Справа №477/2117/15-к 28.01.2016 28.01.2016 28.01.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000745 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30.09.2015 року, відносно

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 17.04.2006 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст.186 ч.2, ст.187 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

2) 25.12.2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст.187 ч.2, ст.69, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяців. Звільненого умовно-достроково 02.09.2013 року, невідбута частина покарання 1 місяць 16 днів;

3) 28.07.2015 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст.185 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, без освіти, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.04.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2роки з покладенням обов`язків з числа передбачених ст.76 КК України,

- обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.
Провадження №11-кп/784/26/16 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_11

Категорія: ст.185 ч.3 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок змінити, пом`якшивши призначене покарання - застосувавши ст.69 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить змінити вирок, звільнивши ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_10 не оскаржений.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до цього покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28.07.2015 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Цим же вироком

Обвинувачений ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Цим же вироком

Обвинувачений ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до вказаного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 04.04.2014 року Заводського районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, вважає призначене покарання явно несправедливим через його суворість.

Стверджує, що суд, призначаючи покарання, безпідставно не врахував наявні обставини, які пом`якшують його покарання і дають підстави для застосування ст.69 КК України: стан здоров`я (захворювання на туберкульоз легень та гепатит), а також перебування на його утриманні 5 дітей і матері похилого віку, яка хворіє.

Зазначає, що підлягає врахуванню те, що до вчинення злочину він працював неофіційно.

В апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 захисник ОСОБА_6 не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та кваліфікацію дій, вважає призначене йому покарання явно несправедливим через його суворість.

Зазначає, що суд при призначенні покарання неналежно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, а також незначну роль у вчиненні злочину.

Водночас, стверджує, що суд взагалі не врахував наявні обставини, передбачені пп.1, 2, 5 ч.1 ст.66 КК України, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 і дають підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема, зазначає про щире каяття, яке випливає з факту визнання вини обвинуваченим, сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування потерпілому завданого збитку, думку потерпілого в судових дебатах, де він не наполягав на призначенні реального покарання, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин, в числі яких наявність тяжкої хвороби на туберкульоз, наявність на утриманні непрацездатної дружини, хворої матері та 4х малолітніх дітей, один з яких має вроджену хворобу «розщеплене піднебіння» і потребує хірургічного лікування.

Вважає, що вказані обставини разом з тяжким матеріальним становищем та складними житловими умовами, де проживає більш 20 осіб, вимусили ОСОБА_9 вчинити крадіжку чужого майна.

