Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

ІМЯМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Димбіцького Ю.В.,

судді Мотрука М.І.,

народних засідателів Капніної В.В., Паламаренко О.М., Харитонова О.О.,

при секретарі Телевань С.В.

з участю прокурора Папроцького В.А.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллінці кримінальну справу по

обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки і жительки с.Городок Іллінецького району Вінницької області, вул.Котовського, 10, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженої, на утриманні одна неповнолітня і одна малолітня дитина, не працюючої, раніше не судимої, -

по ст.ст.14 ч.1, 27 ч.3, 115 ч.2 п.п.6, 11 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, проживаючи із ОСОБА_3 протягом останніх сімнадцяти років в зареєстрованому шлюбі у власному домогосподарстві № 10 по вул.Котовського в с.Городок Іллінецького району Вінницької області, конфліктуючи із ним протягом усього їхнього спільного проживання на побутовому грунті, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті своєму чоловікові ОСОБА_3 на грунті тривалих особистих неприязних стосунків із ним, а також ревнощів та з корисливих мотивів, які виразились у бажанні обернути зароблені під час їхнього сімейного проживання несправедливо привласнені її чоловіком спільні гроші та цінності на свою користь, в період із квітня по червень 2010 року підшукувала виконавця скоєння такого злочину.

Здійснюючи готування до злочину з метою умисного позбавлення життя свого чоловіка ОСОБА_3, у червні 2010 року ОСОБА_2 через ОСОБА_4 познайомилась із ОСОБА_5, який за її дорученням за винагороду в розмірі 2000 доларів США мав убити ОСОБА_3

Організатор умисного вбивства на замовлення ОСОБА_2, здійснюючи готування до злочину, підшукавши виконавця скоєння злочину ОСОБА_5, 16 червня 2010 року, біля 14 год., в м.Іллінці Вінницької області, на автобусній зупинці зустрілась із ним. При розмові із ОСОБА_5 ОСОБА_2 вказала йому, що бажає, щоб ОСОБА_3 було вбито таким способом, щоб її в цьому не запідозрили і не притягнути до відповідальності, а саме скоєння виконавцем ОСОБА_5 вбивства, інсценованого під нещасний випадок внаслідок ДТП. При цьому ОСОБА_2 обумовила з ОСОБА_5 розмір оплати за скоєння вбивства на замовлення в сумі 2000 доларів США.

Після одержання згоди виконавця на вчинення цього злочину ОСОБА_2 того ж дня, біля 18 год. в с.Городок Іллінецького району Вінницької області передала ОСОБА_5 фотокартку свого чоловіка ОСОБА_3, повідомила про місце можливого його знаходження, марку та номерні знаки його автомобіля та при цьому передала виконавцю гроші в сумі 1000 грн., як завдаток, після чого була впевнена у виконанні її замовлення.

21 червня 2010 року після одержання інформації про настання смерті свого чоловіка ОСОБА_3 внаслідок ДТП та отримання відповідного підтвердження цього факту, що її повністю задовольнило, ОСОБА_2, вважаючи, що на її замовлення вбито потерпілого ОСОБА_3, повідомила виконавця, що розрахується з ним через два тижні, оскільки на той час у неї були відсутні кошти.

Однак, вбивство потерпілого не було вчинено, оскільки ОСОБА_5 являвся законспірованою працівниками міліції особою і, відповідно до Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», діяв з метою викриття злочинних дій ОСОБА_2

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину у скоєнні злочину визнала повністю і пояснила, що вона прожила 17 років у шлюбі із ОСОБА_3 Жили вони по-різному було і добре, і погано - вони розводились, потім знову сходились, в шлюбі у них народилось двоє дітей, які зараз є неповнолітніми. ОСОБА_3 впродовж їхнього спільного проживання постійно принижував її, пив, зраджував їй, знущався над нею і бив її вдома. Останній раз влітку 2010 року побив сильно до втрати свідомості, до тями її приводили діти, потім залишив їх і переїхав жити в м.Гайсин до молодої коханки. В запалі злості вона ладна була на все, щоб помститися і заподіяти йому такий біль, який переживала сама.

Одного разу в розмові із найманим працівником її фермерського господарства ОСОБА_4, який за татуюваннями видавався особою із кримінальним минулим, вона висловила своє бажання позбавити життя ОСОБА_3 і запитала про можливого виконавця її замовлення за відповідну оплату. ОСОБА_4 відмовився від виконання цього, пообіцявши допомогти із виконавцем. Згодом до неї зателефонував невідомий, який в подальших розмовах погодився на її прохання покарати чоловіка ОСОБА_3, своїм настирливим допитуванням фактично добившись від неї підтвердження бажання позбавити його життя у спосіб інсценування під дорожньо-транспортну пригоду за ціну у дві тисячі доларів. При зустрічі вона передала цьому невідомому фотокартку свого чоловіка і одну тисячу гривень завдатку за здійснення його вбивства з імітацією дорожньо-транспортної пригоди. Згодом працівники міліції повідомили її про загибель її чоловіка ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась у Гайсинському районі, а потім її було затримано за підозрою у вчиненні замовного вбивства і вона дізналась, що її чоловік живий, а виконання її замовлення і його загибель були інсценовані працівниками міліції.

Ще за дві неділі до цих подій після чергового побиття вони із ОСОБА_3 домовились щодо поділу спільного нажитого майна і фактично розділили його він забрав два автомобілі і биків, а їй залишилось домоволодіння і свині. Спору з цього приводу у них не було, претензій до чоловіка вона не мала. Замовити вбивство чоловіка її спонукало бажання помститися за всі пережиті знущання, побої, зради і приниження. Це було зроблено в запалі фізичного і морального болю внаслідок протиправної поведінки до неї з боку чоловіка ОСОБА_3, зараз вона шкодує про вчинене, кається у скоєному, оскільки попри все продовжує його любити. В жодному разі вона не змогла б довести свій умисел помсти шляхом позбавлення життя чоловіка до завершення. Просить вибачення у потерпілого за свій емоційний необдуманий вчинок та просить суд не позбавляти її волі, дати можливість виростити двох її неповнолітніх дітей дівчаток.

Крім фактичного визнання своєї вини підсудною, її вина у скоєнні злочину підтверджується даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_3, який пояснив, що дійсно у їхній із підсудною сімї часто бували конфлікти. Він дбав про сімю, дітей, а дружина через свою нестриманість і балакучість провокувала сварки і скандали. Останніх більше десяти років він спиртного не вживає, але бували випадки, коли він бив ОСОБА_2, зраджував їй з іншими жінками, які у нього є «в кожному селі». Останній конфлікт у них виник влітку 2010 року неділі за дві перед затриманням дружини, тоді він дійсно на очах у дітей сильно побив її до втрати свідомості. Після того він залишив дружину, забрав за домовленістю частину спільного нажитого майна і переїхав проживати у найману квартиру в м.Гайсин.

Згодом невідома особа йому зателефонувала на мобільний телефон і анонімно повідомила, що його хочуть убити і за цю інформацію він має заплатити шість тисяч доларів США. Він не сприйняв це серйозно, хоча припустив, що таке може бути зумовлене грошовими інтересами його партнерів у сфері здійснення підприємницької діяльності. Згодом в м.Гайсині невідомі у цивільному силовим способом без будь-яких пояснень затримали його на дорозі, як злочинця, відібрали телефони, відвезли в м.Вінницю в управління боротьби з організованою злочинністю, де повідомили, що його замовили вбити, вимусили підписати заяву із проханням захисту і запропонували інсценувати виконання вбивства. При цьому йому не повідомили, хто саме замовив його вбивство, тому він погодився на інсценування лише з метою дізнатися особу замовника. Він не міг навіть припустити, що замовником могла бути його дружина ОСОБА_2, бо якби дізнався про це зразу, то не дав би згоди на співробітництво із міліцією по її викриттю.

Після усіх оперативних процедур імітації його загибелі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому повідомили, що замовником була саме його дружина. Спору щодо майна у них не було і мотивів відібрати його у нього шляхом позбавлення життя дружина мати не могла, оскільки майнові питання ними були вирішені завчасно за взаємною згодою. Крім того за складом характеру дружина є доброю людиною, матірю і господаркою, вона не здатна на вбивство людини чи навіть на його холоднокровне замовлення. Він вважає, що своєю протиправною і аморальною поведінкою в сімї він сам спровокував дружина на вчинення відчайдушних необдуманих емоційних вчинків, довівши її до лави підсудних. За час від затримання дружини він проживає із неповнолітніми дочками, самостійно не може дати ради ані їм, ані домашньому господарству. Він простив підсудну, не має до неї жодних претензій, просить суд не позбавляти її волі і повернути додому йому дружину, а малим дітям маму.

Вина підсудної у скоєнні злочину підтверджується також показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він уже друге скликання працює сільським головою в с.Городок Іллінецького району, впродовж тривалого часу знає сімю ОСОБА_2, як зразкову. Підсудна є доброю прямою людиною, вправною господаркою, дбайливою і люблячою матірю і дружиною. Правда, були випадки, коли ОСОБА_2 скаржилась на поведінку свого чоловіка ОСОБА_3 Останній раз десь у кінці весни на початку літа 2010 року він сильно побив її, однак розголосу і офіційного розслідування цій події вона не дала. Знаючи підсудну, він стверджує, що вона не змогла б ніколи вбити людину, чи по-серйозному замовити таке вбивство. Він вважає, що підсудна не є суспільно-небезпечною особою, тому її доцільно покарати у передбачений законом спосіб без позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що є близьким до сімї підсудної ОСОБА_2, знає її і чоловіка ОСОБА_3 лише з позитивної сторони. Знає також, що в їхній сімї, як, мабуть, і в кожній іншій, часто виникали сварки.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що підсудна ОСОБА_2 є його рідною матірю, а потерпілий ОСОБА_9 вітчимом, хоча він вважає його рідним батьком, оскільки той із шестирічного віку виростив і виховав його. Тому він навіть прізвище взяв ОСОБА_8. Зараз він проживає окремо, має свою сімю, однак знає, що останнім часом між батьками виникали суперечки, ОСОБА_3 бив матір і ображав її, тому вона скаржилась на це.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що працював у фермерському господарстві ОСОБА_2 трактористом, знав про суперечки в їхній сімї і про те, що ОСОБА_3 часто бив дружину, чув від неї висловлювання із намірами позбавити його життя, однак не придавав їм значення, оскільки вважав несерйозними. 16 червня 2010 року ОСОБА_2 попросила його прослідкувати в селі за автомобілем «Форд» чорного кольору, чи не бути за ним їхати інший автомобіль. Він постояв на вулиці, побачив лише один автомобіль «Форд» чорного кольору, про що сказав ОСОБА_2 Згодом вона повідомила йому, що то до неї приїжджав її коханець.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що працював у фермерському господарстві ОСОБА_2, знає її, як добру, чуйну, працьовиту людину - «трудоголіка», при цьому він знав і про її сімені проблеми. Зокрема, знав, що ОСОБА_3 постійно обзивав свою дружину, принижував і бив її. При цьому потерпілий сам регулярно їздив «по молодицях» і зраджував дружину. Про намір позбавити ОСОБА_3 життя він від ОСОБА_2 ніколи не чув і не може навіть припустити, що вона здатна на таке.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що її сестра ОСОБА_2 часто скаржилась їй на образи і побої з боку чоловіка ОСОБА_3

Свідки неповнолітня ОСОБА_12 і малолітня ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є, відповідно, їхніми матірю і батьком. Проживали вони сімєю разом в с.Городок Іллінецького району. На початку літа 2010 року батько після сварки сильно побив матір, це було при них, вони допомагали їй прийти до свідомості. Після того батько залишив сімю і три тижні не жив з ними, а мати сильно переживала з цього. Коли матір забрали до міліції, батько повернувся жити до них. Зараз вони живуть разом із батьком, самі варять собі їсти, перуть одяг, пораються по господарству, ходять до школи. Без матері їм важко, тому вони просять суд відпустити її додому.

Свідок ОСОБА_4 на досудовому слідстві пояснив, що до весни 2010 року сестра його дружини ОСОБА_14 працювала у фермерському господарстві ОСОБА_2, остання відмовлялась повернути їй паспорт. Приблизно у квітні-травні 2010 року вони всі поїхали в с.Городок Іллінецького району, де ОСОБА_2 на їхні прохання повернула родичці паспорта. При цьому вона побачила на його тілі численні татуювання і наодинці поскаржилась на свого чоловіка, який залишив сімю, пішов до молодшої жінки і забрав із собою все майно, висловилась про своє бажання покарати чоловіка і повернути собі усе нажите. Він запитав у неї, яким чином вона має на увазі покарати його, про що вона обіцяла сказати пізніше. Вони обмінялись номерами мобільних телефонів і розтались. Десь через пару тижнів ОСОБА_2 неодноразово телефонувала до нього і висловлювалась про намір вбити чоловіка, просила його підшукати для цього виконавця. Він пообіцяв ОСОБА_2 допомогти, однак, усвідомлюючи протиправність її намірів, повідомив про це працівників міліції. (а.с.90).

Свідок ОСОБА_15 на досудовому слідстві пояснив, що він є співробітником міліції, у травні 2010 року в УБОЗ УМВС України у Вінницькій області звернувся ОСОБА_4 із повідомленням про те, що жителька с.Городок Іллінецького району ОСОБА_2 висловила йому реальні наміри позбавити життя свого чоловіка, за що готова заплатити дві тисячі доларів США. Далі ними було розроблено і проведено оперативну комбінацію щодо підтвердження намірів ОСОБА_2 організувати вбивство свого чоловіка ОСОБА_3 , потім вона передала законспірованому виконавцю замовлення завдаток в сумі 1000 грн. та фотокартку свого чоловіка і попросила, що його вбивство виглядало, як дорожньо-транспортна пригода, щоб відвести підозру від себе. 21 червня 2010 року було інсценовано дорожньо-транспортну пригоду зі смертю ОСОБА_3., про що він особисто із працівниками ДАІ повідомив ОСОБА_2, яка намагалась зімітувати втрату свідомості і плач з приводу втрати чоловіка, однак не змогла цього зробити. Згодом при її затриманні вона, випереджаючи їхні запитання, декілька разів повторювала, що не «заказувала» чоловіка. (а.с.91).

Свідок ОСОБА_16 на досудовому слідстві пояснив, що він працює слідчим Гайсинського РВ УМВС України у Вінницькій області, 21 червня 2010 року, біля 1 години ночі отримав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зі смертю. На місці події йому стало відомо від працівників УБОЗ УМВС України у Вінницькій області про інсценування цієї ДТП, після чого він разом із співробітником УБОЗ поїхав до дружини ОСОБА_3 жительки сь.Городок Іллінецького району ОСОБА_2 і повідомили про, ніби-то, загибель її чоловіка внаслідок ДТП. Почувши таке, вона намагалась зімітувати втрату свідомості і плач з приводу втрати чоловіка, однак не змогла цього зробити. Згодом при її затриманні вона, випереджаючи їхні запитання, декілька разів повторювала, що не «заказувала» чоловіка. (а.с.92).

Свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 на досудовому слідстві пояснювали, що були запрошені понятими при особистому огляді 16 червня 2010 року в обідню пору особи ОСОБА_5, у якого при собі не було будь-яких грошей, а згодом при його ж огляді біля 19 год. у нього було виявлено 1000 грн. та фотокартку чоловіка. При цьому ОСОБА_5 повідомив, що гроші і фотокартку йому передала ОСОБА_2 із проханням убити її чоловіка ОСОБА_3, який залишив її і забрав у неї всі цінності. (а.с.93, 94).

