Справа № 694/30/16-к Провадження №1-м/694/1/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
27.01.2016 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
Головуючого: судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Головинського районного суду м. Москви РФ від 11.02.2013 р. за вчинення злочину, передбаченого п. «а, в, г, з» ч.2 ст. 126, ч. 2 ст. 162, п. «а, в, г» ч. 2 ст. 163 КК РФ до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -
12.01.2016 р. до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Головинського районного суду м. Москви РФ від 11.02.2013 р., яким громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім відомим місцем проживання якого в Україні було АДРЕСА_1 , засуджений за п. «а, в, г, з» ч.2 ст. 126, ч. 2 ст. 162, п. «а, в, г» ч. 2 ст. 163 КК РФ до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму.
Вирок суду набрав законної сили, ОСОБА_4 направлено для відбуття покарання в ФКУ "Виправна колонія №26 ГУФСВП Росії по Самарській області" кінцевий строк відбуття покарання 06серпня 2022 року.
08 грудня 2015 року Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України.
Суд, заслухавши прокурора, який просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995 р. визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 610 КПК України, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статі Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 засуджено вироком Головинського районного суду м. Москви РФ від 11.02.2013 р.

Вирок Головинського районного суду м. Москви РФ від 11.02.2013 р. набрав законної сили 29.04.2013.
Вказані обставини підтверджуються копіями вироку та розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується письмовою заявою.
ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. «а, в, г, з» ч.2 ст. 126 (викрадення людини, вчинене групою осіб за попередньою змовою, із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, із застосуванням предметів, що використовувалися у якості зброї, з корисливих мотивів), ч. 2 ст. 162 (розбій, вчинений із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, групою осіб за попередньою змовою, із застосуванням предметів, що використовувалися у якості зброї), п. «а, в, г» ч. 2 ст. 163(вимагання, вчинене групою осіб за попередньою змовою, із застосуванням насильства, з погрозою знищення чужого майна у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
На підставі ч.3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом частково складення призначених покарань ОСОБА_4 було призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
На момент вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, а також на момент вирішення питання про приведення вироку суду Російської Фендерації у відповідність із законодавством України його дії відповідно до Кримінального кодексу України слід кваліфікувати за:
-ч. 2 ст. 146 КК, як викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснюване протягом тривалого часу, санкція якої передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк;
-ч. 2 ст. 187 КК, як розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.
-ч. 2 ст. 189 КК, як вимагання вимагання, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; та ч. 3 ст. 189 КК вимагання, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, або таке, що завдало майнової шкоди у великих розмірах, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна;
Згідно з ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене ОСОБА_4 за вироком Головинського районного суду м. Москви РФ від 11.02.2013 р. покарання за п. «а, в, г, з» ч.2 ст. 126 УК РФ є більшим, ніж максимальний строк позбавлення волі, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Головинського районного суду м. Москви РФ від 11.02.2013 р. щодо ОСОБА_4 в частині засудження за п. «а, в, г, з» ч.2 ст. 126 УК РФ та вважати його засудженим за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Крім того, оскільки виключення передбачені ч.4 ст.610 КПК України не застосовуються у даному випадку суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Головинського районного суду м. Москви РФ від 11.02.2013 р. щодо ОСОБА_4 в частині засудження за п. «а, в, г» ч. 2 ст. 163 УК РФ та вважати його засудженим за ч. 2, 3 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.
Крім того, з огляду на те, що призначене ОСОБА_4 за вироком Головинського районного суду м. Москви РФ від 11.02.2013 р. покарання за ч.2 ст. 162 УК РФ є меншим, ніж мінімальний строк позбавлення волі, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави та вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Головинського районного суду м. Москви РФ від 11.02.2013 р. щодо ОСОБА_4 в частині засудження за ч.2 ст. 162 УК РФ та вважати його засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України з урахуванням вимог п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Призначаючи покарання суд іноземної держави керувався й положеннями ч.3 ст. 69 КК РФ відповідно до якої якщо хоча б один із злочинів є тяжким, то кінцеве покарання призначається шляхом часткового або повного складання покарань.
Відповідно до ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Керуючись ст. 70 КК України суд вважає необхідним призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на десять років.
Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_4 початок строку - 07.08.2012р., кінець строку - 06.08.2022р., станом на 24.11.2014р., не відбутий строк покарання - 7 років 08 місяців 12 днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 серпня 2012 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Вирок Головинського районного суду м. Москви РФ від 11.02.2013 р. про засудження ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого п. «а, в, г, з» ч.2 ст. 126, ч. 2 ст. 162, п. «а, в, г» ч. 2 ст. 163 КК РФ до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму - привести у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років; за ч. 2, 3 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років; за ч. 2 ст. 187 КК України з урахуванням вимог п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст. 70 КК України остаточним покаранням вважати позбавлення волі на 10 (десять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 серпня 2012 року.
Копію ухвали суду направити Міністерству юстиції України та Державної пенітенціарної служби України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Якщо ухвала суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1