Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1104/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000718 від 07.08.2015 року, стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.10.2015 року яким,

неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Добровелечківка Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1(один) рік.
В силу ст. 105 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття призначеного покарання, застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 та обмеження дозвілля неповнолітнього, а саме перебування поза домівкою після 21.00 години, строком на 1 (один) рік.
Вироком суду неповнолітній ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка). Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

05 серпня 2015 року, близько 01 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізовуючи його, підійшов до домоволодіння ОСОБА_9 , яке знаходиться по АДРЕСА_2 . Переконавшись, що його ніхто не бачить, вчинив крадіжку велосипеду «ARDIS», який стояв біля паркану зі сторони вулиці та належить громадянці ОСОБА_9 , вартість якого складає 507 грн. 60 коп.

З місця вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, шляхом виключення із резолютивної частини вироку призначення покарання останньому у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.
Своє прохання апелянт мотивує тим, що у відповідності до ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

При застосуванні вказаної норми закону має місце таке звільнення від покарання, яке здійснюється шляхом постановлення (проголошення) обвинувального вироку, але без призначення покарання передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України, оскільки замість нього суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру. Таким чином, на переконання апелянта, суд першої інстанції прийнявши рішення про необхідність застосування до обвинуваченого положень ст. 105 КК України, не повинен був призначати покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на сукупності достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, належно оцінені судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та наведені у вироку, і ніким з учасників судового провадження оскаржений не був.
Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч.1 ст.185 КК України, як.таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Із аналізу наведеної норми закону України про кримінальну відповідальність слідує, що суд, дійшовши до висновку про необхідність застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, звільняє особу від покарання взагалі, а не від призначеного покарання, а тому призначати покарання, в даному випадку, не потрібно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшовши правильного висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від покарання та необхідності застосування до останнього примусових заходів виховного характеру, всупереч ч. 1 ст. 105 КК України, безпідставно призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Вказані обставини вказують на те, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни вироку суду в частині призначеного покарання, шляхом виключення з резолютивної частини вироку посилання суду на призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Окрім цього, суд першої інстанції застосувавши до неповнолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру, зокрема обмеживши дозвілля останнього, а саме перебування обвинуваченого поза домівкою після 21.00 години, не визначив граничного часу такого обмеження, що на переконання судової колегії є неприпустимим, а тому вирок суду в цій частині також підлягає зміні.
За таких обставин, колегія суддів знаходить слушними доводи апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне вирок суду стосовно ОСОБА_7 , змінити.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13.10.2015 року відносно неповнолітнього ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку суду посилання про призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_7 звільненим від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_8 із обмеженням дозвілля неповнолітнього, а саме перебування поза домівкою з 21.00 до 06.00 години, строком на 1 (один) рік.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: підписи

Згідно оригіналу:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2