Провадження № 1-кп/161/777/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 03 грудня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003017 від 02.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луцьк Волинської області, українки, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, розлученої, непрацюючої, проживаючої АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-14.11.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки;

-28.12.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 року 3 місяці позбавлення волі, 28.03.2014 року звільнена по відбуттю покарання.

-за ст.15 ч.2 185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачена ОСОБА_6 , 21.09.2015 року близько 15:30 год., знаходячись у приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_2 , куди вона зайшла через незачинені вхідні двері вищевказаної квартири, вважаючи, що заходить в помешкання до своєї знайомої, в гостях у якої вона була раніше, діючи з корисливих мотивів та керуючись раптово виникнувшим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, намагалась повторно таємно викрасти з ліжка, яке розміщене в лівій частині зазначеної кімнати, ноутбук марки «HP Delphi D40», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 232 від 15.10.2015 року, становить 2646 грн. та підставку до ноутбука, вартість якого згідно вказаного висновку експертизи, становить 324 грн., а всього майно потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 2970 грн., чим виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але не закінчила злочин з причин, які не залежали від її волі, оскільки була виявлена власницею даних речей ОСОБА_5 у коридорі квартири.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст.ст.15 ч.2 185 ч.2 КК України, як умисні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, пале не закінчивши злочин з причин, які не залежали від її волі.

Під час судового слідства між потерпілою та обвинуваченою 03.12.2015 року укладена угода про примирення. Згідно з угодою сторонами погоджено про відсутність на час складання угоди матеріальних і моральних претензій з боку потерпілої та на об`єм визнання вини обвинуваченою. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ст.ст.15 ч.2 185 ч.2 КК України у виді арешту строком на 4 місяці.

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, яка не заперечувала щодо затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченою, думку потерпілої, обвинуваченої та її захисника, які просили затвердити зазначену угоду про примирення, дослідивши матеріали судового провадження, суд вважає угоду про примирення між обвинуваченою та потерпілою, слід затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 ч.3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винуватою, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 цілком розуміє положення ст. 474 ч.5 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання за ст.ст.15 ч.2 185 ч.2 КК України у виді арешту строком на 4 місяці.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 ..

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Угоду від 03.12.2015 року по кримінальному провадженні №0003017 від 02.10.2015 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 затвердити.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.2 185 ч.2 КК України та призначити узгоджене покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній особисте зобов`язання до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 920,70 (дев`ятсот двадцять гривень сімдесят копійок) гривень витрат за проведення судової товарознавчої та дактилоскопічної експертиз.

Речовий доказ ноутбук марки «HP Delphi D40» та підставку до нього, які були передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , згідно розписки залишити останній за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: