Апеляційний суд Херсонської області
Справа №11а-1327/2010 рік Головуючий в 1-й інстанції Базіль Л.В.
Категорія: ч.1 ст.263 КК України Доповідач Ришкова Н.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня 19 числа

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого - Годуна В.А.,

суддів - Ришкової Н.М., Ковальової Н.М.,

за участю прокурора - Литвиненка О.О.

засудженого - ОСОБА_1,

його захисника адвоката - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді, на вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 липня 2010 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого там же ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично мешкаючого в АДРЕСА_1, українця, громадянина України, приватного підприємця, ІНФОРМАЦІЯ_4, 24.09.2002 року засудженого Іванівським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.296 КК України до двох років обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим терміном на два роки, засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком випробування терміном на один рік з покладенням обовязків, передбачених ст.76 КК України,:

- не виїджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- своєчасно повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично заявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_1 заставу - залишено без змін до набрання вироком чинності.

Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати за проведення експертизи в сумі 1288 грн. 80 копійок.

По справі вирішення доля речових доказів.

ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що 29 листопада 2002 року, близько 03 години, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в смт.Нижні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, керуючи автомобілем ВАЗ 2108, державний номер 98 95 ХОА, в салоні якого виявлено предмет, який згідно висновку експерта судово-балістичної експертизи №869 від 10.06.2010 рок ує гладкоствольною вогнепальною зброєю, а саме обрізом двоствольної мисливської рушниці, виготовленим шляхом саморобного вкорочування стволів та видалення прикладу двоствольної мисливської рушниці моделі.«БМ», 16-го калібру № Иш 1450-Я 61, який придатний для проведення пострілів набоями 16-калібру до гладкострольних мисливських рушниць, з метою незаконного придбання та зберігання без передбаченого законом дозволу забрав та переносив при собі в смт.Нижні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області та в подальшому на вказаному автотранспорті перевіз за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, де зберігав в спальній кімнаті в шафі для одягу до вилучення працівниками міліції 29.11.2002 року.

В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді, кримінальної справи судом першої інстанції, не оспорюючи юридичної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.263 КК України, вважає вирок суду ненезаконним в звязку з неправильністю і застосування норм КК України, а саме, на думку прокурора, при призначенні покарання суд не застосував правила ст.71 КК України, та не призначив засудженому покарання за сукупністю вироків.

Просив зазначений вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_1 покарання за ч.І ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, а за сукупністю вироків на підставі ст.ст.71, 72 КК України - 4 роки позбавлення волі.

В запереченні на апеляцію прокурора захисник засудженого адвокат ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні апеляції прокурора за необгрунтованністю та залишити вирок суду без змін.

Інші учасники судового процесу вирок не оскаржували.

Вислухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_1 та його захисника, які апеляцію прокурора просили залишити без задоволення, та закрити провадження по справі в звязку з закінченням строків давності, останнє слово засудженого, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити провадження по справі, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені в апеляції прокурора доводи, колегія суддів вважає, що вказаний вирок суду підлягає скасуванню з слідуючих підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, обґрунтовані доказами, що обєктивно досліджені судом, та ніким не оспорюються.

Проте, при винесенні вироку поза увагою суду залишилося ряд обставин, які мають істотне значення по справі.

А саме, суд засудив ОСОБА_1 за ч.1 ст.263 КК України та призначив йому покарання, незважаючи на те, що з дня вчинення злочину минули строки давності.

Так, злочин, за який його засуджено за ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_1 скоїв 29 листопада 2002 року.

Відповідно ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності , якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули строки давності , а саме, пять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості, яким є злочин, передбачений ч.І ст.263 КК України.

Та обставина, що ОСОБА_1 був оголошений в розшук, на що посилається прокурор в апеляції, не перериває строків давності.

Так, відповідно постанові про оголошення в розшук від 22 січня 2003 року, ОСОБА_1 було оголошено в розшук як обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.152 КК України (т.1 ст.110).

В подальшому, постановою слідчого прокуратури від 17 липня 2008 року кримінальну справу за ч.1 ст. 152 та ч.1 ст. 153 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_1 було закрито провадженням за відсутністю ознак злочину за п.1 ст.6 КПК України (т.1 а.с. 242-244).

Кримінальне переслідування ОСОБА_1 за ч.4 ст. 296 КК України також було припинено у звязку з відсутністю події злочину на підставі ч.1 ст.6 КПК України відповідно постанові слідчого прокуратури від 31 липня 2008 року (т.2 а.с.9).

За ст.263 КК України ОСОБА_1 в розшук не оголошувався.

До оголошення ОСОБА_1 в розшук 22 січня 2003 року кримінальні справи по його обвинуваченню в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.152 та ч.1 ст.263 КК України не обєднувалися .

За таких обставин колегія суддів вважає, що строк давності притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.263 КК України не переривався, тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в звязку з тим, що минули строки давності, передбачені ст. 49 КК України.

Відповідно вимогам п.5) ч.1 ст.7-1 КПК України провадження в кримінальній справі підлягає закриттю із закінченням строків давності.

Апеляційний суд, встановивши обставини, передбачені ст. 7-1 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває справу ( ст.376 КПК України).

Зважаючи на вищевикладене, апеляційні доводи прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, про наявність підстав для винесення нового вироку та призначення більш суворого покарання ОСОБА_1 з застосуванням ст.71, 72 КК України, безпідставні.

Порушень процесуального закону, які могли вплинути на правильність судового рішення, не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 365-366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення .

В порядку ст.365 КПК України вирок Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 липня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

На підставі ст. 49 КПК України ОСОБА_1 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.І ст.263 КК України у звязку з закінченням строків давності, провадження по справі закрити.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_1 заставу - скасувати.

Головуючий:

Судді: