справа № 488/459/15-к
провадження № 1-кп/488/208/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2015 року
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Нова Борова Володарсько-Волинського району Житомирської області, українки, громадянки України, з середньо-технічною освітою, раніше не судимої, одруженої, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,-
за ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту від 28.09.2015 року, прокурором прокуратури Корабельного району міста Миколаєва ОСОБА_6 змінено обвинувачення з ч.1 ст. 190 КК України на ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, відповідно до якого ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 13.10.2011 року, маючи намір на підроблення документів та їх подальше використання, внесла своєю рукою недостовірні записи в офіційний бланк декларації про доходи та майновий стан осіб при зверненні до Управління соціальних виплат і компенсацій Жовтневої районної державної адміністрації (надалі-Управління) з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг за призначенням усіх видів соціальної допомоги, зазначивши, що за період з 01.04.2011 по 30.09.2011 рік в розділі «Доходи членів сім`ї або осіб зареєстрованих у житловому приміщенні» її чоловік ОСОБА_8 не має доходів, а також в розділі «Відомості про витрати, здійснені протягом 12 місяців перед зверненням», що ОСОБА_8 щомісячно витрачає 35 гривень на послуги телефонного зв`язку, після чого використала завідомо підроблений документ (зазначену декларацію), подавши його до Управління. В подальшому на підставі інформації, зазначеної в декларації про доходи та майновий стан, ОСОБА_6 було нараховану відповідну соціальну допомогу.
02.04.2012 року ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на підроблення документів та їх подальше використання, внесла своєю рукою недостовірні записи в офіційний бланк декларації про доходи та майновий стан осіб при зверненні до Управління з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг за призначенням усіх видів соціальної допомоги, зазначивши, що за період з 01.10.2011 по 31.03.2012 рік в розділі «Доходи членів сім`ї або осіб зареєстрованих у житловому приміщенні», що її чоловік ОСОБА_8 не має доходів, в розділі «Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо - що вона та ОСОБА_8 житлового приміщення не мають, а проживають в будинку з батьками, а також в розділі «Відомості про витрати, здійснені протягом 12 місяців перед зверненням» - що вона та ОСОБА_8 витрачають на двох 40 гривень на послуги телефонного зв`язку.
04.10.2012 року ОСОБА_6 , маючи умисел на підроблення та подальше використання офіційного документа, звернулася до Управління з метою продовження отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням доходів сім`ї та надала декларацію про доходи та майновий стан за період з 01.04.2012 по 30.09.2012 рік, в якій в розділі «Доходи членів сім`ї або осіб зареєстрованих у житловому приміщенні» зазначила, що її чоловік ОСОБА_8 не має доходів, в розділі «Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо - що вона та ОСОБА_8 проживають в будинку з батьками.
08.04.2013 року ОСОБА_6 , маючи умисел на підроблення та подальше використання офіційного документа, звернулася до Управління з метою продовження отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням доходів сім`ї та надала декларацію про доходи та майновий стан за період з 01.10.2012 по 31.03.2013, в якій в розділі «Доходи членів сім`ї або осіб зареєстрованих у житловому приміщенні» зазначила, що її чоловік ОСОБА_8 не має доходів, в розділі «Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо- що вона та ОСОБА_8 житлового приміщення не мають, а проживають в будинку з батьками, а також в розділі «Відомості про витрати, здійснені протягом 12 місяців перед зверненням» - що вона та ОСОБА_8 витрачають на двох 40 гривень на послуги телефонного зв`язку.
В дійсності ОСОБА_8 , відповідно до довідки Ольшанської виправної колонії від 02.10.2013 року, відбував покарання в Ольшанській виправній колонії управління ДПтС України в Миколаївській області з 10.08.2011 по 03.02.2014, тобто перебував на повному державному утриманні.
При постановці на облік ОСОБА_6 була ознайомлена про необхідність повідомлення обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, засвідчила власним підписом у заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, однак не вказала, що її чоловік ОСОБА_8 відбуває покарання з 10.08.2011 року.
На підставі вищевказаних декларацій про доходи та майновий стан, до яких ОСОБА_6 внесла завідомо неправдиву інформацію та використала їх, Управлінням ОСОБА_6 нарахована державна допомога по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в сумі 2525 гривень 33 копійки, на яку вона згідно діючого законодавства не мала права, і про що їй достовірно було відомо.
