання та функції центральної нервової системи.
Обвинувачений ОСОБА_9 у своїх поясненнях вказав, що під час виштовхування ОСОБА_12 з будинку, наніс йому удар палицею за допомогою якої пересувається по голові. ОСОБА_12 стояв у дверях веранди та не бажаючи виходити з будинку знову хотів повернутись у кімнату будинку. Побачивши на кухонній тумбочці ножа, взяв його у праву руку та тримав лезом вперед. При цьому виштовхав потерпілого, який намагався зайти до будинку та зачинив вхідні двері. Зайшовши в кімнату будинку та побачивши, що лезо ножа у крові зрозумів, що ножем спричинив тілесне ушкодження потерпілому.
В подальшому обвинувачений змінив показання та зазначив, що повністю визнає свою вину у вчиненому злочині та вказав, що коли потерпілий ОСОБА_10 намагався знову зайти в будинок, то наніс йому удар ножем в ліве стегно.
Ці ж обставини підтвердила свідок ОСОБА_13 , якій ввечері 12 грудня 2014 року зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що ножем зарізав ОСОБА_10 . Свідок одразу ж пішла до будинку обвинуваченого, де біля порогу будинку побачила ОСОБА_10 , який лежав на землі. В ділянці лівого стегна на штанах потерпілого була видна кров. Обвинувачений ОСОБА_9 пояснював свідку, що потерпілий не хотів залишати його будинок і він наніс йому удар ножем. Після цього ОСОБА_13 зателефонувала у швидку медичну допомогу та повідомила міліцію.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 210 від 13.12.2014 року причиною смерті гр. ОСОБА_12 явилось колюче-ріжуче поранення лівого стегна з пошкодженням бедренної артерії, яке ускладнилося зовнішньою кровотечею, що призвело до гострого малокров`я, потягнувшого за собою зупинку серцевої діяльності, дихання та функцій центральної нервової системи.
Крім того, у висновку експерта № 31 від 13.02.2015 року зазначено, що покази ОСОБА_9 відповідають механізму утворення тілесних ушкоджень причинених ОСОБА_10 в тій частині де він вказує як наніс удар ножем потерпілому.
Таким чином, з матеріалів кримінального провадження та наявних в ньому доказів вбачається, що обвинувачений умисно наніс один удари потерпілому ОСОБА_10 спричинивши тілесні ушкодження у вигляді садна чола, яке має ознаки легкого ступеню тяжкості та колото-різаної рани стегна з пошкодженням стегнової артерії, яке має ознаки тяжкого ступеню важкості, що є небезпечним для життя в момент його спричинення і знаходиться у прямому причинному зв`язку зі смертю. У тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.
Незважаючи на наведене, суд погодився з визначеною досудовим слідством кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.1 ст.119 КК України за ознаками вбивства через необережність.
Разом з тим, з суб`єктивної сторони вбивство з необережності характеризується необережною формою вини: злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю. Тобто, вбивство через необережність може бути вчинене внаслідок як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваної ним дії (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винного, відвернуть настання смерті. Однак такий розрахунок виявляється легковажним. Обставинами, які, на думку винного, відвернуть настання смерті, можуть бути його власні сили і можливості, діяльність інших людей тощо. При вчиненні злочину, що розглядається, характерним є те, що винний переконаний у ненастанні злочинного наслідку.
Вбивство через необережність внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від вбивства з непрямим умислом, коли винний, передбачаючи настання смерті, свідомо її допускає. А тому, вбивство через необережність слід відрізняти від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.
Аналіз наведених доказів вносить ґрунтовні сумніви у правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 119 КК України.
Але, враховуючи очевидність події злочину та законодавчу прогалину виправлення в апеляційному порядку допущеної досудовим слідством та судом першої інстанції помилки в кваліфікації злочинних дій особи без порушення її права на захист, колегія суддів вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 7, ч.6 ст. 9 КПК України, вирок по даному кримінальному провадженню скасувати та направити його на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.
З уваги на наведене, керуючись ст. 7, ч.6 ст. 9, ст.ст.404,407,415 КПК України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 119 КК України скасувати, а провадження по справі направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: