УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст.309 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_7
захисника-адвоката ОСОБА_8
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що близько 10:00 години 28.08.2015 року, перебуваючи біля будинку №78 по вул.Мануїльського в м.Житомирі, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , в якої на шиї був золотий ланцюжок, та, наблизившись до неї, шляхом ривка намагався зірвати з її шиї золотий ланцюжок. Однак свої злочинні дії не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, а саме ОСОБА_9 схопила ланцюжок в руки та не відпустила. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік. Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковані, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_9 , а саме золотого ланцюжка, вартістю 5000 грн.
Крім того, близько 11:00 години 28.08.2015 року, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 24 по вул.Шелушкова в м.Житомирі, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , в якої на шиї був золотий ланцюжок із золотим хрестиком, та, наблизившись до неї, шляхом ривка намагався зірвати з її шиї золотий ланцюжок із хрестиком. Однак свої злочинні дії не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, а саме ОСОБА_10 схопила ланцюжок з хрестиком в руки та не відпустила. Після чого ОСОБА_7 з місця чинення злочину втік. Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковані як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_10 , а саме золотого ланцюжка вартістю 1100 грн.
28.08.2015 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
28.08.2015 року ОСОБА_7 оголошено про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.
Слідчий СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_11 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі захисник, не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що слідчим суддею не в повній мірі враховано те, що підозрюваний ОСОБА_7 визнав свою вину, співпрацював з правоохоронними органами у розкритті злочину, крім того, звертає увагу, що останній не намагається переховуватись від органів досудового розслідування та продовжувати злочинну діяльність. Вказує на те, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, неофіційно працевлаштований та перебуває на обліку в Житомирському обласному центрі профілактики та боротьби зі СНІДом, тому вважає, що суд необґрунтовано обрав підозрюваному винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою та застосування до останнього запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім та справедливим.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 та пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з вищезазначених підстав, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, які були предметом розгляду суду першої інстанції та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого або свідка, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність у підозрюваного місця роботи, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, відсутність на утриманні малолітніх дітей тощо.
Як вбачається з ухвали суду, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.
Розглядаючи подання слідчого, погоджене з прокурором, про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно ОСОБА_7 , суд, як того вимагає закон, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , також те, що останній, має не погашені та не зняті судимості за вчинення умисних корисливих злочинів, проте, на шлях виправлення не став та знов підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, міра покарання за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, не має офіційного місця роботи, отже не має постійного законного доходу, не одружений, має нестабільні соціальні зв`язки, а також те, що знаходячись на волі він може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини по справі та впливати на свідків чи потерпілих, з урахуванням чого, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з чим погоджується й колегія суддів.
Посилання захисника про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не знайшли свого підтвердження та, крім того, застосування вказаного запобіжний заходу не може запобігати ризикам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчиненню підозрюваним ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень, впливати на свідків чи потерпілих та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Наведені, також, в апеляційній скарзі захисника доводи щодо того, що підозрюваний визнав свою вину та сприяв розкриттю злочину, не можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про недостатність інших запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, та крім того, вказані обставини повинні будуть враховані судом при розгляді кримінального провадження по суті.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність встановлених ризиків, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано обрав ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням вище вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді винесена з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.183, 184, 193, 194, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 31 серпня 2015 року, якою ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, обрано запобіжний захід у виді взяття під варту, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді