АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11-кп/796/1119/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 13.07.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст.187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст.186 КК України на 8 років позбавлення волі, на підставі ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 27.06.2014 року звільнений з місць позбавлення волі 04.07.2014 року умовно-достроково на 2 роки 7 місяців 1 день,

- визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.07.2009 року та остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він будучи особою, яка раніше вчинила розбій, 03 листопада 2014 року близько 18 години 30 хвилин перебуваючи біля будинку № 89 по вул. Закревського в м. Києві, з метою заволодіння чужим майном, вчинив розбійний напад на ОСОБА_9 .. При цьому ОСОБА_8 із застосуванням насильства, небезпечним для здоров`я ОСОБА_9 , що виразилось в нанесенні удару рукою в обличчя та заподіяння останньому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, заволодів сумкою потерпілого вартістю 100 гривень, гаманцем вартістю 100 гривень, грошима в сумі 2200 гривень, мобільним телефоном «Самсунг GT-S5610» вартістю 690 гривень з сім-карткою оператора «Київстар» вартістю 25 гривень і 20 гривнями на рахунку, а всього заволодів майном потерпілого на загальну суму 3135 гривень.

Крім того, 07 листопада 2014 року близько 17 години 45 хвилин, ОСОБА_8 , який раніше вчинив розбій, перебуваючи біля будинку № 7 по вул. Драйзера в м. Києві, з метою заволодіння чужим майном, вчинив розбійний напад на ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_8 із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого, що виразилось в нанесенні удару рукою в обличчя та заподіяння останньому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад шість, але менше ніж двадцять один день, заволодів майном ОСОБА_10 , а саме: портфелем вартістю 500 гривень, парасолькою вартістю 100 гривень, гаманцем вартістю 300 гривень, грошима в сумі 1470 гривень, мобільним телефоном «Самсунг GT- E1200» вартістю 399 гривень з сім-карткою оператора «Київстар» вартістю 25 гривень і 10 гривнями на рахунку, а всього заволодів майном потерпілого на загальну суму 2839 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок суду змінити та кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України. Зазначає, під час судового розгляду не було розглянуто клопотання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення та судом при призначенні покарання не були враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_8 з`явився із зізнанням, активно сприяв розкриттю злочинів, має двох малолітніх дітей, відшкодував потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а також відсутність обтяжуючих обставин та тяжких наслідків від скоєного. Зазначені обставини, на думку захисника, дають підстави вважати про можливість виправлення ОСОБА_8 у менш тривалий термін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 401 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, свої висновки щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду та які суд оцінив у відповідності до вимог, передбачених ст. 94 КПК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази, зокрема: показання потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пояснили за яких обставин обвинувачений вчинив стосовно них розбійний напад, які тілесні ушкодження були їм спричинені та яким належним їм майном він заволодів; дані, які містяться у протоколах слідчих експериментів від 24.03.2015 року та 17.03.2015 року, згідно яких ОСОБА_8 за участю потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показав на місці скоєння злочинів про обставини вчинення ним нападу на потерпілих та заволодіння належним їм майном; протоколі огляду від 16.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_8 добровільно надав слідчому портфель, який він відкрито викрав у чоловіка 07.11.2014 року по вул. Драйзера, 7 в м. Києві; повідомленні ПТЗ «Скарбниця», згідно якого ОСОБА_8 04.11.2014 року заклав в ломбардне відділення на пр. Лісовому, 23 в м. Києві мобільний телефон «Самсунг»; дані, які містяться у висновку експерта № 490/Е від 17.03.2015 року, згідно якого у ОСОБА_9 мало місце тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в обох чолових, скроневих частках (більше зліва), травматичного субарахноїдального крововиливу, субдуральної гематоми білатерально (більше зліва) чолово-скронево-тім`яних ділянок, синців на повіках обох очей, садна на лівій брові, спричинена тупим предметом (ми) можливо 03.11.2014 року та за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу та висновку експерта № 489/Е від 12.03.2015 року, згідно якого у ОСОБА_10 мала місце закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забійної рани лівої надбрівної дуги з переходом на верхню повіку лівого ока та за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу; дані протоколу пред`явлення потерпілому ОСОБА_10 для впізнання від 03.03.2015 року, згідно якого потерпілий впізнав на зображеному фото № 3 ОСОБА_8 , як ту особу, що вчинила стосовно нього розбійний напад та інші зазначені у вироку докази.

Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_8 під час розгляду справи в суді першої інстанції визнав свою вину у вчиненні злочинів та після допиту потерпілих і дослідження письмових доказів пояснив, що злочини ним були вчинені внаслідок збігу обставин та матеріальної скрути.

Також пояснив, що він не оспорює характер, локалізацію та тяжкість тілесних ушкоджень, які були заподіяні потерпілим в результаті нанесення ним ударів рукою в обличчя.

Оцінивши наявні докази, суд правильно визнав їх належними, допустимими, достовірними, а у їх взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8

Давши належну оцінку доказав суд вірно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі захисника про необхідність перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, не заслуговують на увагу.

Зокрема, згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності № від 06 листопада 2009 року № 10, відповідно до якого небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого насильством визнається умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в мент їх вчинення.

Як визнав установленим суд, ОСОБА_8 з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 заподіяв йому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а потерпілому ОСОБА_10 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менше ніж 21 день.
Це підтверджено даними висновків судово-медичних експертиз від 17.03.2015 року та 12.03.2015 року, які в установленому законом порядку досліджені судом.
При проведенні зазначених експертиз були додержані вимоги законодавства та обставин, які б ставили під сумнів обгрунтованість експертних висновків не встановлено.
Правових підстав визнавати зазначені висновки експертів недійсними, при апеляційному розгляді встановлено не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про необхідність кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, є безпідставними.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував суспільну небезпеку, тяжкість та обставини скоєних ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, суспільно-корисною працею не займається, має двох малолітніх дітей, задовільно характеризується за місцем проживання, відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність тяжких наслідків від скоєних злочинів та думку потерпілих.

З урахуванням всіх цих обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі, є правильним.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, суд призначаючи ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків не визначився з частиною невідбутого за попереднім вироком покарання яке підлягає приєднанню до покарання, призначеного за даним вироком.

З огляду на зазначене, враховуючи суспільну небезпеку, тяжкість та обставини скоєних ОСОБА_8 злочинів, дані про його особу, який раніше судимий, суспільно-корисною працею не займається, задовільно характеризується за місцем проживання, має двох малолітніх дітей, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну потерпілому ОСОБА_9 шкоду, колегія суддів вважає за необхідне до призначеного судом покарання за даним вироком приєднати частину невідбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.07.2009 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі, та пом`якшити ОСОБА_8 призначене судом за ст. 71 КК України покарання за сукупністю вироків до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, оскільки таке покарання на думку колегії суддів є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Пом`якшити ОСОБА_8 призначене судом за ст. 71 КК України покарання за сукупністю вироків до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
В іншій частині вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4