Справа № 333/4421/14-к
Справа №333/4421/14-к
Провадження №1-кп/333/13/15
ВИРОК

Іменем України
13 жовтня 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0001933 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, українця, освіта вища, офіційно непрацюючого, розлученого, маючого малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є депутатом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
07 травня 2014 року, приблизно о 13-20 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись у загальному коридорі біля кімнати АДРЕСА_2 , в ході конфлікту на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та потерпілою ОСОБА_4 , діючи умисно, завдав останній, що знаходилась у положенні лежачі на спині на підлозі, одного удару своєю ногою в область правого ліктьового суглобу та одного удару своєю ногою в область грудної клітини, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді крововиливу і садна в проекції правого ліктьового суглобу, на задній поверхні грудної клітини, які згідно судово-медичної експертизи №2268 від 27.05.2014 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнав повністю та суду пояснив, що 07 травня 2014 року, приблизно 13-00 годині, до місця його мешкання у АДРЕСА_3 , приїхали потерпіла ОСОБА_4 та його колишня дружина ОСОБА_10 і почали забирати у нього їх спільну із ОСОБА_10 малолітню дитину. Далі вони піднялися до місця його безпосереднього мешкання, до кімнати АДРЕСА_2 , де він із ОСОБА_10 зайшли до зазначеної кімнати. Після розмови із ОСОБА_10 він вийшов до секції, де побачив ОСОБА_4 і попросив її вийти, на що отримав у відповідь погрози та напади на нього. У відповідь він спочатку відійшов, а згодом узяв її за руки та відсунув подалі від себе. Після цього ОСОБА_4 намагалася вдарити його правою рукою з розвороту та впала на дерев`яну підлогу у секції. Далі із кімнати вибігла ОСОБА_10 . Згодом ОСОБА_4 піднялася, а він, щоб уникнути конфлікту, зайшов до кімнати та зачинився. У процесі конфлікту тілесних ушкоджень він не отримував і, зі свого боку, жодного удару ОСОБА_4 не наносив. Алкогольні напої в той день він не вживав. Звинувачення ОСОБА_4 у нанесенні тілесних ушкоджень він пов`язує із існуючим цивільним спором щодо визначення місця проживання їхньої спільної із ОСОБА_10 малолітньої дитини.
Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим, суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, із показів допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 суд встановив, що остання знає обвинуваченого з 2012 року як колишнього чоловіка її сестри ОСОБА_10 07 травня 2014 року, приблизно о 13-00 годині, вона разом із сестрою ОСОБА_10 прибули до місця мешкання ОСОБА_7 , а саме: гуртожиток по АДРЕСА_3 , з наміром забрати малолітню дитину її сестри. Біля гуртожитку почався конфлікт, під час якого обвинувачений узяв дитину (на той час дитині було 7-8 місяців) і побіг до своєї кімнати. Вони побігли за ним. У кімнаті №314, що знаходиться на третьому поверсі гуртожитку, її сестра та обвинувачений залишились за зачиненими дверима, а вона почала чекати в секції навпроти дверей у кімнату. Через деякий час з кімнати вибіг ОСОБА_7 , узяв її руками за горло, відштовхнув до стіни і повалив на підлогу. Після цього наніс їй два удари ногою, один із яких влучив у пахвову область зліва, а інший в область правого ліктьового суглобу. Згодом вибігла ОСОБА_10 та відштовхнула обвинуваченого від неї і той відразу забіг до своєї кімнати. Після зазначеної події вони разом із ОСОБА_10 вийшли на вулицю та відразу викликали міліцію. До обвинуваченого вона жодним чином не намагалася застосувати фізичну силу. Окрім неї, обвинуваченого та її сестри у секції біля кімнати №314 нікого не було. Медичне освідування було проведене вранці наступного дня, адже того дня експертна установа була вже зачинена. У той день вона на тренуванні не була, якихось інших тілесних ушкоджень, окрім як від ОСОБА_7 , не отримувала. Вона просить суд покарати обвинуваченого суворо, призначити покарання у виді громадських робіт.
Із показів допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 суд встановив, що остання є рідною сестрою потерпілої ОСОБА_4 та колишньою дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 . У неї разом із обвинуваченим є спільна малолітня дитини, з приводу місця проживання якої існує спір. 07 травня 2014 року, приблизно о 13-00 годині, вона разом із потерпілою приїхали до місця мешкання обвинуваченого, а саме: гуртожитку, що знаходиться у АДРЕСА_3 , з метою забрати дитину. Там, вони побачили обвинуваченого разом із дитиною біля гуртожитку. Після початку розмови він узяв дитину та побіг до своєї кімнати, розташованої на третьому поверсі гуртожитку. Вона разом із потерпілої побігли за ним. На третьому поверсі вона та обвинувачений зайшли до кімнати №314, а потерпіла залишилася у коридорі секції біля кімнати. Згодом обвинувачений поклав дитину у ліжко, відштовхнув її і вибіг до секції біля кімнати, після чого вона почула крики та гуркіт. Кричав ОСОБА_7 , а гуркіт як нібито щось впало важке на підлогу. Після цього вона вибігла до коридору, де побачила, що ОСОБА_7 стоїть поруч із потерпілою, яка лежить на підлозі, і замахується на неї ногою, а остання відмахується від нього руками. Після побаченого вона підбігла і відтягла ОСОБА_7 від ОСОБА_4 . Далі обвинувачений забіг до кімнати та зачинився. Після цього вона допомогла потерпілій піднятися і остання їй розповіла про те, що сталося, а саме як обвинувачений вибіг, схватив її за шию, зірвав з шиї золотий ланцюжок, повалив на підлогу і вдарив ногою. Після того, що трапилося, вони відразу викликали міліцію та почали чекати на вулиці. Під час конфлікту інших осіб, окрім неї, потерпілої та обвинуваченого, у коридорі секції не було. Після конфлікту вона бачила подряпини на шиї та ліктьовому суглобі потерпілої.
Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтвердила висновки, проведених нею судово-медичних експертиз по справі та додатково пояснила, що при освідуванні у ОСОБА_4 були виявлені крововиливи і садна на правом ліктьовому суглобі та на задній поверхні грудної клітини, зліва на задній пахвовій лінії, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження. Пошкодження утворилися від дії не менш ніж двох травматичних впливів. Тілесні пошкодження не могли утворитися при одноразовому падінні на тупу рівну поверхню виходячи з їх локалізації протилежні сторони тулуба. Відсутність інших ушкоджень зліва разом із крововиливами на задній пахвовій лінії робить взагалі неможливим отримання даного ушкодження при падінні на тупу рівну поверхню. Не виключається утворення видимих тілесних ушкоджень від ударів ногами. Після додаткового допиту потерпілої експерт повідомила, що не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень при обставинах, вказаних ОСОБА_4 .
Крім показів потерпілої, свідка та експерта судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.05.2014 року суд встановив, що ОСОБА_4 07.05.2014 року о 18-15 годині звернулася до старшого ДІМ із заявою, в якій просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який 07.05.2014 року наніс її тілесні ушкодження та порвав золотий ланцюжок.

