Справа № 357/5525/15-к
1-кп/357/439/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.09.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000369 від 28.01.2015 р. щодо

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сквира, Київської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого:

1) 10.11.2009 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської обл. за ст.ст.186 ч.2,69 КК України до 2 р. 6 міс. п/ волі;

2) 02.06.2011 р. Сквирським районним судом Київської обл. за ст.ст.185 ч.3,75,76 КК України до 4 р. п/волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком - 2 роки;

3) 12.06.2014 р. тим же судом за ст.ст.185 ч.3,75,76 КК України до 4 р. п/волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Сквира Київської обл., українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , раніше судимого:

1) 27.09.2009 р. Сквирським районним судом Київської обл. за ст.185 ч.3 КК України до 3 р. п/волі.

2) 30.01.2014 р. тим же судом за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту,-

обох обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб.

Злочин вчинено за наступних обставин.

27.01.2015 р. близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу буд.248 по вул. Сквирське Шосе в м.Біла Церква, з метою незаконного заволодіння чужим майном, умисно, вчинили напад, поєднаний з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , яке виразилось в нанесенні численних ударів руками та ногами в область голови та тулуба, в результаті яких останній втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі та шиї, перелому кісток лицевого скелета справа, крововиливів в гайморові пазухи, ушкодження правого очного яблука та зорового нерва справа з повністю відсутнім зором правим оком, струсу головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили розлад здоров`я пов`язаний зі стійкою втратою працездатності менш ніж на одну третину.

При цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 незаконно заволоділи належними ОСОБА_4 речами: мобільним телефоном марки «FLY BL 4407» IMEI НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 вартістю 500 грн. з сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» - 15 грн. та з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» - 15 грн., без грошових коштів на рахунку, мобільним телефоном марки «Samsung» IMEI НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 - 800 грн. з сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» - 15 грн. та з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» - 15 грн., без грошових коштів на рахунку, та грошовими коштами в сумі 20 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1380 грн.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнали, вказавши, що інкримінований злочин не вчиняли і потерпілий їх оговорив, а працівники міліції при затриманні підкинули їм телефони останнього та оформили їх вилучення у них, сфальсифікувавши цим докази у справі.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінили свої покази, визнали факт вчинення ОСОБА_7 розбійного нападу на потерпілого, заволодіння вказаними обвинуваченням речами ОСОБА_4 , при цьому заперечили участь ОСОБА_8 у вказаному злочині.

ОСОБА_7 ствердив суду, що дійсно 27.01.2015 р. близько 17 год. разом із ОСОБА_8 приїхали з м. Сквира в м.Біла Церква до його ( ОСОБА_11 ) сестри, яка проживає неподалік вул.Сквирське шосе в районі Селекційної станції. Після розпиття спиртних напоїв близько 1 л. самогону, близько 22 год. сестра вигнала їх зі свого помешкання і вони пішли мимо парку «Олександрія» до зупинки громадського транспорту, щоб їхати до м. Сквира. По дорозі сварилися між собою. Побачивши потерпілого, який йшов назустріч, він( ОСОБА_11 ), перебуваючи у збудженому стані внаслідок сварки з сестрою та ОСОБА_8 , вдарив кулаком руки потерпілого ОСОБА_4 в область грудей, від чого останній присів і щось з обуренням став говорити. Це його (Крицького) розізлило, він побив потерпілого та забрав речі останнього: два мобільні телефони, які мав намір продати, та 20 грн., після чого разом із ОСОБА_8 пішов до заправки «WOG» по вул.Сквирське шосе, де вони чекали на попутні автомобілі.

Через деякий час, побачивши автомобіль, почали зупиняти його так як вважали, що він їде у напрямку м. Сквири. Працівники міліції, які були у вказаному службовому автомобілі, їх затримали та вилучили зазначені телефони. Заявлений потерпілим цивільний позов визнав у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_8 ствердив суду, що дійсно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при вказаних ОСОБА_7 обставинах, був на місці події, на відстані 3-4 м. від потерпілого, однак останнього особисто не бив. Після того, як ОСОБА_4 від ударів ОСОБА_7 впав на землю, він ( ОСОБА_12 ) підійшов до потерпілого, підняв його. Побачивши ушкодження та кров на обличчі, запитав «Все нормально?». Отримавши позитивну відповідь, разом з ОСОБА_7 пішов до заправки «WOG», де їх і затримали працівники міліції. Участі у пограбуванні потерпілого не приймав.

Оскільки не бажав давати покази щодо ОСОБА_7 , з яким має дружні стосунки, під час досудового слідства від дачі показів відмовився. Категорично наполягає на тому, що потерпілий оговорює його.

