Справа № 495/6852/13-к
Ухвала

02.06.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю старшого прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю адвокатів - ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі суду клопотання ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимими в порядку ч.3 ст.89 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст. 368 КК України; ОСОБА_7 за ч.5 ст.27, ч.4 ст. 368 КК України.

ОСОБА_6 надав клопотання про визнання недопустимими (в порядку ч. 3 ст.89 КПК України) наступних доказів: протокол огляду місця події від 04.06.2013 року (т. №1, а.с. 18-24); відеозапис огляду місця події від 04.06.2013 року; висновки №3172,3123/17 криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин від 25.06.2013 року (т. 2, а.с.128-131).

Клопотання обґрунтовує тим, що вказані слідчі дії були проведені з грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства, отримані з порушенням гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і громадянина. Так, у вступній частині складеного слідчим протоколу огляду місця події не зазначені відомості про всіх осіб, присутніх при проведенні процесуальної дії, не зазначено чи були зазначені особи на момент проведення огляду місця події учасниками кримінального провадження; перед проведенням слідчої дії особам, які приймали в ній участь (крім понятих) не були роз`яснені їх права та обов`язки, встановлені КПК України; особи, які приймали участь в процесуальній дії не були завчасно повідомлені про використання при огляді спеціальної люмінесцентної лампи та фіксації даної процесуальної дії за допомогою відеокамери; в порушення ч. 5,6 ст. 104 КПК України відсутній підпис ст. слідчого ОСОБА_6 в протоколі, не зазначено про його відмову від підпису; у відповідності до ч.ч.5,7 ст. 237 КПК України змиви з рук не можуть бути вилучені при проведенні огляду; робітники правоохоронних органів не мали права примушувати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до участі в огляді; заступник прокурора не мав права при проведенні огляду задавати питання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ; в порушення ч.ч. 1, 2 ст. 41 КПК України оперативні слідчі дії були проведенні без письмового доручення слідчого, прокурора; в порушення ч. 7 ст. 237 КПК України відеозапис здійснювався не уповноваженою на то особою та ін.

В судовому засіданні старший прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання з підстав його необґрунтованості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання ОСОБА_6 та не погодились з позицією прокурора, викладеною у судовому засіданні. Крім того, адвокат ОСОБА_5 також зазначив, що наявні розбіжності в протоколі про огляд місця події та відеозаписі місця події, а саме в протоколі зазначена неповна інформація; також незрозуміло в якому процесуальному статусі перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під час проведення зазначених процесуальних дій.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що на момент проведення огляду місця події діюче законодавство не передбачало визначення окремого статусу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , так, вони не мали статуса ані свідка, ані підозрюваного, вони були учасниками ОМП.

Крім того, розбіжності між протоколом огляду місця події та відеозаписом, а саме зазначення в протоколі більш вузького змісту, не є підставою для визнання доказу недопустимим, оскільки саме безпосередній відеозапис проведення огляду місця події проводиться з метою відображення повної картини огляду місця події, доповнює зміст даного протоколу.

Суд, беручи до уваги пояснення всіх учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.104 КПК України анкетні дані учасників огляду місця події повинні бути вказані у вступній частині протоколу. Між тим, як видно з відео, долученого до протоколу огляду, особи, які проводили даний огляд назвались працівникам міліції та прокуратури, при цьому показали свої посвідчення, таким чином їх особистість була встановлена. Відсутність повної адреси місця проживання одного з понятих не свідчить про його відсутність при ОМП, а понятий ОСОБА_9 підтвердив присутність на місці ОМП другого понятого ОСОБА_10 . Отже, в даному випадку відсутнє істотне порушення прав людини, що є обов`язковою умовою для визнання недопустимим цього доказу.

Посилання ОСОБА_6 на те, що особам, які приймали участь в проведенні огляду місця події не було роз`яснено їх права та обов`язки, не відповідає КПК, оскільки параграфами 2,3,4,5 КПК не передбачено відповідної статті, яка передбачала б права оперативних підрозділів органів ОВС УВБ та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які слід було б роз`яснити.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що під протоколом ОМП відсутній його підпис є невірним. Так, із протоколу вбачається, що ОСОБА_6 не тільки поставив свій підпис під ним, а ще й написав власноруч зауваження.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на незаконність вилучення слідчим слідів нашарування на руках ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суперечить ст. 237 КПК України. Так ч.7 ст. 237 КПК передбачено, що при огляді слідчий, прокурор, або за їх дорученням спеціаліст мають право оглядати та вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. В даному випадку слідчий прийняв рішення про негайне вилучення слідів нашарування хімічної речовини, що є річчю, та яка знаходилась на руках ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щоб запобігти їх знищенню.

Із відеозапису огляду місця події від 04.06.2013 року вбачається, що заступник міжрайонного прокурора ОСОБА_11 відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України в ході проведення огляду задавав питання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою встановлення відомостей про обставини правопорушення, а саме чи є в них незаконна грошова винагорода в сумі 3900 грн. Ніхто з присутніх учасників огляду працівники міліції, прокуратури, чи УВБ не примушували ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідати на їх питання.

Що стосується інформації щодо нібито «затримання» Райляна в спецповідомленні міжрайонного прокурора ОСОБА_12 від 05.06.2013 року та наказу начальника МВС №1239 від 10.06.2013 року, то дійсний час та день затримання ОСОБА_13 міститься в протоколі його затримання, який є в матеріалах кримінального провадження. Затримував ОСОБА_6 слідчий Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури ОСОБА_14 , про що він склав відповідний протокол.

Слідчим ОСОБА_14 при тимчасовому вилученні предметів, які мають важливе доказове значення по справі, а саме: грошових коштів, змивів з рук та інших доказів не порушено вимог ст. 167 та 168 КПК. В подальшому слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт цього майна, на той час ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вже було повідомлено про підозру.

Відповідно до ст. 41 КПК України оперативні підрозділи проводять слідчі (розшукові) дії лише за письмовою вимогою слідчого чи прокурора. Однак, як вбачається із відеозапису до протоколу ОМП, працівники УВБ лише допомагали слідчому проводити ОМП, а не проводили його самостійно. Таким чином, письмове доручення необхідно працівнику УВБ для проведення ними особисто будь-яких слідчих(розшукових) дій. В кінці протоколу написано, що огляд проводив слідчий ОСОБА_15 , а не оперативні працівники УВБ.

Правила проведення відеозйомки під час проведення ОМП передбачено в ч.2 ст. 104 КПК, в якій вказано, що у випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів, про це зазначається в протоколі. Більше ніяких вимог до цього не ставиться (вказівки прізвища особи, яка знімає, тощо).

У відповідності до ст. 36 КПК України заступник прокурора ОСОБА_11 , як процесуальний керівник в даному кримінальному провадженні, керував процесом проведення ОМП.

Відповідно до ст. 87 КПК України - недопустимі є докази, які отримані внаслідок істотного порушення прав людини.

Жодне з порушень, вказаних в ч.2 ст. 87 КПК в даному випадку не має місце.

Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на момент проведення огляду місця події були діючими працівниками міліції, тобто людьми із вищою юридичною освітою, які самі неодноразово проводили такі слідчі дії та добре володіють КПК України, однак на момент підписання даного протоколу не вказали на жодне «грубе порушення їх прав» при проведенні даної слідчої дії, в процесі огляду добровільно відповідали на запитання прокурора та показували документи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що протокол огляду місця події від 04.06.2013 року (т. №1, а.с. 18-24); відеозапис огляду місця події від 04.06.2013 року є належними та допустимими доказами.

Таким чином, висновок №3172, 3123/17 киміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин від 25.06.2013 року (т. 2 а.с. 128-131) є допустимим доказом, оскільки грунтується на допустимих доказах, отриманих при проведенні 04.06.2013 року огляду місця події.

Керуючись ст. ст. 89, 371-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про визнання доказів недопустимими в порядку ч.3 ст.89 КПК України відмовити.

Ухвала суду окремо оскарженню не підлягає, а заперечення проти даної ухвали суду можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя