Провадження № 4/161/13/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 09 липня 2014 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.02.2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.02.2012 року. В обґрунтування скарги посилається на те, що скарга винесена з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню з підстав, викладених в скарзі. Просить скасувати постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.02.2012 року.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав в ній викладених. Просив скаргу задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні не заперечували проти задоволення скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, прокурора, слідчого, дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали перевірки ТОВ «Луцьк-Оздоббуд», за результатами розгляду яких прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи № 2/2012/СВ, приходжу до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 236-2 КПК України (в редакції 1960 року) розглянувши скаргу, суддя залежно від того, чи були при відмові у порушенні справи виконані вимоги статті 99 цього Кодексу, приймає одне з таких рішень:

1) скасовує постанову про відмову в порушенні справи і повертає матеріали для проведення додаткової перевірки;

2) залишає скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ст. 236-2 КПК України (в редакції 1960 року) суддя при розгляді матеріалів за скаргою на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи повинен перевірити виконання прокурором, слідчим, органом дізнання вимог ст. ст. 94, 98 КПК України 1960 року і прийняти рішення залежно від того чи були при відмові в порушенні справи додержані вимоги ст. 99 КПК України 1960 року.

Відповідно до ст. 4 КПК України (в редакції 1960 року) слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак, передбачених ст. 190, 192, 222, 388 КК України, порушити по даних фактах кримінальну справу.

Відповідно до ст. 22 КПК України (в редакції 1960 року) прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого.

При розгляді скарги встановлено, що 03 лютого 2012 року слідчим з ОВС СВ ДПС у Волинській області ОСОБА_6 було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи № 2/2012/СВ.

Також встановлено і це вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що слідчим з ОВС СВ ДПС у Волинській області ОСОБА_6 свою постанову достатньо не мотивовано, не наведено обставин і фактів, які виключають кримінальну відповідальність ОСОБА_7 щодо вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 191, 212 КК України.

Також як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, слідчим взагалі не досліджено всіх доказів, на основі яких можна було стверджувати про відсутність складу злочину. Зокрема, слідчим не досліджено факт належності ОСОБА_8 підпису на договорі купівлі-продажу № 20/03-200 від 20.03.2000 року, укладений між ТзОВ «Луцьк-Оздоббуд» та ОСОБА_7 .

Таким чином слідчим з ОВС СВ ДПС у Волинській області ОСОБА_6 не було проведено дій, визначених законом, на підставі яких із достовірністю можна було б зробити висновок про наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що приймаючи постанову про відмову в порушенні кримінальної справи слідчим з ОВС СВ ДПС у Волинській області ОСОБА_6 свою постанову достатньо не мотивовано, не наведено обставин і фактів, які виключають кримінальну відповідальність ОСОБА_7 щодо вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 191, 212 КК України. А тому за таких обставин, приходжу до висновку про задоволення скарги, скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи і повернення матеріалів для проведення додаткової перевірки.

Керуючись ст. 236-2 КПК України (в редакції 1960 року),

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_5 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.02.2012 року задовольнити повністю.

Постанову слідчого з ОВС СВ ДПС у Волинській області ОСОБА_6 від 03.02.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5 - скасувати.

Матеріали постанови слідчого з ОВС СВ ДПС у Волинській області ОСОБА_6 від 03.02.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5 повернути прокурору Волинській області для проведення додаткової перевірки.

На постанову слідчого судді прокурором, особою, яка подала скаргу, протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1