Провадження № 1-кп/522/1215/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2016 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0009847 від 26.10.15, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеса, громадянин України,неодружений, з середньою освітою, раніше не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
-за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,-
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, за наступних обставин.
Так, 25.10.2015 року, приблизно о 23 годині 32 хвилини, ОСОБА_4 знаходячись біля свого будинку за адресою: м. Одеса, вул. Лейтенанта Шмідта, 6, умисно, з хуліганських мотивів, з метою дестабілізації роботи виборчої дільниці № 303, що знаходиться у пров. Шампанському, 11 що у Приморському районі в м. Одеса, за допомогою мобільного телефону «Samsung GT-EI200» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна» НОМЕР_2 подзвонив на спецлінію оператора «102» ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, та повідомив що будівлю вказаної виборчої дільниці заміновано, достовірно знаючи, що така інформація не відповідає дійсності.
Під час досудового розслідування 30.11.2015 року між прокурором прокуратури Приморського району м. Одеси та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості має положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності, а саме, завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Враховуючи щире каяття ОСОБА_4 , того, що вчинив кримінальне правопорушення вперше, добровільно погасив витрати органів МНС на виїзд за хибним викликом, для забезпечення швидкого судового провадження узгоджено вид і розмір покарання у виді позбавлення волі строком на два роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки та покладенням обв`язків передбачених ч.2,3 ст. 76 КК України.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання із випробуванням. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
Захисник просив затвердити таку угоду, та підтвердила добровільність її укладення.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 259 КК України, оскільки він вчинив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення вибуху.
Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано суспільним інтересам. Потерпілого в названому кримінальному провадженні немає.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення.
На підставі вище викладеного, суд вважає, що необхідно затвердити дану угоду про визнання винуватості, та призначити покарання, відповідно до угоди у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, та звільнити від призначеного покарання на підставі ст. 75 КПК України із випробуванням строком на 2 (два) роки. Покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені в ч.ч. 2, 3 ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374-375, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду, укладену 30 листопада 2015 року між прокурором прокуратури Приморського районного суду м. Одеси і обвинуваченим про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 259 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням строком на 2 (два) роки.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки передбачені ч.ч. 2,3 ст. 76 КК України, а саме:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) гривень.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
27.01.2016