Такі дії обвинуваченої прокурором кваліфіковані за ст.358 ч.1 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видати чи посвідчувати такі документи, і який надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та за ст.358 ч.4 КК України як використання завідомо підробленого документа.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину в інкримінованих злочинах не визнала та пояснила, що ніякого наміру на підроблення декларації про доходи та майновий стан осіб та її використання вона не мала, лише бажала отримати державну допомогу по догляду за дитиною; до Управління вона дійсно надавала довідку про склад сім`ї, в якій було зазначено, що до її складу входить чоловік ОСОБА_8 та син ОСОБА_9 - і це відповідає дійсності, оскільки її чоловік, навіть під час відбуття покарання не перестає бути членом її родини; з цих же підстав у деклараціях вона дійсно зазначала свого чоловіка ОСОБА_8 , як такого, що не має доходів та що вона та ОСОБА_8 проживають в будинку з батьками та несуть витрати на послуги телефонного зв`язку; окрім того, співробітник Управління у неї не з`ясовувала, де фактично знаходиться її чоловік. Ніяких протиправних цілей вона не переслідувала, маючи місце події склалися внаслідок недобросовісного відношення співробітників Управління до своїх обов`язків, які взагалі не роз`яснили їй прав, які вона має за Законом та положень законодавства, оскільки незазначення дійсного фактичного міста знаходження її чоловіка в місцях позбавлення волі призвело взагалі до погіршення її становища, бо у такому випадку вона б отримала соціальну допомогу у більшому розмірі, ніж той, який отримала фактично, її дитина повинна була отримати на 4 000 грн. більше, ніж їй було призначено, оскільки їй повинна була надаватися ще й тимчасова державна допомога дітям, батьки яких не мають можливості утримувати дитину. Після нарахування їй Управлінням переплати у сумі 2 525,33 гривень, вона була не згодна з цим, однак з призначеної їй допомоги утримувалося щомісяця 20% в рахунок даної суми боргу, а коли залишився борг у сумі 736,60 грн. та місцевий суд відмовив Управлінню у задоволенні позову про стягнення з неї зазначеної суми, слідчий зазначену суму боргу сплатив власноруч, зазначивши у відділенні банку її прізвище, як платника.
Як на підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України сторона обвинувачення покладається на:
показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка суду повідомила, що працює на посаді головного державного соціального інспектора Управління, в її обов`язки входить контроль за переплату сум соціальної допомоги. Переплата у ОСОБА_6 виникла внаслідок того, що допомога їй була нарахована на 3-х осіб, коли повинна була на 2-х; остання відмовилася відшкодувати суму боргу, тому з нарахованих їй поточних платежів стягувалося щомісяця 20%; залишилася сума боргу у розмірі 736,60 грн., яку обвинувачена також відмовилася сплатити, тому вони звернулися з цивільним позовом до місцевого суду; у позові їм було відмовлено;
показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який суду повідомив, що працює на посаді голови в Мішково-Погорілівській сільській раді; вони видавали обвинуваченій довідки про склад родини на підставі наданої домової книги та паспортів, де зазначено про реєстрацію; такі довідки складав секретар, а він підписував, їм не було відомо про знаходження чоловіка обвинуваченої в місцях позбавлення волі;
показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка суду повідомила, що працює на посаді секретаря-референта Мішково-Погорілівської сільської ради; вона складала обвинуваченій довідки про склад родини на підставі наданої домової книги, паспортів, де зазначено про реєстрацію, а також свідоцтва про народження дитини; така довідка свідче про склад родини, а не про фактичне місце мешкання осіб; якщо чоловік відбуває покарання, він не перестає бути членом родини; обвинувачена не повідомляла, що її чоловік перебуває в місцях позбавлення волі та не повинна була їм повідомляти таку інформацію;
показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , яка суду повідомила, що працює на посаді фахівця з соціальної роботи в Управлінні; вона приймала у обвинуваченої заяву та займалась оформленням її документів; обвинувачена повідомляла, що чоловік не працює та доходів не має, при цьому надавала свою трудову книжку та довідку, що чоловік не має трудової книжки. Обвинувачена не повідомляла, що чоловік відбуває покарання, якщо б вона надала таку інформацію, вона б отримувала також додатково тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких не мають можливості утримувати дитину.