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 07.05.2014 року, суд встановив, що 07.05.2014 року слідчий СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, в присутності двох понятих, здійснив огляд місця події, а саме: секцію від кімнат АДРЕСА_4 , зокрема, ділянку біля вхідних дверей до кімнати № НОМЕР_1 .

Із дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 №2268 від 22.05.2014 року суд встановив, що крововилив і садно в проекції правого ліктьового суглобу, на задній поверхні грудної клітини у ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Ушкодження виникли від дії тупих предметів. Давність виникнення ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи, а саме: 07.05.2014 року.

Із дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_4 №2269-д від 22.05.2014 року суд встановив, що виникнення ушкоджень у ОСОБА_4 можливо при будь-кому взаєморозташувані потерпілої відносно нападаючого за умови доступності зони ушкоджень. Приймаючи до уваги локалізацію видимих ушкоджень у ОСОБА_4 їй було завдано не менше 2-х травматичних впливів.

У судовому засіданні також досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_7 .

У ході судового слідства суд всебічно і повно дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення та захисту, із дотриманням принципу змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Версія обвинуваченого, що він не наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4 спростовуються показами допитаних у судовому засіданні потерпілої, свідка, експерта, висновками судово-медичних експертиз.

Зокрема, твердження обвинуваченого, що ОСОБА_4 могла отримати тілесні ушкодження від падіння на підлогу повністю спростовується показами експерта, яка пояснила суду щодо неможливості утворення тілесних ушкоджень у потерпілої у результаті одноразового падіння на підлогу. Твердження захисника обвинуваченого щодо можливості отримання тілесних ушкоджень потерпілої на тренуванні спростовується показами потерпілої, яка пояснювала, що в той день вона не тренувалася, показами свідка ОСОБА_10 , яка пояснювала, що вона побачила подряпини на правому суглобі лише після конфлікту і приїзду міліції вони чекали в той день тривалий час, поясненнями експерта, яка визначила часові рамки утворення виявлених нею тілесних ушкоджень на потерпілій.

Показання потерпілої суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також показанням свідка ОСОБА_10 , допитаної у судовому засіданні, показанням допитаного у судовому засіданні експерта, дослідженим у судовому засіданні матеріалам експертиз, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена і кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та громадської діяльності, його стан здоров`я на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, соціальні зв`язки розлучений, має малолітню дитину, офіційно не працює. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає.
Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, його матеріальний стан, відношення до скоєного, конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, положення ст.56 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, щовідповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання та є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд, враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишити особисте зобов`язання.
Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.100, 122, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1