Городоцький районний суд Хмельницької області
ВИРОК справа №1-141/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 р. м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі головуючого - судді Шинкоренка С.В., при секретарях Жиловській Т.В., Васільєвій І.П., за участю прокурора Туранської А.В., потерпілого ОСОБА_1, педагога ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, військовозобов"язаного, раніше не судимого ,

за ч.1 ст.119, ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 16.04.2010 р. близько 20.00 год. перебуваючи у будинку за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, будучи в стані алкогольного сп"яніння, не маючи умислу на завдання тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_4, яка в результаті отриманої за декілька місцяців до цього травми ноги та проведеної хірургічної операції не могла самостійно пересуватись, сричинив їй необережні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

ОСОБА_3 не передбачаючи заподіяння ним потерпілій тілесних ушкоджень, хоча повинен був та міг це передбачити, будучи обізнаний про стан здоров"я матері, підніс її з дивану, обіймаючи руками за спину і посадив у візок для інвалідів. Після цього з метою посадити матір зручніше та ближче до спинки візка, підійшовши сзаду охопив її своїми руками під руки таким чином, що його руки опинились на передній частині тіла потерпілої та зусиллями рук потягнув на себе , щоб потерпіла розмістилась впритул до спинки візка для інвалідів. Не врахувавши силу стискання в цей момент підсудний спричинив ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому третього ребра по правій пригрудинній лінії із ознаками зажаття на зовнішній кістковій пластинці, закритий перелом шостого, сьомого ребер між пригрудинною та правою середньо-ключичною лініями із ознаками зажаття на зовнішній кістковій пластинці та крововиливами в оточуючі м"які тканини.

Крім цього, ОСОБА_3 16.04.2010 р. близько 20.00 год. перебуваючи у будинку за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, будучи в стані алкогольного сп"яніння, не маючи умислу на позбавлення життя своєї матері ОСОБА_4, що в результаті травми та перенесеної хірургічної операції не могла самостійно пересуватись, вчинив її вбивство через необережність.

Так, ОСОБА_3 не передбачаючи заподіяння ним потерпілій тілесних ушкоджень та заподіяння смерті, хоча повинен був та міг це передбачити, будучи обізнаний про стан здоров"я матері, підніс її з дивану, обіймаючи руками за спину, і при подальшому розвороті потерпілої справа на ліво для посадки на візок для інвалідів, коли її ноги знаходились на підлозі і на них було вертикальне навантаження, тобто при форсованому підвертанні правої ступні назовні та форсованому підвертанні лівої ступні до середини, спричинив ОСОБА_4 травму гомілок у вигляді перелому медіального мищелка правої велигогомілкової кістки із ознаками розтягнення на зовнішній кістковій пластині, перелому правої малогомілкової кістки в нижній третині із ознаками зжаття на зовнішній кістковій пластині, обширних крововиливів в м"які тканини правої ступні та м"які тканини правої гомілки до середньої третини, перелому медіального мищелка лівої великогомілкової кістки із ознаками зжаття на зовнішній кістковій пластині, перелому зовнішнього мищелка лівої малогомілкової кістки із ознаками розтягнення на зовнішній кістковій пластині, обширних крововиливів в м"які тканини лівої ступні та по всій окружності правої гомілки до середньої третини, 1-го синця в ділянці зовнішнього мищелка правої гомілки, 1-го синця на зовнішній поверхні правої п"яточної ділянки, 1-го садна на передній внутрішній поверхні правої гомілки в нижній третині, одного крововиливу та садна на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в нижній третині, які за ознакою небезпеки для життя належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, оскільки в клінічному перебігу ускладнились розвитком травматичного шоку, помірним малокрів"ям головного мозку, печінки та кіркового шару нирок і спричинили смерть ОСОБА_4 в той же день.

Винність підсудного в скоєні даних злочинів стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Допитаний в судовому засіданні підсуднй свою вину в скоєних злочинах визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази суду про те, що дійсно він 16.04.2010 р. ввечері , прийшовши додому, вживши перед цим близько ста граммів горілки та пляшку пива, вирішив вивезти свою матір на вулицю щоб вона могла подихати свіжим повітрям, оскільки так часто робив. Піднявши матір з ліжка він посадив її у візок для інвалідів. Для цього він виставив свою праву руку, за яку схопилася мати, та сіла на ліжку з лежачого положення. Лівою рукою він опустив її ноги з ліжка, взяв матір спереду по-під руки та поставив її перед собою на ноги, притримуючи її, після цього розвернув матір з ліва на право та посадив у візок. Оскільки вона сіла незручно і до спинки візка залишалась між її спиною відстань, він вирішив її підтягнути для чого зайшов позаду візка, прижавши його до свого тіла, а руками обхопив матір, яка сиділа до нього спиною, та потягнув на себе. В той час як він садив матір у візок вона постійно вимовляла "ой! ой!", однак оскільки в неї було багато хвороб і це була характерна її поведінка, він не приділив цьому уваги, а матір ні на що не скаржилась.