Також, вважає безпідставним визнання судом обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_9 , вчинення ним злочину в період судового розгляду іншого кримінального провадження щодо вчинення іншого аналогічного злочину.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
23.07.2015 року приблизно о 17 годині ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб шляхом пошкодження замка проникли до складу зерна, розташованого по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 , звідки таємно викрали 500 кг. зерна пшениці вартістю 1475 грн.
Викрадене майно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 цього ж дня реалізували мешканцю с. Грейгове ОСОБА_13 , тим самим розпорядились викраденим на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_12 майнову шкоду на зазначену суму.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на підтримку апеляційних скарг ОСОБА_8 і захисника в інтересах ОСОБА_14 , думку прокурора ОСОБА_5 , яка вважала вирок законним і обґрунтованим і просила залишити його без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та додатково надані, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Рішення суду про визнання обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 винуватими у вчиненні злочину, за який вони засуджені, а також кваліфікація дій за ст.185 ч.3 КК України, апелянтами не оскаржуються, в зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , то воно призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з врахуванням вчинення ним тяжкого злочину, особи обвинуваченого, який раніше судимий і вчинив новий злочин під час іспитового строку, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання.
Саме з врахуванням зазначених обставин суд 1 інстанції прийшов до вірного висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на певний строк та призначив його мінімальному розмірі, встановленому ч.3 ст.185 КК України.
Крім того, підлягає врахуванню і позиція потерпілого ОСОБА_12 в суді першої інстанції, який підтримав позицію прокурора щодо призначення обвинуваченим покарання в виді позбавлення волі.
Твердження апелянта про те, що він є єдиним утриманцем своєї матері і 5х малолітніх дітей, для чого працював неофіційно до вчинення злочину, не ґрунтується на матеріалах провадження. Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні вбачається, що єдиним постійним джерелом доходів його сім`ї є дитячі пособія, і лише іноді його праця на замовлення односельців. Щодо батьківства малолітніх дітей то, як зазначив обвинувачений ОСОБА_8 , єдиним їх опікуном визнана його мати.
Крім того, згідно характеристики обвинуваченого ОСОБА_8 , виданої сільським головою Грейговської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, останній проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 , не працює, відомості щодо сімейного стану відсутні, схильний до вживання спиртних напоїв.
Апеляційний суд звертає увагу та те, що сам апелянт ОСОБА_8 не надав суду переконливих даних про те, що він є єдиним утриманцем своєї матері, дружини і дітей, зокрема, про заробіток, доходи, завдяки яким він і його сім`я отримують доходи для існування, а також документів про місце проживання своїх дітей, матері та її матеріальний стан.
Щодо стану здоров`я останньої, то з наданих апеляційному суду медичних довідок не вбачається, щоб її стан здоров`я був тяжким і потребував стороннього догляду.
Колегія суддів вважає, що підлягає врахуванню стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , на який він посилається в свої скарзі, а також склад сім`ї (згідно довідки сільського голови) та умови проживання.
Проте, зазначені дані є лише даними про особу обвинуваченого та істотно не знижують ступеню і характеру суспільної небезпеки вчинених ним дій з огляду на тяжкість злочину, обставини справи і особу засудженого, якій раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, в тому числі і з застосуванням насильства, що свідчить про системний характер його протиправної поведінки, в зв`язку з чим відсутні підстави для пом`якшення його покарання.
За таких обставин, призначене ОСОБА_8 покарання є справедливим за своїм видом та розміром, повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину, особі обвинуваченого і підстави для його призначення з застосуванням ст.69 КК України - відсутні.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28.07.2015 року, то йому правильно призначено покарання з застосуванням ст.71 КК України за сукупністю вироків
На підставі викладеного підстав для зміни вироку, про що просить апелянт обвинувачений ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , то суд 1 інстанції призначаючи йому покарання врахував вчинення ним тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, але вчинив злочин в період розгляду відносно нього іншого кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні іншого аналогічного злочину, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання.

Саме з врахуванням зазначених обставин суд 1 інстанції прийшов до вірного висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на певний строк та призначив його мінімальному розмірі, встановленому ч.3 ст.185 КК України.

Є безпідставним твердження апелянта про врахування судом вчинення злочину ОСОБА_9 в період судового розгляду іншого кримінального провадження, як обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , оскільки зазначене враховано лише як обставина, що характеризує особу обвинуваченого.

Разом з тим, є обґрунтованими доводи апелянта ОСОБА_6 про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з врахуванням його ролі у вчиненні злочину, даних про його особу: наявності на утриманні 4 малолітніх дітей, одна з яких є дитиною інвалідом та потребує лікування, дружини, яка не працює, стану здоров`я, часткового відшкодування шкоди потерпілому.

Під час судового та апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав повністю, висловлював жаль з приводу вчиненого, що є проявом щирого каяття і також підлягає врахуванню.

Наведені обставини дають підстави апеляційному суду дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_15 без відбування покарання.

З наведених підстав оскаржуваний вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає зміні.

На підставі ст.72 ч.5 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, який набув законної сили 24.12.2015 року, підлягає зарахуванню у строк позбавлення волі попереднє ув`язнення всіх обвинувачених у період з 27.08.2015 року по 28.01.2016 року (включно), що становить 5 місяців 1 день, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, що становить: 10 місяців 2 дні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30.09.2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Цей же вирок відносно ОСОБА_9 змінити.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_9 від покарання, призначеного йому за ст.185 ч.3 КК України в виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року, який набув законної сили 24.12.2015 року) зарахувати у строк позбавлення волі попереднє ув`язнення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у період з 27.08.2015 року по 28.01.2016 року (включно), що становить 5 місяців 1 день, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, що становить 10 місяців 2 дні.

Звільнити засудженого ОСОБА_9 , який перебуває на лікуванні у спеціалізованій лікарні Снігурівської ВК УДПтС України в Миколаївської області №5 - з під варти.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: