Провадження № 1-кп/127/1022/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2015 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0008167 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.10.2002 р. ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 (на даний час ОСОБА_5 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 1993 року народження, у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму, щомісячно, починаючи з 03.10.2002 р. до досягнення дитиною повноліття.
Незважаючи на вимоги вказаного рішення, ОСОБА_4 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини, добровільно рішення суду не виконував, маючи при цьому реальну можливість його виконання. Зокрема, з квітня 2005 року по жовтень 2005 року ОСОБА_4 офіційно працював в ТОВ «ЕНЕРГОТЕРМ» на посаді слюсара-складальника та щомісячно отримував заробітну плату; також з жовтня 2006 року по жовтень 2007 року ОСОБА_4 працював в ТОВ-підприємство «АВІС» на посаді слюсара-ремонтника та щомісячно отримував заробітну плату; також з листопада 2007 року по серпень 2008 року офіційно працював у Міністерстві оборони України на посаді слюсара-ремонтника елеваторних вузлів та отримував щомісячно заробітну плату. Також ОСОБА_4 з 09.11.2005 р. по 19.10.2006 р. отримав 1693,05 грн., з 14.11.2007 р. по 15.11.2007 р. отримав 5,33 грн., з 20.11.2008 р. по 22.10.2009 р. отримав 2148,44 грн. перебуваючи на обліку як безробітний в Ленінському районному центрі зайнятості м. Вінниці та отримував допомогу по безробіттю. Таким чином, ОСОБА_4 мав реальну можливість виконувати рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, однак маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дітей, добровільно рішення суду не виконував та ухилився від сплати аліментів.
Так, у зв`язку з ухиленням від виплати аліментів ОСОБА_4 неодноразово попереджався Вишенським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про кримінальну відповідальність по ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів, однак попередження ігнорував та продовжував ухилятись від виплати коштів на утримання дитини. В результаті цього утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 18.06.2015 р. становить 32952,93 грн., що сукупно перевищує суму за 6 місяців відповідних платежів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнає частково та давати показання відмовився.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила наступне. З ОСОБА_4 вони розірвали шлюб у 2003 році, з того часу останній мав сплачувати аліменти. Спочатку ОСОБА_4 на протязі приблизно восьми місяців сплачував кошти, які приходили на її ощадну книжку з місця роботи ОСОБА_4 . В подальшому і до сьогодні ОСОБА_4 взагалі нічого не платить, лише тричі вона отримала по 100 грн. поштовими переказами. ОСОБА_4 не цікавиться життям сина, не спілкується з ним та ніяким чином не допомагає.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_7 , який суду повідомив наступне. Він не спілкується та не зустрічається зі своїм батьком ОСОБА_4 . Останній та родичі з його боку не допомагають йому та не цікавляться його життям. Після розлучення батьків його ростила та забезпечувала матір.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_8 , яка суду повідомила наступне. Вона працює державним виконавцем у Вишенському відділі ДВС, обвинуваченого та потерпілу знає по роботі. ОСОБА_4 не виконував рішення суду про стягнення аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 . На виклики боржник не з`являвся. ОСОБА_4 попереджався Вишенським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про кримінальну відповідальність по ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів під розписку, однак попередження ігнорував та продовжував ухилятись від виплати коштів на утримання дитини.
В судовому засіданні були безпосередньо досліджені письмові документи, надані сторонами кримінального провадження:

- свідоцтво про народження ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком останнього записаний ОСОБА_4 ;

- свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 04.02.2003 р.;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.10.2014 р., в якій ОСОБА_5 просить вжити заходи до її колишнього чоловіка ОСОБА_4 який не сплачує аліментів на утримання їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_7 ;

- витяг з кримінального провадження, згідно якого 11.11.2014 р. заява потерпілої була внесена до ЄРДР;

- постанова про стягнення аліментів Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.10.2002 р., в якій зазначено, що з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_9 , 1993 р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 03.10.2002 р. і до його повноліття;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.12.2009 р., згідно якого ОСОБА_4 позбавлений батьківських прав щодо сина ОСОБА_7 , 1993 р.н.;

- виконавчий лист Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.10.2002 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина;

- довідка-розрахунок заборгованості по виплаті аліментів боржника ОСОБА_4 , згідно якого станом на 18.06.2015 р. ОСОБА_4 має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 32952,93 грн.;

- постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2002 р.;

- виклики державного виконавця;

- заява ОСОБА_4 від 03.03.2014 р., згідно якої останній повідомлений про кримінальну відповідальність за несплату аліментів;

- довідка ТОВ «Енерготерм» від 17.06.2015 р., згідно якої ОСОБА_4 дійсно працював на вказаному підприємстві з 25.04.2005 р. по 26.10.2005 р. та отримував заробітну плату;

- довідка ТОВ «Авіс» від 15.06.2015 р., згідно якої ОСОБА_4 дійсно працював на вказаному підприємстві з 20.10.2006 р. по 11.10.2007 р. та отримував заробітну плату;

- довідка квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці від 05.05.2015 р., згідно якої ОСОБА_4 дійсно працював на вказаному підприємстві з 15.11.2007 р. по 13.08.2008 р. та отримував заробітну плату;

- довідка Ленінського районного центру зайнятості м. Вінниці від 12.05.2015 р., згідно якої ОСОБА_4 в періоди з 09.11.2005 р. по 19.10.2006 р., з 14.11.2007 р. по 15.11.2007 р. та з 20.11.2008 р. по 22.10.2009 р. перебував на обліку у центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю.

Аналізуючи всі зібрані докази в їх сукупності суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати аліментів на дитину була доведена на досудовому слідстві та знайшла повне підтвердження в судовому засіданні.

Так згідно свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7 , 1993 року народження. Згідно Сімейного кодексу України батьки мають утримувати свою дитину, займатися її вихованням, забезпечувати їй повноцінне харчування та гідні умови проживання. Такий обов`язок законом покладається в рівній мірі на обох батьків. Основні права дитини регламентовані також Європейською конвенцією з прав дитини та Конституцією України. Не має значення з ким проживає дитина в разі розлучення батьків, однак утримувати та виховувати її має й батько і матір. Крім того, згідно Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Як вбачається із доказів досліджених у судовому засіданні ОСОБА_4 не сплачував аліменти на дитину, розмір яких визначив суд. Так, потерпіла ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні стверджували, що ОСОБА_4 не цікавився дитиною, не надавав ніяких коштів на її утримання, внаслідок чого утворилася заборгованість. Винуватість ОСОБА_4 також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні стверджувала, що не зважаючи на виклики та попередження, ОСОБА_4 до відділу ДВС не з`являвся, кошти на користь ОСОБА_5 не перераховував. Крім того, згідно довідок з місць роботи ОСОБА_4 та центру зайнятості, останньому нараховувалася заробітна плата та допомога по безробіттю. Однак ОСОБА_4 аліменти з даних доходів не сплачував. Тобто, знаючи про наявність рішення суду про стягнення аліментів, виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_4 уперто та наполегливо не бажав у добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання своєї дитини.

Дії ОСОБА_4 досудовим слідством вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у Вінницькому обласному наркологічному диспансері «Соціотерапія» з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило, згідно довідки з СЗОШ № 12, ОСОБА_4 навчанням та вихованням його сина не цікавився.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За таких обставин, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 у скоєному не розкаявся, з часу складання обвинувального акту не сплатив навіть частини заборгованості по аліментах, суд вважає, що йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі. Також враховуючи те, що ОСОБА_4 не є суспільно небезпечною особою, скоїв злочин невеликої тяжкості, пообіцяв погасити заборгованість та сплачувати аліменти, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції його від суспільства, тому його слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.
Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися на реєстрацію у кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: