Справа № 567/410/13-к
УХВАЛА

21.05.2013 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Поліщук Т.М.

секретар - Гічиновська Я.В.

прокурора Ковальчук Л.В.

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1, який народився 15 березня 1990 року в м. Острог Рівненської області, громадянина України, не працюючог, не одруженого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та ухвалою Острозького райсуду від 05 лютого 2013 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час підготовчого засідання ОСОБА_1 заявляв клопотання про заміну запобіжного заходу із утримання під вартою на домашній арешт вказавши на те ,що ризики передбачені п1,2 ч.1 ст. 177 КПК України відпали так як слідство по справі завершене.

Ухвалою суду від 01.04.2013 року в заявленому клопотанні ОСОБА_1 було відмовлено.

Однак повторно 16.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся із клопотанням до суду та просить замінити запобіжний захід із утримання під вартою на заставу, мотивуючи тим , що ризики передбачені п1,2 ч.1 ст. 177 КПК України відпали так як слідство по справі завершене, свідки допитані ,а телефон який був причиною конфлікту його батько передав для слідчої прокуратури ОСОБА_2

Суд вивчивши клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 ,заслухавши думку прокурора , рахує клопотання не обґрунтованим та таким що не підлягає до задоволення із наступних підстав.

05.02.2013 року Острозьким районним судом було винесено ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 , котрий 3.02.2013 року о 19 год. 55 хв. був затриманий в порядку ст. 207, 208 КПК України.

04.02.2013 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Як вбачається із вищевказаної ухвали суду під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що підозрюваний ОСОБА_1 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити або сховати речовий доказ, який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З кримінального провадження вбачається, що 03.02.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 внесено дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Як слідує із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється в тому, що 02.02.2013 року, близько 22 год. 25 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на подвірї піцерії "Маестро", що знаходиться по проспекту Незалежності, 17, в м. Острог Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, двома пивними кухлями, які тримав у руках, умисно завдав декілька (близько десяти) ударів в ділянку голови ОСОБА_3, 1996р.н., чим заподіяв останньому тілесних ушкоджень у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми, множинних вдавлених переломів кісток склепіння черепа, перелом лобної кістки, поздовжній перелом піраміди правої скроневої кістки, забій - стиснення головного мозку важкого ступеня, епідуральні нашарування правої гемісфери головного мозку, забійної рани голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

Після цього, продовжуючи свої дії, ОСОБА_1, пивним кухлем, який тримав у руці, умисно, завдав декілька ударів в різні ділянки голови, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, чим заподіяв останньому тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, багатоуламкового вдавленого перелому правої тімяної кістки, забій-компресія головного мозку середнього ступеня, забійні рани та забої мяких тканин голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

Звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий зіслався на те, що підозрюваний ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, будучи працівником правоохоронного органу, після вчинення кримінального правопорушення з місця події зник, не повідомивши про подію міліцію та своє керівництво, зранку 03.02.2013 року покинув місце тимчасового проживання в своїх батьків в АДРЕСА_1 та виїхав за межі м. Острог, знаючи про виклик працівниками міліції від свого батька ОСОБА_5 з приводу перевірки його причетності до заподіяння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, чим вчинив спробу ухилитися від слідства і тому є ризик, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Зазначив, що є ризик знищення підозрюваним ОСОБА_1 речового доказу мобільного телефону, який належав одному з потерпілих і із-за якого виник конфлікт, який перебував у батька ОСОБА_1 і який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Прокурором доведено, що існує ризик того, що ОСОБА_1 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки його поведінка безпосередньо після спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме те, що він будучи працівником правоохоронного органу не надавши допомоги потерпілим зник з місця події та не повідомив про неї міліцію та медичну установу, а також від`їзд з м. Острога через декілька годин після зазначених подій, вказують на існування зазначеного ризику. Із повідомлення слідчої УМВС України в Рівненській області ОСОБА_6 вбачається, що за повідомленнями батьків ОСОБА_1 він був виїхав з м. Острог.

Одночасно, прокурором було доведено, що застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_1

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, з місця події зник мобільний телефон, який належав одному з потерпілих та якого підібрав батько підозрюваного ОСОБА_1, чим спричинив конфлікт, в ході якого і були заподіянні тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і місцезнаходження зазначеного мобільного телефону, який є речовим доказом по справі на даний час не встановлено, а тому є ризик, що підозрюваний ОСОБА_1 спробує знищити або сховати цей мобільний телефон, який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту доведено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. Оскільки ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років і в суді було доведено, що ОСОБА_1, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового слідства та суду і знищити або сховати доказ, який має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то щодо нього орбгрунтовано застосувано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Аналізуючи при цьому в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме молодий вік ОСОБА_1, відсутність судимості, наявність в нього родини та роботи при відсутності міцних соціальних зв`язків за місцем постійного проживання, переконливість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, спосіб вчинення правопорушення щодо двох осіб, один з яких є неповнолітнім, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_1 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, суд знову ж таки прийшов до висновку, що застосування щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим, оскільки поведінка ОСОБА_1 свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заявляючи клопотання про заміну запобіжного заходу із утримання під вартою на більш мякий вид , ОСОБА_1 не надав доказів про те що зазначені в ухвалі суду від 05 лютого 2013 року ризики відпали.

Його посилання на те , що телефон був переданий слідчій прокуратури ОСОБА_2, не відповідають дійсним обставинам справи та є не правдивими, так як по факту викрадення телефону відкрито кримінальне провадження, котре на сьогоднішній день є в провадженні слідчих Острозького РВВС України. Матеріали справи виділені в окреме провадження.

Станом на 21 травня 2013 року не опитано 15 свідків по справі , а тому є загроза впливу зі сторони обвинуваченого , на дачу ними показів в суді

Крім того станом на 21 травня цього року ОСОБА_1 є безробітним, що підтверджується витягом із наказу №89 від 14.05.2013 року про звільнення його із служби, а тому власних коштів на внесення застави він не має. Що стосується коштів його батьків ,то ніхто із них не заявив клопотання про можливість внести заставу у розмірі визначеному судом та не надав підтверджуючих документів про розмір своїх доходів та наявність в них достатньої кількості коштів на внесення застави.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 176-178, 183, 193-196, ч.3 ст 315,331, 369-372 КПК України, суд -

ухвалив:

В задоволені клопотання ОСОБА_1 про заміну запобіжного заходу із утримання під вартою на заставу відмовити.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_7