В судовому засіданні були досліджені також представлені стороною обвинувачення наступні докази: заяви ОСОБА_6 до Управління про призначення усіх видів соціальної допомоги від 14.06.2011 року, 14.09.2011 року, 13.10.2011 року, 03.04.2012 року, 04.10.2012 року, 10.10.2013 року, 08.04.2013 року, 10.04.2014 року; довідки для призначення і виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов`язкового соціального страхування від 9.06.2011 року, довідка на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку від 14.06.2011 року; довідки державного центру зайнятості про перебування ОСОБА_14 на обліку як безробітної від 14.06.2011 року, 13.10.2011 року; заява ОСОБА_14 про перерахування сум грошової допомоги на картковий рахунок Приватбанка; рішення Управління про призначення ОСОБА_6 допомоги від 16.06.2011 року, 18.10.2011 року, 04.04.2012 року, 9.04.2013 року, 11.04.2014 року; довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від жовтня 2011 року, від березня 2012 року, від 03.10.2012 року, від квітня 2013 року, про те, що до складу родини ОСОБА_6 входить її чоловік ОСОБА_15 та син ОСОБА_9 , декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням всіх видів соціальної допомоги від 13.10.2011 року, 02.04.2012 року, від 04.10.2012, від 08.04.2013 року, 10.10.2013 року, 10.04.2014 року; копія трудової книжки ОСОБА_6 ; довідки сільради про те, що ОСОБА_8 не працює, не навчається, трудової книжки не має від жовтня 2011 року, березня 2012 року; жовтня 2012 року; жовтня 2014 року; довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від жовтня 2013 року про те, що до складу родини ОСОБА_6 входить її син ОСОБА_9 , довідка Ольшанської виправної колонії від 02.10.2013 року, що ОСОБА_15 відбував покарання в Ольшанській виправній колонії управління ДПтС України в Миколаївській області з 10.08.2011 по 03.02.2014 рік; довідка Управління про нараховану Фокіній соціальну допомогу від 11.10.2013 року, рішення Управління від 11.10.2013 рік про припинення ОСОБА_6 допомоги; повідомлення ОСОБА_6 . Управлінням про припинення державної допомоги, виниклу заборгованість у сумі 758,41 грн., зобов`язання сплати боргу та звернення до суду у разі несплати боргу від 17.07.2014 року; розпорядження Управління про припинення виплати допомоги по догляду за дитиною до 3-х років з 01.07.2014 року; квитанція Приватбанку від 22.01.2015 року про сплату суми боргу у розмірі 758,41 грн., повідомлення Управління про погашення ОСОБА_6 суми боргу та відсутності до неї претензій.
Заслухавши в судовому засіданні обвинувачену, свідків сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження, надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов наступних висновків:
відповідно до ст.11 КК України, злочином є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне діяння, вчинене суб`єктом злочину.
Суспільна небезпечність злочину визначається тим, що його вчинення не тільки порушує нормальну діяльність органів державної влади, органів самоврядування, підприємств, установ, організацій, але й може завдати істотної шкоди правам та інтересам фізичних та юридичних осіб, сприяє вчиненню інших більш тяжких злочинів.
Встановлено, що ОСОБА_6 була призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року, якою затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (в редакції, яка була чинна на час призначення Фокіній допомоги та скоєння інкримінованих правопорушень) - надалі Порядок.
Для призначення такої допомоги поміж інших, заявником повинна бути надані довідка про склад родини та декларація про доходи та майновий стан, яка заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї.
Відповідно до Порядку, до складу родини не включалися особи, які перебували на повному державному утриманні.
Для оформлення допомоги до Управління Фокіною була надана довідка про склад родини, відповідно до якої, до її складу, крім неї та сина, входив її чоловік ОСОБА_8 , у зв`язку із чим допомога по догляду за дитиною була розрахована Управлінням та призначена Фокіній на 3-х осіб.
Відповідно до п.п.2, 7, 8 Порядку, призначення та виплата тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, тимчасова допомога призначається у разі, коли стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі...
Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи, у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку.
Відповідно до доказу зі сторони захисту - листа Департаменту соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації від 02.07.2015 року (а.с.165-166), у разі знаходження одного з батьків в місцях позбавлення волі, щомісяця, окрім допомоги по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, особі має нараховуватися тимчасова державна допомога дітям, батьки яких не мають можливості утримувати дитину у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку.
Для прикладу суд здійснює розрахунок недоотриманої ОСОБА_16 від держави допомоги наступним чином:
за підставу суд бере рішення Управління про призначення обвинуваченій допомоги по догляду за дитиною до досягнення 3-х років від 18.01.2011 року (а.с.75), відповідно до якого з 01.12.2011 року по 31.03.2012 рік обвинуваченій допомогу на 3-х осіб було призначено та сплачено у сумі 857,63 грн. щомісяця з розрахунку (727,63 грн. -допомога на 3-х осіб + 130 грн. -допомога по догляду за дитиною до 3-х років непрацюючим жінкам) та вищезазначений лист департаменту від 02.07.2015 року, відповідно до якого за вказаний період обвинуваченій повинно було нараховано та сплачено 1045,44 грн. з розрахунку (784,44 грн. - допомога на 2-х осіб, в якій допомога по догляду за дитиною до 3-х років непрацюючим жінкам у розмірі 130 грн. вже врахована + 261 грн.- тимчасова допомога дітям, батьки яких не мають можливості утримувати дитину). 73,19 грн. із розрахунку (857,63 грн.- нараховано та сплачено на 3-х осіб-784,44 грн.- нараховано на 2-х осіб) становить надмірну сплачену допомогу обвинуваченій за місяць внаслідок протиправних за думкою сторони обвинувачення дій ОСОБА_6 .
Таким чином, фактично за Законом, враховуючи знаходження чоловіка обвинуваченої в місцях позбавлення волі та її право на отримання додаткової тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких не мають можливості утримувати дитину обвинувачена за вказаний період недоотримала від держави щомісяця по 187, 81 грн. з розрахунку (261 грн. тимчасова допомога - 73,19 грн. надмірно сплачена допомога за кількістю осіб).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність матеріальної ознаки інкримінованих обвинуваченій злочинів - їх суспільної небезпечності, оскільки з встановлених судом обставин діями обвинуваченої ніякої шкоди суспільним відносинам, охоронюваним кримінальним Законом не заподіяно та заподіяно бути не могло.
Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Відповідно до ч. 1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
При дослідженні доказів, зібраних у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, судом встановлено, що органом досудового розслідування та прокурором в судовому засіданні не доведено про наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_6 складу інкримінованих їй злочинів, виходячи із наступного:
предмет злочину є факультативною ознакою складу злочину. Як необхідна ознака складу злочину предмет злочину виступає лише у тому випадку, коли він безпосередньо вказаний у диспозиції норми або однозначно випливає з його змісту.
Таким чином, у даному випадку, обов`язковому доказуванню, як складової події кримінального правопорушення, підлягає предмет злочину, який є факультативною ознакою складу злочинів, інкримінованих ОСОБА_6 , передбачених ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.
Диспозиція ч.1 ст. 358 КК України визначає кримінально караним діянням підроблення офіційного документа, який надається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа.
Відповідно примітки до ст. 358 КК України, під офіційним документом, слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Документ - це належним чином оформлений матеріальний носій будь-якої інформації (на папері, фото-, кіно-, аудіо-, відеоплівці), призначений для посвідчення юридично значущих фактів і подій.
Юридично значущим називається факт, який (один або разом з іншими) викликає правовий наслідок, тобто виникнення, зміну або припинення суб`єктивних прав і обов`язків.
Відповідно до п.п.43, 48, 49 Порядку, для призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення 3-х років обвинуваченій слід було подати: заяву; копію свідоцтва про народження дитини; копію трудової книжки; довідку з центру зайнятості про те, що допомога по безробіттю або матеріальна допомога по безробіттю не надається для непрацюючих осіб, які знаходяться на обліку у центрі зайнятості (у випадку якщо безробітний не знаходиться на такому обліку, йому необхідно взяти довідку про це); довідку про склад сім`ї з ЛКП і декларацію про доходи та майновий стан (заповнюють на місці на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) для призначення допомоги по догляду у розмірі, більшому за мінімальний; копію договору про відкриття рахунку на перерахунок допомоги (у випадку якщо маєте намір отримувати гроші не через пошту, а через банк).
У разі звернення одного з батьків дитини (опікуна) за призначенням допомоги при народженні дитини орган соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.
Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує державну допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви.
Органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обгрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги, а також матеріальне становище сімей з дітьми.
Особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо).
Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом
З огляду на викладене, декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, суд не вважає офіційним документом, який є самодостатньою підставою для отримання громадянином допомоги по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, оскільки відомості, викладені в декларації та інших пред`явлених для отримання допомоги документах підлягають перевірці і підтвердженню компетентними органами на предмет їх обгрунтованості та достовірності, та у разі виявлення визначених обставин, може бути відмовлено у призначенні такої допомоги, навіть за умови наявності декларації. Враховуючи чисельність документів, необхідних для отримання допомоги, можливість перевірки достовірності відомостей, що містяться в них уповноваженими органами, встановлену Законом відповідальність за подання неправдивих відомостей для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, суд вважає, що в даному випадку декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, є лише передумовою для зібрання відповідних підтверджуючих даних та вирішення у тому числі на їх підставі питання про можливість призначення допомоги, тобто сам по собі факт заповнення бланку декларації та внесення до нього відповідних відомостей не тягне за собою правовий наслідок у вигляді виникнення, зміни або припинення суб`єктивних прав і обов`язків - отримання громадянином права на державну допомогу.
Частина 4 статті 358 КК України визначає кримінально караним діянням використання завідомо підробленого документа. В даному випадку суд не може вважати, що ОСОБА_6 використала завідомо підроблений документ, бо органом досудового розслідування не надано належних доказів підроблення документа та, як слід, його використання.
Встановлено також, що виникла переплата у сумі 2 525,33 грн., внаслідок протиправних за думкою сторони обвинувачення дій ОСОБА_6 , остання добровільно сплачувати відмовилася, бо не вважала себе винною; дана сума в подальшому за рішенням Управління утримувалася з призначеної поточної допомоги обвинуваченій по 20% щомісяця. 26.08.2014 року з припиненням права на отримання допомоги, залишок боргу за вказаною переплатою склав 758,41 грн., про обов`язок сплати якої та її стягнення у судовому порядку обвинувачену неодноразово було попереджено. 30.09.2014 року Управління звернулося до суду про відшкодування з обвинуваченої зазначеної суми боргу.
Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.01.2015 року у позові управління було відмовлено; рішенням встановлено, що переплата виникла не з вини ОСОБА_6 , докази вини чи недобросовісності відповідачки або ж зловживань з її боку суду представлено не було. Рішення суду є чинним.
Відповідно до ст.90 КПК України, рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.
Згідно із п. 23 ППВСУ від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", відповідно до гл. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими для виконання на всій її території усіма без винятку органами державної влади, установами, посадовими особами.
Склад злочину передбаченого ст. 358 КК України обов`язковою умовою визначає прямий умисел і спеціальну мету.
Приймаючи до уваги, що судовим рішенням від 20.01.2015 року, яке набрало законної чинності, встановлено відсутність провини ОСОБА_6 з виниклої переплати, також суд не вбачив недобросовісності чи зловживань ОСОБА_6 з цього приводу; враховуючи також, що встановлені рішенням суду фактичні обставини мають значення для даного кримінального провадження, бо мають кримінально-правові наслідки і входять до предмета доказування, суд вважає за необхідне використати преюдицію та вважати встановленим відсутність в діях ОСОБА_6 прямого умислу на скоєння злочину, передбаченого ст. 358 КК України та, як слід, спеціальної мети - використання підробленого документа.
При цьому, суд не приймає до уваги, як доказ зі сторони обвинувачення надану квитанцію від 22.01.2015 року, про так би мовити добровільну сплату ОСОБА_6 виниклої передплати у сумі 758,41 грн. та як слід, фактичне визнання нею провини та вважає за необхідне покласти у підставу вироку пояснення обвинуваченої з цього приводу, що дану суму боргу було сплачено не нею та при сплаті зазначено її прізвище, яким суд вірить та вважає об`єктивними, оскільки вбчається нелогічним сплата обвинуваченою даної суми боргу після звернення Управління до суду через її відмову у вирішенні даного питання позасудовим шляхом та прийняття судом рішення про відмову у позові Управлінню, враховуючи також, що Закон не вимагає посвідчення особи в установі банку при сплаті коштів.
Суд вважає, що докази, на які посилається прокурор в обгрунтування провини ОСОБА_6 не доводять, а спростовують вину обвинуваченої та не являються достатніми для визнання ОСОБА_6 винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 62 Конституції України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи. Не може піддаватися кримінальному покаранню доки не буде визнана винною в законному порядку, обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення, всі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь обвинуваченого.
Частина 2 ст.17 КПК Українипередбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
В зв`язку з викладеним, суд оцінюючи зібрані докази, вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового слідства, а в діях обвинуваченої відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, в зв`язку з цим обвинувачену необхідно виправдати.
Речові докази, судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 94, 368, 370,373, 374, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати невинуватою та виправдати через відсутність в її діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.4 ст.358 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження, стосовно ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України, не застосовувались.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1