Єдиний унікальний номер справи 185/9574/15-к
Провадження № 1-кп/185/555/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження №0001899 від 23 липня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 15 липня 2015 року, знаходячись на узбіччі дороги по провулку Лікарняному м. Павлограда, знайшов предмет схожий на пістолет, переніс до будинку АДРЕСА_1 та зберігав без передбаченого законом дозволу у приміщенні гаражу.
22 липня 2015 року працівниками міліції, під час проведення обшуку, в приміщенні гаражу за адресою АДРЕСА_1 було виявлено саморобну зброю (самопал), що належить ОСОБА_5 .
Згідно висновку балістичної експертизи № 35/07-369 від 29 липня 2015 року, вилучений предмет належить до категорії вогнепальної зброї, виготовлений саморобним способом, по типу гладко ствольних, дульнозарядних (шомпольних) пістолетів із ґнотовим запаленням заряду та придатний для здійснення пострілів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування 31 серпня 2015 року між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 з іншого боку, у присутності захисника ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Павлоградської міжрайонної прокуратури, розташованої за адресою: м. Павлоград вул. Радянська 64, було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри та його правової кваліфікації за ч. 1 ст. 263 КК України, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, а саме: п.2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; п.3 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; п.4 періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Отримана згода підозрюваного та його захисника на призначення вказаного покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Таким чином, зміст угоди про визнання винуватості, укладеної 31 серпня 2015 року між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
ОСОБА_5 та його захисник у підготовчому судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи. ОСОБА_5 при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_5 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
У підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали вказаного кримінального провадження, суд достовірно встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її невиконання.
Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Покарання, запропоноване сторонами, відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.
На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між сторонами, та призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.
Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 373, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 серпня 2015 року між прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001899 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, а саме: п.2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; п.3 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; п.4 періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення експертизи у сумі 491 грн. 04 коп.
Речові докази: пістолет, що зберігається в камері схову Павлоградського МВ за квитанцією №000069 від 22 липня 2015р. - знищити.
Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених п.п.1,2 ч.4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та в касаційному порядку з підстав, передбачених п.п.1,3 ч.3 ст.424 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1