Дата документу 20.11.2015

Справа № 334/9585/15-к
Провадження № 1-кп/334/668/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003491 від 25.07.2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі статті 89 КК України раніше не судимий

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:
25.07.2015 року, приблизно о 02 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку № 2 по вул. Трегубенко в м. Запоріжжя, діючи відкрито, з корисливих мотивів, шляхом ривка, зірвав з плеча ОСОБА_5 , жіночу сумку вартістю 400 гривень, в якій знаходилося майно, а саме мобільний телефон «Lenovo S 650» з чохлом та флеш-картою до нього загальною вартістю 1715 гривень, грошові кошти в сумі 100 гривень, гаманець вартістю 200 гривень, олівець та ручка «Parker», загальною вартістю 500 гривень, 3 ключі загальною вартістю 160 гривень, яке належить ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 3075 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що приблизно о 02 годині 50 хвилин 25.07.2015 року, він працював таксистом, до нього в автомобіль підсіло три особи, він їх відвіз на вулицю Трегубенко в м.Запоріжжі. При розрахунку за проїзд між ним і його пасажирами, з приводу розміру оплати за проїзд, виник конфлік. Він забрав, у однієї з пасажирок сумку. Після чого від`їхав у сторону та викликав наряд міліції. Після приїзду робітників міліції повернувся, разом з ними, до міста де залишив пасажирів. Працівники міліції вилучили у нього сумку, після чого всі роз`їхались.
Просив суд суворо його не наказувати, оскільки свою вину, у пред`явленому обвинуваченні, визнав повністю, щиро кається, матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано у повному обсязі, має дитину 15 років.

Показання обвинуваченого підтверджуються фактичними обставинами справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, враховуючи згоду учасників судового процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, учасникам кримінального провадження, роз`яснено щодо правильності розуміння зазначеними особами змісту цих обставин, добровільності такої позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є його характеристика з місця проживання, каяття та активне сприяння розкриття злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

ОСОБА_4 , на підставі статті 89 КК України, раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, характеристика за місцем мешкання позитивна, на обліку психіатра чи нарколога не перебуває.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд врахував, що підсудним скоєно умисний злочин невеликої тяжкості, той факт, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштований, враховує обставини, що пом`ягчують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді штрафу.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.1 ст.186 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази жіночу сумку, мобільний телефон «Lenovo S 650» з чохлом та флеш-картою до нього, грошові кошти в сумі 100 гривень, гаманець, олівець та ручка «Parker», 3 ключі залишити власнику за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1