Згодом він вивіз її на поріг будинку, але оскільки було прохолодно, то вирішив піти принести одіяло, щоб накрити матері ноги. В цей момент він забув зафіксувати візок, оскільки в нього на одному з коліс не працювали гальма і зазвичай вони із дружиною чимось його підперали. Повернувшись із будинку, де декілька хвилин розмовляв по телефону, він побачив що візок впав на бік і мати лежить непритомна на бетонній площадці біля будинку.

Показами потерпілого ОСОБА_1 про те, що 16.04.2010 р. близько 23.00 год. до нього зателефонував його брат ОСОБА_3 та повідомив про смерть матері. Підсудний повідомив йому про те, що напередодні того ж дня він вивіз матір на інвалідному візку на вулицю, а сам зайшов у будинок щоб взяти одіяло і накрити ним ноги матері, оскільки вже був вечір та було прохолодно. За відсутності підсудного візок покотився зі сходів та перекинувся і мати впала із візка на бетонний майданчик перед сходами до будинку. Після цього викликали швидку допомогу.

Також потерпілий зазначив, що ОСОБА_3 матір ніколи не ображав та не бив, перебував із нею у гарних відносинах, тривалий час її доглядав, взяв банківський кредит на її лікування, забезпечував усім необхідним. Крім того зазначив, що немає до підсудного жодних майнових претензій з приводу події, що відбулась та не бажає заявляти цивільний позов.

Показами свідка ОСОБА_5, який працюючи фельдшером Сатанівської районної лікарні №1, виїзджав на виклик 16.04.2010 р. до ОСОБА_4, який було отримано телефоном від сусідів. По прибуттю на місце події приблизно через 15-25 хв. після виклику він побачив потерпілу, яка сиділа на візку і перебувала без свідомості. Біля неї перебували підсудний, його дружина та їх сусідка ОСОБА_5. При огляді потерпілої в неї було виявлено переломи обох ніг. Після введення ін"єкція потерпілу було поміщено в карету швидкої допомоги з метою транспортування до лікарні, оскільки у неї була остання фаза шоку, яка характерна для людини, що отримала такого роду травму близько години часу назад. Однак зазначив, що це залежить і від індивідуальних особливостей організму, віку та стану здоров"я. Присутні на місці події пояснили йому, що потерпіла ОСОБА_4 впала із інвалідного візка через те, що підсудний забув заблокувати колеса візка, через що він самовільно покатився та перекинувся.

Показами свідка ОСОБА_6 про те, що вона проживає по сусідству із підсудним. 16.04.2010 р. вона бачила як ОСОБА_4 відпочивала у візку для інвалідів на порозі біля будинку, а за декілька хвилин почула крик підсудного про допомогу і побачила що в цей момент візок для інвалідів був вже опрокинутий і поряд лежала ОСОБА_4, а підсудний намагався її підняти, однак не міг цього самостійно зробити через значну вагу матері. Тому вона одразу побігла допомогти йому, разом із підсудним підняли його матір та посадили її у візок. ОСОБА_4 весь час перебувала без свідомості та важко дихала. Десь через 15-20 хв. прибула швидка, а перед цим приїхала додому і дружина підсудного ОСОБА_7, яка до приїзду швидкої також допомогала із ОСОБА_4, омивала ноги і обличчя свекрухи, оскільки вони були забруднені після падіння.

Також свідок повідомила, що ОСОБА_3 з матір"ю ніколи не сварився, доглядав її після операції, забезпечував усім необхідним. Вона також жодного разу не бачила щоб він застосовував до неї будь-яке фізичне насильство.

Показами свідка ОСОБА_7 про те, що з січня 2010 р. її чоловік забрав свою матір до них додому, оскільки вона отримала травму ноги і не могла самостійно пересуватися, потребувала постійного стороннього догляду. В квітні 2010 р. їм подарували візок для інвалідів, однак в якому не працювали гальма на одному із коліс. Тому вони постійно під одну сторону даного візка підкладали певні речі (взуття тощо) задля унеможливлення його самовільного руху. Коли 16.04.2010 р. вона повернулася додому ввечері то побачила свого чоловіка та сусідку, які стояли біля ОСОБА_4, яка сиділа у візку без свідомості та важко дихала і було схоже , що вона помирає. Вона одразу побігла до сусідів та попросила їх викликати швидку допомогу. Потім помила свекрусі обличчя, на якому була розсічена брова та ноги, оскільки вони забруднились при падінні. При цьому вона виявила, що ноги (нижня частина) були переламані, оскільки фактично тримались лише на самій шкірі. Згодом приїхала швидка і забрала ОСОБА_4

Також ОСОБА_7 зазначила, що її чоловік ніколи не застосовував до матері ні фізичного ні психологічного примусу, перебував із нею у добрих відносинах.

