Справа № 1-141/2010
Номер провадження 1-141/2010
ВИРОК

іменем України

21 червня 2010 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Пташинського І.А.

при секретарі Терлецькій І.В.

з участю прокурора Паращак В.В.

захисника-адвоката ОСОБА_1

розглянувши у заеритому судовому засіданні в м. Самборі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 „гАДРЕСА_1, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні в якого знаходиться двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, військовонезобовязаного, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.155 КК України,

встановив:

ОСОБА_2, 13 січня 2010 року о 16 год. та 22 лютого 2010 року о 16 год. по вул. Шухевича, д. 33 „Г, кв. 25, в м. Самборі, Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, вступив в статеві зносини із малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка не досягла статевої зрілості.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою винність у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 13 січня 2010 року о 13 год. до нього додому прийшла племінниця ОСОБА_3. Він був в нетверезому стані. За взаємною згодою він вступив в статеві зносини із ОСОБА_3 При цьому він сам її роздівав і вона опору не чинила. Після статевого акту вони присіли, покурили і потім ОСОБА_3 пішла. З 13.01. по 22.02.2010 р. вона приходила до нього в квартиру 5-7 разів, але в статеві зносини вони не вступали. 22.02.2010 р. десь о 13-14 год. ОСОБА_4 прийшла до нього в квартиру і він, будучи випившим, запропонував їй вступити в статеві зносини, на що вона не відмовилась, а сама зайшла в спальню, сама роздягнулась і вони за взаємною згодою вступили в статеві зносини. Після статевого акту вони вдягнулись, покурили і вона пішла. Стверджує, що він не був у ОСОБА_3 першим і крові, після статевого акту 13.01.2010 р., на ліжку не було. Про те, що їй ще не виповнилося шістнадцяти років йому було відомо.

Крім визнання підсудним своєї вини в інкримінованому йому злочині, його винність доведена наступними доказами:

Показами допитаної в судовому засіданні малолітньої потерпілої ОСОБА_3 про те, що 13.01.2010 р. вона прийшла додому до ОСОБА_2, щоб побавитись із його маленькими дітьми. В той час ОСОБА_2 із своїм батьком випили 1л горілки. Після розпиття спиртного, ОСОБА_2 відправив свого батька спати, а сам почав чіплятись до неї, пхаючи руки їй під кофту, торкаючись грудей. Потім він посадив її на диван, роздягнув та вступив з нею в статеві зносини. Після статевого акту вона одягнулась і пішла гуляти з дівчатами. Про те що сталось вона нікому не розповідала і до 22.02.2010 р. в квартиру до підсудного не приходила. Коли 22.02.2010 р. вона прийшла до ОСОБА_2, то думала, що там також є його дружина, і вона хотіла побавитись із їхніми дітьми. В квартирі були тільки ОСОБА_2 та його батько, які пили горілку. Після того, як ОСОБА_2 відправив свого батька спати, її завів в кімнату, посадив на диван та знову роздягнув її, роздягнувся сам та вступив з нею в статеві зносини. Під час статевого акту вона не кричала і потім батькам нічого не розповідала.

Показами представника потерпілої ОСОБА_5 про те, що в грудні 2009 р. січні 2010 р. дочка ходила до ОСОБА_2 та прибирала в квартирі, носила туди з дому продукти. Про статеві зносини підсудного із його дочкою йому не було нічого відомо.

Показами представника потерпілої ОСОБА_6 про те, що підсудний неодноразово закривав її дочку ОСОБА_4 в себе в хаті і залишав на ніч. ЇЇ дочка любить дітей і тому приходила в квартиру ОСОБА_2 Їй неодноразово погрожував ОСОБА_2, що „застрілить її, але вона цього серйозно не сприймала, так як в нього фантазія аж „зашкалює.

Оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_7 з яких відомо, що він проживає разом із сином ОСОБА_2, невісткою та двома онуками. ОСОБА_3 дуже часто приходила до них додому. В якийсь день, вона прийшла до них, коли вони з сином випивали, і той сказав йому йти спати до себе в кімнату. Що було далі йому не відомо. Після цього ОСОБА_3 не було в них приблизно два тижні, а потім вона знову почала до них приходити (а.с.30).

Оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_8 про те, що після 13.01.2010 р. поведінка учениці ІНФОРМАЦІЯ_5, але після 22.02.2010 р. вони звернули увагу на те, що вона перестала ходити в школу, на телефонні дзвінки не відповідала (а.с.40).

Оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_9, згідно яких відомо, що, під час проведення бесіди 24.02.2010 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили його в присутності ОСОБА_6 про те, що вони вступали між собою в статеві зносини (а.с.а.с.94).

Заявою ОСОБА_6 від 24.02.2010 р. про те, щоб прийняти міри до ОСОБА_2, який займається розбещенням її малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.5).

Протоколом явки з повинною ОСОБА_2 від 24.02.2010 року, в якому він добровільно зізнався у тому, що у приміщенні своєї квартири по взаємній згоді з неповнолітньою ОСОБА_3 вступав в сексуальні зносини природнім способом (а.с.10).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 21.05.2010 року, яким підтверджується, що ОСОБА_2 показав місце та розказав обставини вчиненого ним злочину (а.с.80-84).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 21.05.2010 року, з якого відомо, що малолітня потерпіла ОСОБА_3 розказала про обставини та показала місце де ОСОБА_2 вступав із нею в статеві відносини (а.с.85-86).

Висновком судмедекспертизи №90/10 від 15.03.2010р., з якого відомо, що будь-яких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_3 не виявлено. Виявлено старе пошкодження дівочої плави, яке утворилось більше 20 днів до освідування. Тілесних ушкоджень, які характерні для боротьби чи самооборони не виявлено. Малолітня ОСОБА_3 являється статево недозрілою (а.с.26-27).

З висновку амбулаторної судово-психолого-психіатричної експертизи №269 від 12.04.2010 р. відомо, що ОСОБА_3 психічним захворюванням не страждає. Рівень психічного розвитку потерпілої відповідає її вікові, хоча спостерігається явна педагогічна занедбаність. Їй притаманний неврівноважений (нестійкий) тип характеру із відразою до систематичних занять, прагненням бездумно гаяти час на вулиці. В силу свого малолітнього віку, вона розуміла фактичний характер вчинюваних з нею дій, але не розуміла соціального значення цих дій. При бажанні ОСОБА_3 могла чинити принаймі пасивний опір (а.с.64 - 66).

Із висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №270 від 12.04.2010 року видно, що ОСОБА_2 психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки ситуативно обумовленої помірної депресивної реакції, яка на даний час не досягає рівня психозу чи недоумства, а тому не позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав і не виявляв ознак будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.70-71).

Оцінюючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає надуманими та не приймає до уваги показання потерпілої ОСОБА_3 в тій частині, що „ОСОБА_2, шляхом погроз побити її та щось зробити її батькам, шляхом душіння її за горло та нанесення удару кулаком в груди, примусив її проти волі вступити з ним в статеві зносини, та що тілесні ушкодження у вигляді синців на її шиї бачили батьки, оскільки вони не знайшли свого підтвердження ні в ході досудового слідства, ні в судовому засіданні, частково спростовуються поясненням самої потерпілої від 24.02.2010 р., які вона давала в присутності своєї матері ОСОБА_6 (а.с.8-9); послідовними поясненнями та показами підсудного ОСОБА_2, які відповідають обставинам справи; висновком судмедекспертизи №90/10 від 15.03.2010р., з якого відомо, що будь-яких тілесних ушкоджень, в тому числі характерних для боротьби чи самооборони, на тілі ОСОБА_3 не виявлено (а.с.26-27)

Також суд не надає віри показам законних представників малолітньої потерпілої ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в тій частині, що вони бачили на шиї та руці дочки тілесні ушкодження, зокрема синці, так як вони є зацікавленими особами в справі, а їхні покази не підтверджуються жодними доказами в справі. Крім того, ні в ході дізнання, ні під час проведення досудового слідства вони жодного разу не повідомляли про зазначені факти. Дані твердження також спростовуються заявою ОСОБА_6 від 24.02.2010 р. про те, щоб прийняти міри до ОСОБА_2, який займається розбещенням її малолітньої дочки (а.с.5).

Оцінюючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_2 в статевих зносинах із малолітньою ОСОБА_3, яка не досягла статевої зрілості, а тому кваліфікація його дій за ч.1 ст.155 КК України є вірною.

При обранні міри та виду покарання підсудному, суд враховує особу підсудного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

Як обставини, що помякшують відповідальність, суд враховує те, що підсудний зявився із зізнанням, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Як обставини, що обтяжують покарання суд враховує те, що підсудній вчинив злочин перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_2, можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Речові докази по справі, а саме: відеокасету «Панасонік міні ДВ» - слід залишити при справі.

Судових витрат по справі не має.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 155 КК України, та засудити його за цією статтею на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно п.3, 4 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_2 обовязок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази по кримінальній справі, а саме: відеокасету «Панасонік міні ДВ» - залишити при справі.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_2 залишити без змін підписку про невиїзд з постійного місця проживання до вступу вироку в законну силу.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя