Справа №1-48/12

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, українця, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30.05.2007 року близько 23-ї години між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які знаходились неподалік зупинки автотранспорту, що біля буд. № 71 по вул. Г. Пожежних м. Житомира, на ґрунті особистих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, не маючи умислу на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, ОСОБА_4 , проявивши злочинну недбалість, не передбачивши можливості настання суспільно небезпечних наслідків від вчинених ним дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, наніс ОСОБА_7 кулаком правої руки, зі значною силою прикладання, удар в область обличчя, від якого останній впав на спину на асфальтовану проїжджу частину дороги, вдарившись головою об асфальт, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, мають ознаки «тяжких» по причині загрози для життя, знаходяться в непрямому причинному зв`язку зі смертю. Таким чином ОСОБА_4 через необережність вчинив вбивство ОСОБА_7 . Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під м`які мозкові оболонки і в речовину головного мозку, яка ускладнилась набряком набубнавінням головного мозку і його здавленням.

Своїми діями, які виразились у вбивстві, вчиненому через необережність, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, не визнав, та пояснив, що 30.05.2007 року близько 23.00 год. біля зупинки автотранспорту, що по вулиці Г.Пожежних в м. Житомирі між ним та ОСОБА_8 виникла сварка, в ході якої останній його схопив за одяг та намагався вдарити. Однак він відштовхнув руки останнього від себе, коли той схватив його за одяг і відійшов. Потім побачив, що ОСОБА_9 не втримавши рівноваги, зробив кілька кроків назад та впав на асфальт спиною. Після цього ОСОБА_9 намагався підвестися, однак не втримав рівноваги і знову впав на асфальт при цьому вдарився головою об нього. Аналогічні покази ним надані в ході відтворення обставин та обстановки подій (т.1 а.с.98-99).

Незважаючи на невизнання своєї провини, підсудним ОСОБА_4 його винність у вчиненні вказаного злочину підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протокол огляду місця події від 03.07.2008 року, згідно якого місцем злочину є ділянка місцевості неподалік зупинки автотранспорту, що біля буд. № 71 по вул. Г. Пожежних м. Житомира (т.1 а.с.179-180);

- показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , оголошених в судовому засіданні, які вказували, що 30.05.2007 року близько 23.00 години між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_4 протягнув праву руку ОСОБА_12 в якості перемир`я. ОСОБА_9 у відповідь також протягнув свою праву руку ОСОБА_4 але в цей час ОСОБА_4 своєю правою рукою наніс удар в обличчя ОСОБА_13 . Від даного удару ОСОБА_9 зробив крок назад і впав на спину та при цьому сильно вдарився потилицею голови об асфальт. (т.1 а.с.108-116,238-240). Аналогічні пояснення були надані ОСОБА_14 (т.1 а.с.138-139) та ОСОБА_10 (т.2 а.с.3-10) при відтворенні обставин та обстановки подій.

-показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що 30.05.2007 року близько 22.00 години він перебував у себе на подвір`ї разом зі своєю дружиною. Де в той час був його старший син ОСОБА_16 йому не відомо. У вказаний час до дому прийшов ОСОБА_17 , в розірваній футболці, зайшов в будинок, переодягнувся та знову вийшов на вулицю. Через деякий час, знаходячись у себе на подвір`ї, з вулиці він почув якісь крики, але що саме кричали - не розібрав. Він разом з дружиною вийшов на вулицю та побачив, що на асфальті лежить його син ОСОБА_17 таким чином, що ноги його знаходились на тротуарі, а верхня частина тіла на проїжджій частині. Також в цей час він побачив біля сина ОСОБА_18 . Він підбіг до сина, який був без свідомості та разом зі своєю дружиною почав надавати ОСОБА_17 першу медичну допомогу. Після цього приїхала карета швидкої допомоги, яка госпіталізувала ОСОБА_17 до обласної лікарні, де останній помер приблизно через 10 днів.

-показами свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні надала покази, аналогічні показам ОСОБА_5

-висновком експерта № 154 від 24.10.2007 року, згідно якого виявлені при досліджені трупа тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку мають ознаки «тяжких» по причині загрози для життя, знаходяться в непрямому причинному зв`язку зі смертю, так як смерть наступила не від прямих наслідків травми, а від її ускладнень, виникли від дії тупих твердих предметів, що мали плоску контактуючу поверхню, що могло бути при падінні тіла з вертикального положення на тверду поверхню, можливо після надання йому прискорення від контакту верхньої частини тіла з тупим твердим предметом, що могло бути при нанесенні удару і т.п. (п.3). Враховуючи дані медичних документів, медична допомога ОСОБА_7 надана в достатньому об`ємі (п.7) (т.1 а.с.65-68).

-висновком експерта №641/11 від 25.04.2014 року, яким встановлено, що ОСОБА_7 було нанесено закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку ( з врахуванням локалізації останніх) має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; існування прямого причинного зв`язку між вказаною закритою черепно-мозковою травмою і настанням смерті ОСОБА_7 . Консервативна медикаментозна терапія була призначена правильна. Відомості які викладають свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , а також пояснення ОСОБА_4 мають очевидні протиріччя щодо обставин отримання травми, вказують на ймовірність самовільних падінь потерпілого, навіть не з висоти його зросту, тобто на умови, при яких отримання попереднього прискорення є малоймовірним.

В судовому засіданні також був допитаний свідок ОСОБА_23 , покази свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_25 були оголошені.

Так, свідок ОСОБА_23 стверджував, що ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 за одяг обома руками, а ОСОБА_4 своїми руками відбив руки ОСОБА_7 , таким чином вивільнився від останнього. Коли він знову подивився в їх сторону, то побачив, що ОСОБА_13 вставав с землі. В цей час він втратив координацію та впав спиною на проїжджу частину асфальту, при цьому сильно вдарившись головою об проїжджу частину і більше не підводився. Аналогічні пояснення ним були надані при відтворенні обставин та обстановки подій (т.1 а.с.100-101).

Згідно показів свідка ОСОБА_21 ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 за одяг обома руками, а ОСОБА_4 своїми руками відбив руки ОСОБА_7 . Останній перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не втримав рівновагу та впав спиною на землю. Після цього ОСОБА_9 спробував встати та коли піднімався, то знову втратив рівновагу та знову впав на проїжджу частину спиною, при цьому сильно вдарившись потилицею об асфальт (т.1 а.с.72-73, т.2 а.с.13-14). Аналогічні пояснення ним були надані при відтворенні обставин та обстановки подій (т.1 а.с.102-103).

Свідкок ОСОБА_26 в суді пояснив, що ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 за одяг обома руками, а ОСОБА_4 своїми руками відбив руки ОСОБА_7 , таким чином вивільнився від останнього. Останній почав точитись та впав на асфальт тротуару лівим боком. Після цього ОСОБА_9 встав та спіткнувшись впав з бордюра на проїжджу частину, вдарившись при цьому сильно потилицею об асфальт.

Згідно показів свідка ОСОБА_20 , даних в суді ОСОБА_7 схопив ОСОБА_4 за одяг обома руками, а ОСОБА_4 своїми руками збив руки ОСОБА_7 та відбіг від останнього. ОСОБА_9 поточився та впав на тротуар спиною. Коли ОСОБА_9 встав, то він поточився назад та, спіткнувшись, впав з спиною на асфальт, сильно потилицею об асфальт.

Свідок ОСОБА_25 в момент вчинення злочину не був присутній, зі слів ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 йому відомо, що ОСОБА_9 з братом ОСОБА_30 чекали на ОСОБА_31 , щоб розібратись. В цей час ОСОБА_9 , який був в стані алкогольного сп`яніння, втратив рівновагу та впав спиною на асфальт, внаслідок чого сильно вдарився головою, після чого його госпіталізувала карета швидкої допомоги (т.1 а.с.82-83, т.2 а.с.17-18).

Суд не приймає покази свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , вважає їх неправдивими, наданими з метою допомогти ОСОБА_4 уникнути відповідальності, оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі.

Свідки ОСОБА_32 (т.1 а.с.117-118), ОСОБА_33 (т.1 а.с.125), ОСОБА_34 (т.1 а.с.126-127), ОСОБА_35 (т.1 а.с.159-160), ОСОБА_35 (т.1 а.с.164-165), ОСОБА_36 (т.1 а.с.168-169), ОСОБА_37 (т.2 а.с.25-26), ОСОБА_38 пояснили, що саму бійку не бачили, свідок ОСОБА_39 самої причини падіння ОСОБА_7 в суді пояснити не зміг.

Суд не приймає висновок експерта № 188 від 12.12.2007 року та №37 від 25.02.2008 року про те, що пошкодження ОСОБА_7 могли виникнути як в результаті самовільного падіння з висоти власного зросту і удару головою об асфальт потилицею з урахуванням алкогольного сп`яніння так і при падінні тіла з висоти власного зросту з наданням йому прискорення у вигляді удару кулаком руки (т.1 а.с.121-123; 144-151), оскільки висновком експерта №641/11 від 25.04.2014 року, здійснений комісійно Головним бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.

Таким чином, діяння у якому звинувачується ОСОБА_4 дійсно мало місце, воно містить склад злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, і ОСОБА_4 винен у його вчиненні.

В судовому засіданні захисник підсудного заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Підсудний ОСОБА_4 просив клопотання захисника задовольнити, зазначивши, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 поклався на розсуд суду.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23.12.2005 року при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23.12.2005 року, постанова (ухвала) судді (суду), винесена у порядку, передбаченому статтями 248, 282 КПК, має бути вмотивованою. Зокрема, поряд із доказами винності особи в учиненні злочину в цій постанові слід зазначити умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Згідно положень ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України (1960 року) провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Частиною 2 ст. 11-1 КПК України (1960 року) передбачено, що суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Відповідно до ч.1 ст. 248 КПК України (1960 року) при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 282 КПК України (1960 року), якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя постановою, закриває справу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 12 КК України, діяння передбачене ч. 1 ст. 119 КК України є злочином середньої тяжкості.

Діяння, у вчинені якого звинувачується ОСОБА_4 , мало місце 30.05.2007 року, що свідчить про те, що на час судового розгляду сплинув передбачений ст. 49 КК України строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.

З огляду на вищевикладене, за наявності згоди обвинуваченого на закриття провадження по кримінальній справі з нереабілітуючих підстав, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, що в свою чергу у відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 7-1 та ч.2 ст. 11-1 КПК України (1960 року), є підставою для закриття кримінальної справи.

У зв`язку із закриттям провадження по кримінальній справі цивільний позов підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє цивільного позивача його права на звернення із відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7-1, 11-1, 248, 282 КПК України (1960 року), ст. ст. 44, 49 КК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Кримінальну справу відносно ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1