н/п 1-кп/640/652/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Зоряне. Дніпропетровської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, призваного на військову службу під час мобілізації до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 23 жовтня 2014 року, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст. 407 КК України, -
встановив:
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року сержант ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 28 від 26.08.2014 року сержант ОСОБА_6 , зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія-номера обслуги 1-ї зенітної батареї, зенітного дивізіону.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно панувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
29 жовтня 2014 року командиром військової частини
ОСОБА_5 була надано відпустку терміном десять календарних днів строком до 07 листопада 2014 року.
Однак, сержант ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних норм законодавства України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись під виконання обов`язків військової служби 07 листопада 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та без поважних причин не з`явитися вчасно на службу до військової частинии НОМЕР_1 ,
Реалізуючи свій злочинний умисел, сержант ОСОБА_5 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 07 листопада 2014 року, в порушення вказаних вимог Закону, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою; АДРЕСА_3 , та до 03 серпня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
03 серпня 2015 року сержант ОСОБА_5 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
Таким чином, сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2. 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», діючи умисно, з мстою тимчасово ухилитись від військової служби, 07 листопада 2014 року без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , та до 03 серпня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, визнав повністю, щиро розкаявся, заявив клопотання про слухання справи на підставі вимог ч.3 ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву, у якій зазначив, що обвинувачення йому зрозуміло, процесуальні наслідки визнання свої вини та слухання справи у такому порядку, йому відомі.
З урахуванням клопотання обвинуваченого та думок захисника та прокурора, які не заперечували проти слухання справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд з`ясував та впевнився, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, що їхня позиція добровільна та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, виклав фактичні обставини вчинення злочину відповідно до змісту обвинувального акту, пояснив, що не з`явився вчасно до військової частини, близько 10 місяців з дому, де перебував у відпустці, оскільки хворіла його дитина. При цьому він не повідомив жодним чином командира частини про наявність таких обставин.
Суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, тобто ОСОБА_5 нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання суд в сукупності оцінив обставини справи, механізм вчинення злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання та служби характеризується позитивно, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та наявність на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Обставини, що обтяжують покарання відсутні. Прокурор просив суд при призначенні покарання застосувати положення ст. 69 КК України, та перейти до менш суворого покарання, не передбаченого у санкції ч.3 ст. 407 КК України, а саме: штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
На підставі викладеного, враховуючи наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, посткримінальну поведінку обвинуваченого, який самостійно повернувся у військову частину, що у своєї сукупності значно зменшує суспільну небезпеку кримінального правопорушення та його наслідки, суд вважає за можливе застосувати при призначенні покарання положення ст. 69 КК України, та перейти до менш суворого покарання, не передбаченого у санкції ч.3 ст. 407 КК України, а саме: штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-375, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме: 3400 гривень.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1