Справа № 349/1570/15-к
Провадження № 1-кс/349/185/15
У Х В А Л А
24 грудня 2015 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рогатині скаргу ОСОБА_3 в кримінальному провадженні зареєстрованому в єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000009 від 11 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, ч.1 ст. 366 КК України,-

з участю прокурора: ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:
11 грудня 2015 року ОСОБА_3 подав до суду скаргу на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 04 грудня 2015 року в кримінальному провадженні зареєстрованому в єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000009 від 11 листопада 2014 року про відмову у визнанні потерпілим.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав з наведених у ній підстав та пояснив, що на його думку зазначена постанова є незаконною, такою, що порушує його права та законні інтереси, звужує його процесуальну дієздатність. Слідчим не вчинено жодних дій, спрямованих на перевірку доводів наведених в клопотанні про визнання його потерпілим та жоден з них слідчим не спростований.Таким чином постанова про відмову у визнанні потерпілим є незаконною, обмежує його процесуальні права і він просить її скасувати.

Прокурор заперечував щодо задоволення скарги. На його думку, під час досудового розслідування не здобуто доказів які б давали підстави для висновку про заподіяння ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди внаслідок проведення дільничним інспектором міліції ОСОБА_6 допиту неповнолітньої ОСОБА_7 . Прийняте слідчим рішення відповідає вимогам КПК України, при ухваленні постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в межах даного кримінального провадження слідчий діяв відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , з`ясувавши думку прокурора, дослідивши та перевіривши письмові докази, долучені до скарги, матеріали кримінального провадження №0000009, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини:

04 грудня 2015 року старшим слідчим СВ прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000009 від 11 листопада 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.365, ч.1 ст. 366 КК України. У постанові зазначено, що в ході досудового розслідування не здобуто доказів які б давали підстави для висновку про заподіяння ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди внаслідок проведення дільничним інспектором міліції ОСОБА_6 допиту неповнолітньої ОСОБА_7 та внесення ним недостовірних даних, які ображають та дескридитують його, стали причиною звільнення з роботи і негативно впливають на його імідж.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ст. 55КПК України потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого у фізичної особи виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
КПК також допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК.
«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому:
- очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення;
- відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву;
- очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою;
- наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі);
- неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально- правової характеристики кримінального правопорушення.

Рішення слідчого і прокурора про відмову у визнанні особи потерпілим оформлюються вмотивованою постановою, яка складається відповідно до правил ст. 110 КПК. Указана постанова може бути оскаржена слідчому судді у порядку, передбаченому гл. 26 КПК.
Судом встановлено , що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000009 від 11 листопада 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 ч.1 ст. 366 КК України, не перевірено всіх доказів, які б давали підстави для висновку про відсутність підстав визнання ОСОБА_3 потерпілим , як це передбачає ст. 55 КПК України.

Загальними засадами кримінального провадження за ст.7 КПК України є зокрема, - рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та поданні ними своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію;зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

За наведених обставин, досліджених і перевірених у судовому засіданні, постанова старшого слідчого СВ прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 04 грудня 2015 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 винесена передчасно, без з`ясування всіх обставин справи, обґрунтування відсутності нанесеної ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди в даному кримінальному провадженні, а тому підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303-307, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:
Постанову старшого слідчого СВ прокуратури Івано-Франківської ОСОБА_9 від 04 грудня 2015 року про про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1