Справа № 725/3055/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2013 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Верешко В.В.

за участю прокурора Калинчук М.І.

представника потерпілого ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження за №0000395 по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, жителя АДРЕСА_1, із середньою технічною освітою, не одруженого, працюючого касиром торгівельного залу в ТОВ «Альянс-Холдінг», на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_2, працюючи на посаді торгового представника ТОВ "Клас і К", яке розташоване в місті Чернівцях, провулок Миколаївський, 14а, будучи матеріально-відповідальною особою, умисно, з корисливих мотивів, в період часу з 01 червня 2011 року по 11 серпня 2011 року, привласнив грошові кошти вказаного товариства, які були йому ввірені на загальну суму 5857 грн.40 коп. за наступних обставин.

Так, 1 червня 2011 року ОСОБА_3 відповідно до наказу №130 від 01.06.2011 року, виданого керівником ТОВ "Клас і К" ОСОБА_4, прийнято на посаду торгового представника вказаного підприємства з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, а також 1 червня 2011 року між ТОВ "Клас і К " в особі керівника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до пункту 1 якого працівник, що займає посаду безпосередньо пов'язану з розвозом товару, отриманням грошових коштів та передачею їх в касу підприємства, із застосуванням у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, і у зв'язку з викладеним зобов'язується вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей.

У період часу з 01 червня 2011 року по 11 серпня 2011 року обвинувачений ОСОБА_2, виконував свої обов'язки торгового представника ТОВ «Клас і К» в місті Чернівцях та в силу наданих йому повноважень був зобов'язаний збирати замовлення на товар в торгівельних точках та отримувати кошти у приватних підприємців-покупців за раніше відвантажений товар, про що мав розписатися на бланку доручення, які йому надавало ТОВ "Клас і К" або у іншому документі за визначенням приватного підприємця, який передавав йому гроші. Того ж дня ОСОБА_2 отримані гроші мав здавати у касу підприємства після завершення роботи на маршруті, про що отримати копію чеку.

Однак, ОСОБА_3, діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення умов договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, в період з 1 червня 2011 року по 11 серпня 2011 року, користуючись тим, що ТОВ "Клас і К " йому ввірено право на отримання грошових коштів товариства від контрагентів за раніше поставлений товар для передачі в касу підприємства, отримав від приватних підприємців ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1 894 грн. 56 коп., ОСОБА_6 в сумі 1 198 грн.79 коп., ОСОБА_7 в сумі 1 381 грн.69 коп., ОСОБА_8 в сумі 1 088 грн. 21 коп., ОСОБА_9 в сумі 196 грн. 75 коп., ОСОБА_10 в сумі 97 грн. 40 коп., які в касу товариства не вніс, а привласнив їх та використав на власні потреби.

Вказані дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 191 КК України, тобто привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало у її віддані.

Під час судового провадження, у зв'язку із повним відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_2 завданої ТОВ "Клас і К" своїми протиправними діями шкоди, між потерпілим в кримінальному провадженні ТОВ "Клас і К" в особі представника ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_2 досягнуто та підписано 16 жовтня 2013 року угоду про примирення, за змістом якої сторони погодили, що ОСОБА_2 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та ураховуючи те, що завдана ним шкода товариству повністю відшкодована, за вказане кримінальне правопорушення понесе покарання у виді штрафу в розмірі в п'ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян в доход держави, що становить 850 грн., на що сторони дають свою згоду. В угоді також визначено наслідки укладення та затвердження угоди і наслідки її невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 191 КК України, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що завдана ним ТОВ «Клас і К» шкода в розмірі 5857 грн. 40 коп. повінстю відшкодована, та вказав, що він розуміє права, надані йому законом, угоду укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Представник потерпілого ОСОБА_1 суду пояснив, що ТОВ "Клас і К" претензій будь-якого матеріального характеру до обвинуваченого не має, оскільки обвинувачений в ході судового розгляду даного кримінального правопорушення завдану товариству шкоду відшкодував в повному обсязі, зазначена угода укладена добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього як представника потерпілої особи зрозумілі. Просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, оскільки угода про примирення може бути укладена у провадженні щодо злочину середньої тяжкості, а вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 191 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також обвинуваченим відшкодована потерпілій особі завдана шкода. При цьому не заперечував щодо затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому ОСОБА_2 узгодженої в угоді міри покарання у вигді штрафу без призначення додаткового покарання, оскільки санкція статті ч. 1 ст. 191 КК України не виключає можливості призначення основного покарання без призначення додаткового покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.) без призначення додаткового покарання, оскільки такий вид покарання відповідає мірі покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 191 КК України, яка серед іншого не визначає такий вид додаткового покарання як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю як обов'язкове додаткове покарання й відповідно не виключає можливості ураховуючи особу обвинуваченого не призначати його.

Крім того, судом також встановлено, що вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до правопорушень середньої тяжкості й відповідно до вимог ст. 469 КК України не виключає можливості ініціювання укладення між потерпілим та обвинуваченим угоди про примирення.

Також, під час судового розгляду, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченому роз'яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов'язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п'ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз'яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз'яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Представнику потерпілого в судовому засіданні роз'яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз'яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України представнику потерпілого зрозумілі. Після таких роз'яснень представник потерпілого не заперечував проти затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, у вигляді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.), виходячи з вимог ст. 65-67 КК України, а також ураховуючи особу обвинуваченого, який повністю відшкодував завдану шкоду, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно працевлаштований, працює на посаді касира торгівельного залу в ТОВ «Альянс-Холдінг» та дана робота є його єдиним засобом для існування, на думку суду є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання та не суперечить визначеній у санкції ч. 1 ст. 191 КК України мірі основного покарання.

Крім того, при узгодженні сторонами міри основного покарання без призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 191 КК України як позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд вважає, що сторони угоди, узгоджуючи обвинуваченому основну міру покарання без призначення додаткового покарання не порушили вимог загальних засад призначення покарання, оскільки санкція ч. 1 ст. 191 КК України не передбачає обов'язкового призначення додаткового покарання й відповідно не виключає можливості ураховуючи особу обвинуваченого не призначати його.

Також, при призначені покарання враховано обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом'якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду в судовому засіданні угоди про примирення, суд, враховуючи пояснення обвинуваченого, визнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження, а саме, між потерпілим в кримінальному провадженні ТОВ "Клас і К" в особі представника ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_2 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 191 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 469, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим в кримінальному провадженні №0000395 ТОВ "Клас і К" в особі представника ОСОБА_1 та обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України ОСОБА_2 від 16 жовтня 2013 року.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Речові докази: оригінали товарно-транспортних накладних ТОВ «Клас і К» та оригінали актів звірок взаємних розрахунків з кожним із приватних підприємців - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов залишити без розгляду.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити ОСОБА_2, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.