У Х В А Л А Справа 274/4946/15-к Провадження: 1-в/0274/618/15

27.11.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ; за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 представника Райківської ВК (№73) ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина Молдови, з вищою освітою, раніше не судимого, засудженого 22.11.2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 187 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, початок строку: 07.06.2009 року, кінець строку: 07.06.2016 року, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -
встановив :
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні ОСОБА_5 заяву підтримав та пояснив, що на даний час зробив для себе належні висновки.
Представник спостережної комісії до суду не з"явився, хоча був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розгляд заяви без його участі.
Представник РВК (№73) щодо заяви засудженого заперечив та пояснив, що засуджений не працює, участі у суспільно корисній праці не приймає, має 10 стягнень.
Прокурор вважає, що в задоволенні заяви засудженого слід відмовити, оскільки він не довів своє виправлення.
Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали, які додані до заяви, а також матеріали особової справи на засудженого, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.
Відповідно до 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 17 роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.02 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці, тощо.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.06.2009 року. Під час тримання в СІЗО м. Чернівці характеризувався негативно, допустив два порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі один раз поміщувався до карцеру. Заохочень не мав.
З 12.04.2011 року відбував міру кримінального покарання в Копичинській виправній колонії Тернопільської області (№ 112). За час відбування покарання характеризувався посередньо, допустив вісім порушень вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі чотири рази поміщувався до дисциплінарного ізолятора та один раз переводився до приміщення камерного типу. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочувався два рази.
З 26.03.2015 року відбуває міру кримінального покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№73).
На виробництві колонії не працевлаштований по незалежним від нього причинам.
За час відбування покарання характеризується посередньо, вимог режиму тримання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень та заохочень не має.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Спальне місце, прилеглу тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.
Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.
Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до статті 65 Кримінально виконавчого кодексу України не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України не бере участь у програмах диференційованого виховного впливу.
Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України не бере участь у роботі самодіяльних організацій.
Соціально-корисні зв`язки підтримує з близькими родичами шляхом листування.
Позову за вироком суду не заявлено.
Вину у скоєних злочинах визнав частково.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому його заява є такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1