При цьому обвинувачений ОСОБА_8 визнав, що дійсно під час судового розгляду

провадження телефонував потерпілому ОСОБА_4 та пропонував відшкодувати завдані

збитки в разі зміни останнім показів щодо його ( ОСОБА_12 ) дій, однак це не пов`язано з його визнанням вини, а лише є наміром встановити істину та допомогти ОСОБА_7 розрахуватися з потерпілим.

Позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди не визнав.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 та часткове визнання

вини обвинуваченим ОСОБА_7 , суд рахує, що їх вина у вчиненні інкримінованого слідством злочину стверджується дослідженими судом доказами: показами потерпілого, матеріалами справи.

Потерпілий ОСОБА_4 ствердив суду, що 27.01.2015 р. близько 22 год. повертався додому і йшов дорогою вздовж огорожі дендропарку «Олександрія» до вул.Гайок спокійним темпом, слухав музику з мобільного телефону, руки тримав в кишенях. Сторонніх осіб не бачив.

Проходячи неподалік буд. АДРЕСА_3 , несподівано ззаду відчув сильний удар якимось важким предметом, можливо і кулаком, в праву частину голови, який наніс йому раніше незнайомий ОСОБА_7 , якого в подальшому впізнав.

Від зазначеного удару він( ОСОБА_13 ) нахилився та відразу з іншої сторони отримав ще один удар в ліву частину голови. Цей удар наніс ОСОБА_8 , якого теж раніше не знав, бачив вперше та впізнав в подальшому по фото.

Після цих ударів він впав на землю, його стали бити ногами по тулубу та голові з двох сторін. Він намагався закрити голову руками. Нападників було двоє, йому нанесли близько 6-7 ударів, потім вони почали його підіймати та обшукувати зовнішні кишені. В цей час він їх добре роздивився. це були саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Місце, де відбувалася вказана подія, було освітленим від дороги, він бачив осіб, які на нього напали, зміг їх описати працівникам міліції та впізнати по фото. Зокрема особливістю зовнішності одного з нападників ОСОБА_7 , була наявність на лиці з лівої сторони нерівностей шкіри, можливо від хвороби, а в ОСОБА_8 - наявність на обличчі бороди.

ОСОБА_7 , який був одягнутий в куртку темного кольору, під час обшукування його ( ОСОБА_13 ) кишень, наніс ще один удар в лице в область правого ока та носа, від якого він ( ОСОБА_13 ) втратив свідомість.

Прийшов до свідомості приблизно через 15 хв. та виявив відсутність грошових коштів- близько 20 грн., мобільних телефонів «Samsung» та «Fly» з картками мобільних операторів, кредитної картки «Приватбанку», зарплатної картки банку «РайфайзенбанкАваль» без грошових коштів на рахунках, посвідчення члена громадського формування «Стрілець» на його ім`я та ключів від квартири та роботи. Нападників поряд вже не було.

Піднявшись, потихеньку пішов до своїх батьків, які також проживають по АДРЕСА_4 , вони викликали міліцію та швидку допомогу. На місці події та його речах було багато крові, яка також могла попасти і на речі нападників. Працівникам міліції, які прибули через 15 хв., детально розповів про обставини нападу та описав зовнішність нападників та речі, які були викрадені.

Каретою швидкої медичної допомоги був доставлений в лікарню та госпіталізований.

В подальшому до нього приходили працівники міліції та пред`являли фото різних осіб для впізнання. Він беззаперечно впізнав осіб, які здійснили напад на нього, це були саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Мобільні телефони під час досудового слідства йому повернули. Через декілька днів після події, випадкові перехожі знайшли на території парку посвідчення та передали йому.

Крім того, вина обвинувачених стверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами:

= рапортами працівників міліції про надходження телефоном повідомлень 27.01.2015 р. та 28.01.2015 р. про подію на вул. Сквирське шосе та факт надання потерпілому ОСОБА_4 медичної допомоги (а.с.50-51);

= даними, що містяться в протоколі огляду місця події, проведеного 28.01.2015 р. в період часу з 01 год. 20 хв. до 01 год.40 хв. в присутності понятих, та фототаблицею до протоколу, згідно яких на місці події земельній ділянці неподалік буд.248 по вул.Сквирське шосе, поряд з огорожею парку «Олександрія», було вилучено ручку жовтого кольору, носову чоловічу хустину зі слідами нашарувань речовини червоного кольору схожої на кров, змиви речовини бурого кольору схожої на кров, контрольний марлевий тампон з речовиною бурого кольору. (а.с.52-55)

= даними, що містяться в протоколі огляду місця події, проведеного 28.01.2015 р. в період часу з 07 год. 45 хв. до 07 год. 55 хв. в приміщенні службового кабінету № 410 Білоцерківського МВВС, згідно якого у ОСОБА_8 було вилучено джинси синього кольору , на передній частині яких маються сліди речовини бурого кольору. (а.с.114-115)

= висновком судово-медичної експертизи №114/д від 03 квітня 2015 р., відповідно до якої тілесні ушкодження, спричинені потерпілому ОСОБА_4 у вигляді синця на обличчі та шиї, перелому кісток лицевого скелета справа, крововиливів в гайморові пазухи, ушкодження правого очного яблука та зорового нерва справа з повністю відсутнім зором правим оком, струсу головного мозку, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили розлад здоров`я пов`язаний зі стійкою втратою працездатності менш ніж на одну третину (згідно пункту №24 інструкції №2 відсоток втрати загальної працездатності 30% (а.с. 125-126).

= даними, що містяться в протоколі затримання ОСОБА_7 , відповідно до якого у останнього під час затримання 28.01.2015 р. о 07 год. 40 хв. (час фактичного затримання 01 год.) в присутності захисника, було вилучено мобільний телефон «Samsung» IMEI НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 та дві сім-карти, належні потерпілому ОСОБА_4 (а.с.61-64)

= даними, що містяться в протоколі затримання ОСОБА_8 , відповідно до якого у останнього під час затримання 28.01.2015 р. о 06 год. (час фактичного затримання 02 год. 30 хв.) було вилучено мобільний телефон ««FLY BL 4407» IMEI НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 та дві сім-карти, належні потерпілому ОСОБА_4 (а.с.56-59)

= даними, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 29.01.2015 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_4 в присутності понятих категорично впізнав ОСОБА_7 як особу, що здійснила на нього розбійний напад; (а.с.78-80)

= даними, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 29.01.2015 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_4 в присутності понятих категорично впізнав ОСОБА_8 як особу, що здійснила на нього розбійний напад; (а.с.81-83)

= даними, що містяться в протоколах огляду речових доказів: мобільних телефонів, джинсів, носової хустини, ручки(а.с.88-113)

= розпискою про отримання належних потерпілому мобільних телефонів. (а.с.116)

= даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.03.15 р. за участю потерпілого ОСОБА_4 , який в присутності понятих, за участю статиста, показав обставини вчинення на нього розбійного нападу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зазначивши механізм нанесення ударів, що стверджено відповідною фототаблицею до протоколу (а.с.117-124)

= висновком судово-медичної експертизи №115/д від 06 квітня 2015 р., відповідно до якої тілесні ушкодження, спричинені потерпілому ОСОБА_4 могли виникнути при обставинах, вказаних ним у протоколі слідчого експерименту від 16.03.2015 р. (а.с.127)

= висновком судово-медичної експертизи №41 від 25 лютого 2015 р., відповідно до якої, на марлевому тампоні, вилученому на місці події згідно протоколу огляду від 28.01.2015 р., виявлена кров, яка походить від потерпілого ОСОБА_4 (а.с.84-85)

Всі вищевказані протоколи приймаються судом як допустимі та належні докази, оскільки вони складені слідчими відповідно до вимог КПК України, підписані усіма учасниками без зауважень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №42 від 05 березня 2015 р. на джинсових брюках, вилучених у ОСОБА_8 , виявлена кров людини, групову приналежність якої не встановлено, оскільки не було виявлено антигени А.В та Н системи АВО.(а.с.86-87)

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №198 від 08.04.2015 р. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на будь-яке психічне захворювання не страждав та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними Застосування примусових заходів медичного характеру він не потребує (а.с.128-129).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №199 від 08.04.2015 р. ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій на будь-яке психічне захворювання не страждав та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру він не потребує (а.с.131-132).

Як вбачається з протоколу №180 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 28.01.2015 р., ОСОБА_7 при обстеженні о 02 год. 45 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.76)

Згідно протоколу №181 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 28.01.2015 р., ОСОБА_8 при обстеженні о 12 год. 20 хв. був тверезий (а.с.77)

В судовому засіданні ОСОБА_8 ствердив факт перебування в нетверезому стані під час події внаслідок вживання алкогольних напоїв.

Тобто, судом беззаперечно встановлено, що 27.01.2015 р. близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, поблизу буд. АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, вчинили напад, поєднаний з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , яке виразилось в нанесенні численних ударів руками та ногами в область голови та тулуба, в результаті яких останній втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження

Твердження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що останній не мав наміру вчиняти злочин і не приймав участь у розбійному нападі, судом не приймаються до уваги і розцінюються як спосіб захисту, оскільки вказане спростовується показами потерпілого, який категорично заперечив даний факт і зазначив, що напад та заволодіння майном вчиняли обидва обвинувачені, їх дії були узгоджені між собою.

Потерпілий з самого початку досудового слідства давав логічні, послідовні, незмінні покази, які підтвердив при проведенні слідчого експерименту та в суді, які узгоджуються з іншими матеріалами справи, чітко вказав працівникам міліції на прикмети нападників, впізнав їх по фото.

При цьому речі потерпілого: мобільні телефони, були вилучені під час затримання у обох обвинувачених.

У суду немає будь-яких підстав не вірити вищезазначеним показам потерпілого ОСОБА_4 , які узгоджуються і з матеріалами справи.

Кількість нанесених ударів та тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, який фізично розвинений і намагався чинити опір, свідчить про те, що обвинувачені з метою зламати його опір, діяли удвох і узгоджено.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час досудового слідства та під час судового розгляду взагалі заперечували свою причетність до злочину та перебування на місці події, намагалися оговорити працівників міліції , в подальшому змінили покази та намагалися впливати на потерпілого з метою вигородити ОСОБА_8 та применшити вину ОСОБА_7 .

Їх доводи про те, що подія відбувалася у темному місці і потерпілий не міг їх роздивитися та чітко пам`ятати їх дії, а тому говорить неправду, свідчать лише про намір уникнути покарання за скоєне.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин та кваліфікує їх дії за ст. 187 ч.2 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченим, суд у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, наслідки,які настали, думку потерпілого стосовно виду покарання для обвинувачених, дані, що характеризують особи останніх, ставлення винних до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, вчинив інкримінований злочин в період іспитового терміну, не відбувши покарання за попереднім вироком суду, як особа за місцем проживання характеризується формально посередньо.

ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, як особа за місцем проживання характеризується формально посередньо.

Пом`якшуючих покарання обставин щодо обвинувачених судом не встановлено.

Ту обставину, що злочин обвинувачені вчинили в стані алкогольного сп`яніння, суд розцінює як обтяжуючу покарання.

З врахуванням наведених обставин та даних про особу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд вважає, що виправлення та перевиховання їх можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і їм слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою їх визнано винними, у виді позбавлення волі, з застосуванням щодо ОСОБА_7 ст.71 КК України.

В ході судового розгляду потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, відповідно до якого потерпілий просив стягнути з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальних збитків - 5689 грн. 39 коп. та моральної шкоди - 15000 грн.

Цивільний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст.129 КПК України має вирішити.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ч.4 ст.174 цього ж Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Обвинувачений ОСОБА_7 визнав факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, внаслідок чого останній лікувався та витратив кошти, які останньому на даний час не відшкодовані, визнав зазначений позов.

Судом встановлено також і участь ОСОБА_8 у вчиненні злочину та спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень, а тому вказана сума матеріальних витрат на лікування підлягає повному відшкодуванню з обвинувачених на користь потерпілого - солідарно.

Крім того, потерпілим заявлено позо про відшкодування з обвинувачених моральної шкоди в сумі 15000 грн., який суд на підставі ст.ст.1167,1168 ЦК України рахує необхідним задовольнити повністю, враховуючи при цьому характер та тривалість моральних переживань, емоційних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_4 в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, втратою зору на одне око, порушенням звичного життєвого укладу, що є доведеним, виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає обгрунтованим розмір такої, що підлягає стягненню з обвинувачених вказаної потерпілим суми 15000 грн.

Речові докази, які зберігаються в камері схову речових доказів: джинси (квитанція 1039/2015) необхідно повернути обвинуваченому ОСОБА_8 , мобільний телефон(квитанція 1042/2015) - необхідно повернути обвинуваченому ОСОБА_7 , носову хустину, ручку, марлевий тампон(квитанція 1041/2015)- необхідно знищити.

Мобільні телефони, які повернуті потерпілому згідно розписки необхідно залишити йому по-приналежності.

Процесуальні витрати у провадженні - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України та призначити покарання- 8(вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Сквирського районного суду Київської області від 12.06.2014 р. і остаточно до відбуття ОСОБА_7 визначити покарання - 9(дев`ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання рахувати з 28 січня 2015 р.

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України та призначити покарання 7(сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 28 січня 2015 р.

Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданих збитків 20689(двадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн.. 39 коп.- солідарно.

Речові докази, які зберігаються в камері схову речових доказів Білоцерківського МВВС: джинси - повернути обвинуваченому ОСОБА_8 , мобільний телефон - повернути обвинуваченому ОСОБА_7 , носову хустину, ручку, марлевий тампон - знищити.

Мобільні телефони, які повернуті потерпілому ОСОБА_4 згідно розписки залишити йому по-приналежності.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити попередній: тримання під вартою в СІЗО-13 УДПС України в м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений сторонами провадження до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченими - протягом зазначеного терміну після отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1 ,