Вина підсудної ОСОБА_2 у скоєнні злочину підтверджується також і матеріалами кримінальної справи, а саме:

- протоколом заяви ОСОБА_4 із повідомленням про готування ОСОБА_19 до злочину замовлення вбивства свого чоловіка ОСОБА_3 (а.с.4);

- заявою ОСОБА_3 про готування ОСОБА_19 злочину відносно нього із проханням вжити заходів на збереження його життя (а.с.6);

- протоколом особистого огляду ОСОБА_5 16 червня 2010 року, у якого о 12 год. 20 хв. із особистих речей було виявлено лише ключі від автомобіля з пультом від сигналізації (а.с.8);

- протоколом особистого огляду ОСОБА_5 16 червня 2010 року, у якого о 20 год. крім ключів від автомобіля з пультом від сигналізації були виявлені гроші в загальній сумі 1000 грн. та фотокартка розміром 10х15 із зображенням чоловіка на вигляд 40 років, які, за його словами, йому передала ОСОБА_20, пояснивши, що це її чоловік. Вбивство якого вона хоче замовити за винагороду 2000 доларів США (а.с.9);

- відмовним матеріалом № 868 Гайсинського РВ УМВС України у Вінницькій області по факту інсценованої дорожньо-транспортної пригоди зі смертю потерпілого ОСОБА_3 (а.с.29 40);

- заявою ОСОБА_2 про її зявлення із зізнанням у замовленні вбивства ОСОБА_3 (а.с.43, 44);

- протоколом огляду предметів грошових банкнот номіналами 500, 100 і 50 грн. на загальну суму 1000 грн., а також глянцевої фотокартки розміром 10х15 із зображенням ОСОБА_3 (а.с.146 149);

- довідками про зміст розмов двох осіб 16 та 21 червня 2010 року (а.с.155 163);

- висновком компютерно-технічної експертизи (а.с.179 188);

- протоколом огляду предметів мобільного телефона «Самсунг SGH-X700» (а.с.188);

- протоколом огляду предметів аудіо касет із записами розмов (а.с.190);

- актом стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_2, згідно висновків якого остання в період вчинення злочину і на час обстеження не страждала на хронічне психічне захворювання, перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, могла і може усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, має високу пошукову активність поведінки, сценічність, екстравертованість, виражену тенденцію до домінування, розвинуте почуття суперництва, амбіційність, схильність до істеричних, демонстративних форм поведінки з ауто агресивними висловлюваннями та агресивними тенденціями, емоційна неврівноваженість, дратівливість, конфліктність, образливість, егоцентрованість, схильність до прийняття необдуманих, імпульсивних рішень. В досліджуваний час до і під час замовлення вбивства ОСОБА_2 не знаходилась в стані фізіологічного афекту та в будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який би міг вплинути на її свідомість і діяльність (а.с.204 206);

- постановою слідчого про уточнення анкетних даних, за якою згадувані у кримінальній справі прізвища «Детяк», «Бойко», «Дзекановська» і «Дитяк» вважаються такими, що належать одній особі ОСОБА_2 (а.с.213);

- протоколом демонстрації звукозапису (а.с.228).

Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд вважає, що вина підсудної ОСОБА_2 у скоєнні злочину доведена повністю, її дії органом досудового слідства кваліфіковані вірно по ст.ст.14 ч.1, 27 ч.3, 115 ч.2 п.п.6, 11 КК України, як організація готування умисного вбивства, вчиненого на замовлення з корисливих мотивів.

Призначаючи підсудній покарання, суд враховує те, що вона вчинила особливо тяжкий злочин.

Обставин, що обтяжували б покарання підсудної, судом не встановлено.

Як помякшуючі покарання підсудної обставини суд враховує її щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, зявленням із зізнанням, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними та аморальними діями потерпілого, що передували скоєнню злочину у виді неодноразово вчинених ним насильства в сімї і зради своєї дружини ОСОБА_2, і фактично спровокувала його вчинення, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, зумовлених залишенням потерпілим сімї із двома неповнолітніми дітьми.

Суд враховує особу підсудної, яка раніше не судима, працює, є головою фермерського господарства, одружена, має на утриманні одну неповнолітню і одну малолітню дитину, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, під час тримання під вартою отримала письмову подяку керівництва установи виконання покарань, що свідчить про наявність у ОСОБА_2 сталих установок на виправлення.

Суд враховує думку потерпілого ОСОБА_3, який не має будь-яких претензій до підсудної, вважає себе винним у доведенні дружини до відчайдушного протиправного діяння, просить суд не позбавляти підсудну волі і повернути її в сімю до неповнолітніх дітей.

Суд враховує клопотання виконавчого комітету Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області про звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням.

Суд враховує також і письмове клопотання потерпілого ОСОБА_3, який просить суд не позбавляти підсудну волі і повернути її в сімю.

Суд враховує стан здоровя підсудної ОСОБА_2, яка хворіє на остеохондроз, гіпертонічну хворобу, хронічний пієлонефрит і сечокамяну хворобу, та хворобливість її неповнолітніх дітей.

З огляду на встановлений перебіг подій обєктивної сторони складу інкримінованого підсудній злочину, його обєктивних передумов і субєктивних психологічних особливостей характеру особи підсудної, суд вважає, що лише завдяки громадянській пильності невдоволеного роботодавцем родича найманого працівника Фермерського господарства «Дзеканівське» особи із кримінальним минулим ОСОБА_4 і узгодженій оперативності працівників міліції необдумане волевиявлення ображеної і приниженої фізично і морально протиправною і аморальною поведінкою свого чоловіка ОСОБА_3 дружини ОСОБА_2 отримало належний кримінальний розвиток, а не завершилось вкотре на рівні чергового сімейно-побутового конфлікту шляхом розлучення чи примирення подружжя Дзекановського-Дитяк.

Суд враховує відсутність будь-яких тяжких наслідків скоєння злочину, який завершився на стадії готування його організації, тому фактично вчинене підсудною ОСОБА_2 кримінально-карне діяння у виді виражених субєктивних намірів готування замовлення вбивства образившого її чоловіка при відсутності будь-яких обєктивних наслідків реалізації задуманого, за загальноприйнятими критеріями людської і суспільної моралі цілком співрозмірне її щирому каяттю у скоєному і відчаю відірваної від дітей матері, та в жодній мірі не вартує дитячих сліз і відчаю позбавлених материнського піклування неповнолітніх дочок підсудної і потерпілого 17-річної ОСОБА_4 і 8-річної ОСОБА_13, адже саме вони в разі позбавлення підсудної волі невинно отримають найбільш тяжке в їхньому житі покарання у виді вимушеного сирітства.

За таких обставин суд одностайно доходить переконання, що при всій передбаченій законом особливій тяжкості скоєного підсудною діяння, її виправлення все ж можливе без її ізоляції від суспільства, тому, зважаючи на виключно позитивну особу винної, утримання нею двох неповнолітніх дітей, її ставлення до скоєного і наявність декількох помякшучих її покарання обставин при відсутності обтяжуючих, їй слід призначити передбачене законом покарання по ст.ст.14. ч.1, 27 ч.3, 115 ч.2 п.п.6, 11 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі нижче нижчої межі, передбаченої законом, звільнивши її від відбування призначеного покарання з випробуванням, згідно ст.75 КК України.

Запобіжний захід відносно підсудної слід змінити із взяття під варту на підписку про невиїзд, звільнивши її з-під варти із зали суду.

Долю речових доказів по справі слід визначити відповідно до вимог ст.81 КПК України, судові витрати по справі стягнути із винної особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винною і призначити їй покарання по ст.ст.14 ч.1, 27 ч.3, 115 ч.2 п.п.6, 11 КК України із застосуванням ст.69 КК України 3 роки позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 3 роки.

Згідно ст.76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_2 обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи, а також періодично зявлятись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу змінити із взяття під варту на підписку про невиїзд, звільнивши її з-під варти із зали суду.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області 412 грн. 80 коп. судових витрат по справі.

Речові докази по справі: гроші в сумі 1000 грн., що знаходяться на зберіганні в ВФЗБО УМВС України у Вінницькій області, - передати в доход держави, мобільний телефон «Самсунг SGH-X 700», що знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів СУ УМВС України у Вінницькій області, - конфіскувати, фотокартку ОСОБА_3 і три аудіо касети із звукозаписами залишити із матеріалами кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб після його проголошення через Іллінецький районний суд.

Головуючий: /підпис/