справа № 164/248/16-к
п/с 1-кп/164/17/2016
У Х В А Л А
10 лютого 2016 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
18 січня 2016 року до суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
Під час проведення підготовчого засідання у даному кримінальному провадженні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке він мотивував тим, що повідомлення про підозру його підзахисному не було вручено в законний спосіб, а тому в подальшому слідчий не мав законного права відкривати матеріали досудового розслідування та вручати обвинувальний акт, вважає, що в такому випадку повідомлення про підозру не внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань. Крім того, стороні захисту не надано для огляду речові докази, а в обвинувальному акті, всупереч ст. 291 КПК України, взагалі не викладено формулювання обвинувачення ОСОБА_4 та не зазначено місце затвердження обвинувального акту, в реєстрі відсутні дані про захисника та відомості про надання йому доступу до матеріалів кримінального провадження, призначення експертизи, а сам реєстр матеріалів досудового розслідування не має дати складення та номер провадження відрізняється від номера, який вказано в обвинувальному акті.
Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та просив повернути обвинувальний акт прокурору.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання про повернення обвинувального акту, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Пояснив, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 відмовився отримувати в присутності понятих, а тому просив призначити справу до судового розгляду.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, кожного зокрема, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства, держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного, неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
В силу вищевказаної статті КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню судом зі стадії попереднього розгляду кримінального провадження в разі, коли даний документ не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості: прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; дата та місце його складення та затвердження.
Всупереч вказаним нормам Закону, в обвинувальному акті відсутні повні відомості щодо прокурора, який затверджував даний обвинувальний акт, зокрема, вказано лише прізвище та ім`я особи, а також відсутні дані про місце затвердження обвинувального акту.
Крім того, хоча в обвинувальному акті і вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону, але обвинувачення належним чином повністю не сформульовано.
Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1)подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення;
2)винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а саме форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3)вид і розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди та розмір процесуальних витрат;
4)обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують відповідальність, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження;
5)обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
Зазначені вище обставини і складають зміст обвинувачення, обов`язок доказування якого, відповідно до ст. 92 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора, а у встановлених цим Кодексом випадках на потерпілого.
Неналежне або незрозуміле формулювання обвинувачення перешкоджає обвинуваченому здійснювати належний захист і є порушенням приписів, викладених у п. «а» ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та, відповідно до вимог КПК України, розцінюється як порушення права обвинуваченого на захист.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту слідчим не було конкретно сформульовано обвинувачення, крім того, орган досудового розслідування обмежився лише загальним формулюванням способу та часу вчинення кримінального правопорушення, зокрема, вказавши «…поступово почав вживати дану наркотичну речовину, використовуючи пластикову пляшку об`ємом 2 л з саморобним мундштуком. Приблизно о 11 годині він був затриманий працівниками Маневицького РВ УМВС України у Волинській області і під час проведення огляду місця події вилучено два паперові згортки із подрібненою речовиною рослинного походження».
Суд погоджується із думкою захисника з приводу того, що реєстр матеріалів досудового розслідування, всупереч вимогам ст. 109 КПК України, не містить повного опису усіх без винятків процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування та достатніх відомостей про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.
Щодо твердження захисника про те, що повідомлення про підозру його підзахисному не було вручено в законний спосіб, а тому в подальшому слідчий не мав законного права відкривати матеріали досудового розслідування та вручати обвинувальний акт, і що в такому випадку повідомлення про підозру не внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань судом до уваги не приймається, оскільки не знайшло свого підтвердження під час проведення підготовчого засідання. Також сторона захисту не позбавлена можливості оглянути речові докази під час розгляду кримінального провадження.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить висновку, що під час проведення підготовчого засідання встановлено підстави для прийняття рішення, визначеного п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а тому клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, а обвинувальний акт із додатками поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.
Керуючись ст. ст. 2, 91, 291, 314 КПК України, -
Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий