Справа № 1- 78/2010 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2010 року смт. Володарськ-Волинський

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Криницького Л.В.

при секретарі Свиридок А.В.

за участю : ОСОБА_1

прокурора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду кримінальну справу відносно

ОСОБА_2, 16.07. ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, судимого 18.04.2005 року Володарсько- Волинським районним судом за ст.286 ч.2 КК України , але на даний час судимість знята у встановленому законом порядку, за ст. 122 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2009 року близько 17 години на березі річки Ірша, що в с. Рижани Володарсько-Волинського району Житомирської області громадянин ОСОБА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно, усвідомлюючи протиправний зміст своїх дій, наніс один удар кулаком руки в лобову частину голови та два удари правою ногою в область лівої руки ОСОБА_3, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження , у вигляді косого перелому діалізу лівої ліктьової кістки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоровя.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що 13 вересня 2009 року близько 12 години він разом з ОСОБА_4 перебували на річці Ірша, що в селі Рижани Володарсько- Волинського району, де ловили рибу. Вони побачили човен в якому сиділо два чоловіки - це були мешканці села Рижани ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Ловлячи рибу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 крикнули їм, щоб вони не кидали спінінгами тому, що там стояли їхні риболовецькі сітки. ОСОБА_4 відповів, що вони кидають спінінги в сторону, де сіток немає, але ОСОБА_3, перебуваючи у нетверезому стані почав виражатись на їх адресу нецензурними словами та вимагав, щоб вони підпливли до них. Вони підпливли до берега де ОСОБА_3 намагався його вдарити, але він наніс удар рукою в :5личчя ОСОБА_3 першим. ОСОБА_3 впав та став захищатись руками. Він по руках ОСОБА_3 наніс декілька ударів ногою. ОСОБА_4 їх розборонив.

Пізніше він дізнався, що ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, у вигляді перелому руки.

Крім повного визнання вини підсудним ОСОБА_2, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочині передбаченому ст. 122 ч.І КК України, стверджується доказами дослідженими в суді:

-потерпілий ОСОБА_3 суду показав, що 13 вересня 2009 року він з ОСОБА_5 відпочивали на річці, рибалили. На іншому човні спінінгами ловили рибу два чоловіки. Він їм крикнув, щоб вони не зачепили чужі сітки. До них підпливли ті два чоловіки, серед яких був ОСОБА_2, та ОСОБА_4, з якими він раніше не був знайомий, які стали його бити. По руці його вдарив ОСОБА_2, йому здається, що удар по р йому нанесли веслом. Скільки йому нанесли ударів він не може визначити так як його бил тому числі і по голові, а тому він втратив орієнтацію. У нього серйозне пошкодження руки, він до цих пір продовжує лікувати і яка у нього не працює. Він проживає в селі, роботи не має із-за травми нічого не може робити по господарству, а в селі потрібна саме сила.

-свідок ОСОБА_6 суду показала, що 13 вересня 2009 року ввечері додому повернувся її чоловік у якого були побиті губи, боліла рука. Він сказав, що його побили на річці два хлопці. Одним ударом в обличчя такі тілесні ушкодження, які були на обличчі чоловіка, нанести було неможливо. Вона побігла на річки і побачила човен в якому було два чоловіки у яких вона запитала хто побив її чоловіка. Вони порадили звернутися їй до міліції.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що він з ОСОБА_6 рибалили, а тому коли побачили, що ОСОБА_2 з ОСОБА_4 кидають спінінги біля їх сіток, то ОСОБА_6 крикнув щоб вони не кидали їх так як зачеплять сітки та висловився в їх адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_2 з ОСОБА_4 підпливли до їхнього човна і спочатку в човні, а потім на березі стали бити ОСОБА_6. Спочатку ОСОБА_2 наніс удар ОСОБА_6 в обличчя, а коли той впав та став захищатися руками то він продовжив бити його ногами. Йому здалося що і ОСОБА_4 також наносив удари. Все відбулося так швидко, що він не встиг заступитися за ОСОБА_6. Під час побиття ОСОБА_2 сказав ОСОБА_6, що це йому не батька бити.

-свідок ОСОБА_4 суду показав, що 13 вересня 2009 року він разом з ОСОБА_2 пішли на річку покидати спінінги. Вони були на човні коли ОСОБА_6 став їм кричати, щоб вони не кидали спінінг на їхні сітки. Вони відповіли, що на сітки вони не кидають, тоді ОСОБА_6 став кричати, щоб вони пливли до них і став їм погрожувати. Вони підпливли до берега де ОСОБА_2 став битись з ОСОБА_6. Він хотів їх розборонити. ОСОБА_2 став бити ОСОБА_6, і коли той впав то ОСОБА_2 наніс йому декілька ударів по руках. ОСОБА_6 бив лише ОСОБА_2, він ОСОБА_6 не бив.

-відтворенням обстановки та обставин події із якого слідує, що ОСОБА_2 розповів та показав де та при яких обставинах він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 ( а.с. 70-71 ).

-судово-медичними експертизами, про те, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_3 утворилися від дії твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнева, можливо в результаті нанесення як удару по руці весло ( деревяною палицею), так і внаслідок нанесення удару ногою. На тілі ОСОБА_3 інших зафіксованих тілесних ушкоджень виявлено не було. Вказані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості. ( а.с. а.с.21- 22, 56).

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_2 в скоєні злочину знайшла своє ствердження в судовому засіданні і кваліфікує його дії за ст. 122 ч. 1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків , передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що помякшують його покарання до яких суд відносить щире каяття.

Досудове слідство в обвинуваченні вказує, що помякшуючою обставиною також є активне сприяння розкриттю злочину. Суд вважає, що вказана помякшуюча обставина в дії підсудного відсутня так як в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 активно допомагав правоохоронним органам розкривати злочин, виявляти сліди та предмети злочину. Його показання щодо обставин вчинення злочину суттєво різняться з показаннями потерпілого. Після вчинення злочину він сам до правоохоронних органів не звернувся, а давав показання під тиском здобутих досудовим слідством доказів. За вказаних обставин суд вказані помякшуючу обставину із обвинувачення виключає.

За обставин досліджених по справі суд приходить до переконання що ОСОБА_2може бути виправлений без ізоляції його від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті за якою він обвинувачується, з встановленням іспитового строку.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_3 підсудний ОСОБА_2 визнав частково. Суд також вважає, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому' задоволенню. Суд не задовольняє позов в частині витрат пов язаних з поїздками дружини потерпілого в м. Житомир за 17.09, 22.09. 2009 року, не задовольняє витрати на придбання ліків від 21.01. та 22.01. 2010 року в ЦРА -214 м. Коростеня, так як потерпілий не надав підтверджувальних документів на їх лікарське призначення, та не задовольняє товарні чеки від 22.09. 2009 року, які написані від руки, в яких відсутні відомості за що виписані вказані чеки, місце розташування аптеки чи медичного закладу, відомості про товар та лікарське призначення. За вказаних обставин суд задовольняє позов потерпшого щодо стягнення матеріальних збитків на суму 1243 грн. 84 коп..

Вирішуючи питання в частині відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд виходить з обставин вчинення злочину, тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень, що потерпілий продовжує лікуватися, не може працювати із-за пошкодження руки, а тому сім»я поставлена в тяжке матеріальне становище, характеру та обсягу його фізичних, душевних, та психічних страждань, яких зазнав потерпілий, характеру та тривалості немайнових витрат, розяснень постанови Пленуму Верховного суду України Про практику в справах про відшкодування моральної / немайнової/ шкоди і визначає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди з підсудного ОСОБА_2 підлягає стягненню 5 000 (п»ять тисяч) гривень.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України і призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, визначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки 6 місяців , якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та

роботи;

-періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3

Васильовича матеріальну шкоду в сумі 1243 грн. 84 коп. та в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 5 000 (пять тисяч) гривень.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_2 до вступу вироку в законні силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області протягом 15 діб з моменту проголошення через Володарсько-Волинський районний суд.

Головуючий /підпис/

Копія вірна.

Суддя: Л.В.Криницький