Справа № 1-72/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2011 року. Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Роїк В.П.

при секретарі Козир О.П.

з участю прокурора Шуль І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 В»ячеслава Матвійовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, приватного підприємця, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, за ст.286 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, керуючи автомобілем «VOLKWAGEN-Transporter» з державним номерним знаком ВХ 33-40 ВВ в стані алкогольного сп»яніння, в темну пору доби 26 грудня 2010 року о 20 год. в умовах недостатньої видимості, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху на закоругленні дороги в с. Ганнопіль по вул. Корецькій поблизу будинку №15 та виїхав на праве по ходу руху узбіччя, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що привели до смерті. Рухаючись по правому узбіччю ОСОБА_1 попутно вчинив наїзд на нерухомий гужовий віз, в якому знаходилася ОСОБА_1, яка внаслідок цього отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що викликали короткочасний розлад здоров»я.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, розкаявся і пояснив, що дійсно 26 грудня 2010 року у вечірній час рухався власним автомобілем в с. Ганнопіль в межах 60 км. за год. На заокругленні дороги автомобіль стало заносити праворуч, він став некерованим через ожеледицю і раптом на узбіччі він побачив жінку. Він намагався вирівняти транспортний засіб,однак зачепив жінку, скоївши наїзд на неї правою передньою частиною автомобіля. Після цього машину понесло на гужовий віз, в якому сиділа жінки. Автомобіль зіткнувся з возом і притиснув його до залізного вагончика, який і зупинив його рух.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 26 грудня 2010 року о 20 год. сиділа на нерухомому возі на узбіччі вулиці Корецької в с. Ганнопіль. Вона повернула голову і побачила близько біля себе світло фар автомобіля. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження. Підсудний повністю відшкодував їй завдану моральну та матеріальну шкоду, претензій до нього не має, просить обрати йому міру покарання, не пов»язану з позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 26 грудня 2010 року у вечірній час йому до м. Києва зателефонував знайомий і повідомив, що мама потрапила у дорожньо-транспортну пригоду. По дорозі додому він дізнався, що вона померла. Підсудний повністю відшкодував йому завдані матеріальні та моральні збитки, претензій до нього не має. Просить не застосовувати щодо нього покарання, пов»язаного з позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що 26 грудня 2010 року у вечірній час перебувала на робочому місці в магазині «Лілія» с. Ганнопіль і через вікно побачила світло фар автомобіля і почула сильний удар. На вулиці вона помітила ОСОБА_7, яка лежала на землі. Через деякий час знайшли ОСОБА_3, яку занесли в магазин, де вона померла. Підсудний заходив у магазин і у неї склалося враження, що він перебував у стані алкогольного сп»яніння.

Аналогічні покази дала свідок ОСОБА_8»янович О.М.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що перебуваючи 26 грудня 2010 року у вечірній час в будинку почули сильний удар на вулиці. Через деякий час вони вийшли на двір і люди розповіли, що автомобіль скоїв наїзд на жінку. Коли йшли додому, то на дорозі знайшли потерпілу ОСОБА_3

Вина ОСОБА_2 у вчиненому обєктивно підтверджується і матеріалами справи, а саме даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою та фототаблицями до цього протоколу, де зафіксована обстановка на місці ДТП (а.с.3-12), даними протоколу огляду транспорту (а.с.26).

Згідно висновку експерта №314 від 12 січня 2011 року у ОСОБА_3 виявлені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що призвели до смерті. В момент первинного контакту автомобіля, що рухався, з тілом ОСОБА_3, остання знаходилася у вертикальному положенні, оберненою задньою поверхнею свого тіла до виступаючих частин кузова автомобіля (а.с.37-39).

За даними висновку експерта №35 від 25.01.2011 року у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, що викликали короткочасний розлад здоров»я (а.с.72-74).

Дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_2 в порушенні вимог правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, а саме п. 1.5, 2.9, 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть потерпілої доведена достатньо повно і його дії вірно кваліфіковані за ст.286 ч.2 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що пом»якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що помякшує покарання ОСОБА_2 є його щире каяття, та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного є вчинення злочину у стані алкогольного сп»яніння.

По місцю проживання ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони.

Враховуючи викладене, а також те, що підсудний вперше вчинив тяжкий злочин з необережності, постійно сприяв слідству та суду, повністю відшкодував завдані збитки, приймаючи до уваги позицію потерпілих щодо призначення не суворого покарання, суд вважає можливим обрати ОСОБА_2 покарання відповідно до ст.286 ч.2 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки та звільнити його від призначеного основного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку три роки згідно ст.75 КК України.

Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілої підлягає залишенню без розгляду за заявою прокурора, оскільки підсудний в добровільному порядку повністю відшкодував завдані збитки.

Керуючись ст.323-324 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_2 В»ячеслава Матвійовича визнати винним по ст.286 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного основного покарання, якщо протягом іспитового строку 3 (три) роки він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки.

Згідно ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з"являтися до них для реєстрації.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню-підписку про невиїзд.

Цивільний позов Славутського міжрайонного прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілої в сумі 1030 грн.26 коп. залишити без розгляду.

Речові докази по справі автомобіль «VOLKWAGEN-Transporter» передати ОСОБА_2, уламки гужового воза передати ОСОБА_1, уламки декоративної решітки від автомобіля, уламки скла, жіночу хустку знищити.

Зняти арешт з легкового автомобіля «VOLKWAGEN-Transporter», державний номер НОМЕР_1, накладений постановою слідчого від 29 січня 2011 року.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя Роїк В. П.