Показами малолітнього свідка ОСОБА_8, допитаного в присутності педагога ОСОБА_2, який дав покази суду про те, що бачив як тато вивіз ОСОБА_4 на поріг, і після цього пішов у будинок, не підклавши нічого під колесо візка, в якого були несправні гальма. Сам свідок в цей момент перебував поряд і прямував у напрямку виходу з подвір"я, оскільки йшов до друзів. В цей момент він почув як ОСОБА_4 покликала декілька разів батька, оскільки візок почав котитися. Побачивши падіння візка, свідок злякавшись побіг з території подвір"я і того, що відбувалось згодом вже не бачив.

Також він дав покази про те, що в той вечір батько був випивший, оскільки відчувався запах алкоголю. Однак батько ніколи не бив свою матір, доглядав за нею.

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_9 дала суду покази про те, що причиною смерті ОСОБА_4 є саме травматичний шок, що розвинувся в результаті перелому обох ніг. Такий перелом міг утворитися лише у випадку, коли померла перебувала у вертикальному положені і відбувся поворот її тіла, а ноги при цьому залишались нерухомими. Щодо травми ребер , які були переломані, пояснила, що такі тілесні ушкодження могли утворитися не обов"язково від ударів в тіло, а також внаслідок того, що померлу стискали руками спереду, при тому той хто стискав, знаходився позаду неї. Зокрема це могло мати місце при підніманні ОСОБА_4, її підсуванні тощо, оскільки її організм був досить ослаблений, почуття болю було притуплене, то вона і могла не зрозуміти, що в неї зламані ребра, так як відчувала безліч больвих відчуттів внаслідок отриманої попередньо травми та проведеної операції, пролежнів через тривале перебування у лежачому становищі та вікові особливості організму. Травми ребер були отримані напередодні в межах проміжку часу, що становить 12 год. перед настанням смерті.

Вина підсудного доводиться і протоколом медичного освідчення для встановлення стану сп"яніння (а.с. 26); актом судово-медичного дослядження (обстеження) №46 (а.с.41-50), та висновком експерта №46-Е (а.с.57-61), згідно яких встановлено причину смерті ОСОБА_4 та механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених на її тілі; протоколом відтворення обстановки та обставин події (а.с. 72-84), де підсудний показав яким саме чином він піднімав та пересаджував у візок для інвалідів свою матір.

Дії підсудного підлягають кваліфікації за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Суд не вбачає у діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров"я. Органами досудового слідства не доведено винності підсудного у вчиненні даного злочину та мотивів його вчинення, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч.3 ст. 62 Конституції України).

Так, показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, малолітнього свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_3 ніколи померлу не ображав, не застосовував до неї фізичного насильства, а навпаки завжди їй допомагав по господарству, після отримання нею травми забрав із лікарні з метою подальшого догляду до свого будинку, оплачував її лікування, масажні процедури, забезпечував усім необхідним. В зв"язку із браком коштів на лікування померлої брав споживчий кредит. Всі ці дії свідчать про доброзичливе ставлення підсудного до своєї матері, про турботу про неї та відсутність між ними неприязних відносин.

Також показами судово-медичного експерта ОСОБА_10 встановлено, що дані тілесні ушкодження могли утворитися не обов"язково від ударів в тіло кулаків (інших тупих предметів), як зазначають органи досудового слідства, а також внаслідок того, що померлу стискали руками спереду, при тому той хто стискав, знаходився позаду неї. Зокрема це могло мати місце при підніманні ОСОБА_4, її підсуванні тощо…

Показами самого підсудного про те, що дійсно він припускає виникнення середньої тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді переломів ребер внаслідок того, що необережно стиснув матір із зайвим застосуванням сили під час її пересаджування у візок, оскільки вона була досить важкою і йому одному було досить фізично важко її пересаджувати.

Тому такі дії ОСОБА_3 слід перекваліфікувати з ч.1 ст.122 КК України на ст.128 КК України як заподіння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

При обранні підсудному виду та міри покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного є щире каяття в скоєному злочині.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину у стані алкогольного сп"яніння.

Вивченням особистості підсудного встановлено, що він притягується до кримінальної відповідальності вперше, раніше злочинів не вчиняв, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психоневропатолога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину. По місцю проживання характеризується позитивно.

Суд бере до уваги і те, що підсудний скоїв злочини невеликої та середньої тяжкості які є неумисними, розкаявся у вчиненому, визнав свою вину.

За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе в умовах без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання , від відбування якого слід звільнити із випробуванням.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Судові витрати відсутні.

Речові докази по справі : куртку спортивну, жіночу блузу, пару в"язаних шкарпеток передати потерпілому, а візок для інвалідів повернути підсудному.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.119 та ст. 128 КК України та призначити йому покарання.

За ч.1 ст. 119 КК України - у вигляді обмеження волі строком на три роки.

За ст.128 КК України - у вигляді двохсот годин громадських робіт.

Керуючись ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у вигляді обмеження волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном в один рік.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, залишити засудженому попередню підписку про невиїзд.

Речові докази по справі : куртку спортивну, жіночу блузу, пару в"язаних шкарпеток передати потерпілому ОСОБА_1, а візок для інвалідів повернути ОСОБА_3

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 15 днів.

Суддя: