Справа № 1-62/12
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2012 р. Герцаївский районний суд Чернівецької області

у складі :

головуючого-судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
з участю : прокурора ОСОБА_3
захисниківОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7В
перекладачаОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Герца кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, румуна, с середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_10,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, українця, с середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого, -

у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_11,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, румуна, с середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_12,

ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, румуна, с неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудні ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10, 26 березня 2012 року, близько о 24-й годині, перебуваючи всі у нетверезому стані, за ініціативою ОСОБА_9, переслідуючи спільну мету незаконного заволодіння чужим майном, прийшли до господарства потерпілої ОСОБА_13 що в с. Хряцька Герцаївського району та діючи згідно попередньої домовленості, підсудній ОСОБА_10 залишилися на насторожі на вулиці, а підсудні ОСОБА_12, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 проникли до будинку потерпілої де на той час відпочивала остання. Побачивши потерпілу, за для реалізації їх злочинного наміру, ОСОБА_11 відштовхнули потерпілу на ліжко, натягнули на її голову ковдру та стали утримувати в такому положенні стискаючи при цьому органи дихання, й, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров'я, стали домагатися видачі нею грошей.

З метою доведення злочину до кінця, після того як грошей за місцями на які було вказано потерпілою знайдено не було, діючи спільно, ОСОБА_11 продовжував утримувати потерпілій руки, за для того аби вона не здійснювала опору, а ОСОБА_9 тим часом наніс ОСОБА_13 декілька ударів руками по обличчю та голові, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров'я, домагаючись видати гроші. Далі, ОСОБА_11, на підтвердження спільного злочинного наміру, наніс потерпілій ще декілька ударів рукою по обличчю та голові демонструючи при цьому металеві ножиці з погрозою їх застосування та заподіянні ними тілесних ушкоджень у вигляді відрізування пальців рук та ніг за умов не вказування на місця збереження грошей. ОСОБА_13, за обстановки що склалася, побачивши у коридорі підсудного ОСОБА_12, який згодом став утримувати їй руки, а на порозі - підсудного ОСОБА_10, розцінила такі погрози підсудних ще дедалі реальнішими, розповіла останнім про місце збереження заощаджень. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 знайшовши гроші в сумі 4000 грн. повідомили про вказане ОСОБА_12 та ОСОБА_10, після чого останні з місяця злочину втекли, розподіливши згодом кошти між собою порівно, тим самим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Також, в ніч з 20 на 21 березня 2012 року підсудній ОСОБА_9 вступив у злочинну змову з підсудним ОСОБА_10 та переслідуючи спільну мету щодо їх збагачення, шляхом розбиття віконного скла, проникли до житлового будинку потерпілої ОСОБА_14 розташованого в с. Годинівка Герцаївського району де за їх припущенням потерпіла мала зберігати гроші. Виконавши усі дії які підсудні вважали необхідними для доведення злочину до кінця, через не виявлення грошей, вони залишили місця злочину та втекли.

Допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_9, свою вину з приводу заволодіння майном потерпілої ОСОБА_13 визнав повністю з підстав відкритого заволодіння ним грошових коштів останньої хоч і з застосовуванням насильства, проте такого яке не є небезпечним для життя та здоров'я людини. Суду показав, що після спільного вживання разом із ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вечорі 26 березня 2012 року спиртних напоїв, ним особисто було запропоновано пограбувати кого-небудь. За наслідками подальшої розмови ОСОБА_12 було вказано на потерпілу ОСОБА_13 як самотню особу. Незважаючи на те, що як такого висловлювання рештами підсудними думки щодо прийняття або неприйняття його пропозиції з приводу пограбування, всі вони знали про мету навідування потерпілої, а саме її пограбування. Пішки вони дісталися до помешкання потерпілої, що в с. Хряцька Герцаївського району, при цьому на дорогу вказував ОСОБА_12 На час коли вони йшли дорогою, як такі висловлювання з приводу того хто і де має знаходитися мали місце, однак це були лише висловлювання когось окремо з них, за виключенням якої-небудь домовленості. Також не обговорювалося питання нанесення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій у випадку її виявлення. З урахуванням попередніх розмов, він разом із ОСОБА_11 через незаперті двері зайшли до будинку потерпілої, а ОСОБА_12 та ОСОБА_10 залишилися на вулиці на насторожі. Потерпіла побачивши їх намагалася увімкнути світло, проте ОСОБА_11 вдарив її по руці, відтак світло вимкнулось. Вони як почергово так і разом висловлювали потерпілій вимогу про видачу грошей. Увесь час потерпіла відмовлялася видати їм гроші у т.ч. постійно уводила їх в оману з приводу місця їх зберігання. Будучі у черговий раз веденим потерпілою в оману за наслідками скидання панчохи на вулиці у якій нібито вона зберігала гроші, він повернувся до будинку де залишився ОСОБА_11, при цьому однією рукою він тримав потерпілій руки, а в іншій руці ОСОБА_11 тримав ножиці. Хоча в руках ОСОБА_11 і були ножиці, проте ніхто ними потерпілій не погрожував, в т.ч. і не наносили тілесні ушкодження. На прохання ОСОБА_11 він став утримати потерплій руки аби вона нікуди не втекла, а сам він пішов шукати гроші. У той час до будинку зайшов ОСОБА_12. якому він передав потерпілу аби він тримав її за руки, і також приєднався до ОСОБА_11 в пошуках грошей. Після того, як ОСОБА_11 в одній з шафи знайшов конверти у яких знаходилися гроші, він передав їх йому та вони усі разом покинули помешкання потерпілої і пішки добралися до дому де поділили гроші порівно між всіма, а саме по 970 грн. кожному. ОСОБА_10 безпосередньо в будинку не було, він весь час знаходився на дорозі на сторожі. У вчиненому розкаюється. Просив суд врахувати добровільне відшкодування потерпілій ОСОБА_13 завданих збитків.

Підсудній ОСОБА_11 свою винність у заволодінні майном потерпілої ОСОБА_13 визнав повністю з посилання на таке викрадення відкрито, без застосування щодо потерпілої погроз насильства, нанесення тілесних ушкоджень, погроз вбивством, в т.ч. демонстрування ножиць за допомогою яких погрожував потерпілій їх застосуванням, зокрема спричинення ними потерплій тілесних ушкоджень. Покази підсудного ОСОБА_11 надані в судовому засіданні є аналогічні показам підсудного ОСОБА_9, при цьому суду стверджував, що ОСОБА_9 лише один раз штовхнув потерплі на час коли вона намагалася увімкнути світло та раз вдарів рукою потерпілу по обличчю через її постійні введення їх в оману з приводу місця збереження грошей. При обранні міри покарання просив суд врахувати добровільне відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_13 та його щире каяття у вчиненому.

Допитаний підсудний ОСОБА_12 суду показав, що вину у предявленому йому органом досудового слідства визнає та факт заволодіння ним разом із підсудними ОСОБА_9І, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 грошовими коштами потерпілої ОСОБА_13 не оспорює, проте ніяких ударів ним потерпілій не наносилось в т.ч. висловлювання погроз вбивства. Здебільшого він і ОСОБА_10 знаходилися на вулиці в якості сторожів та до будинку потерпілої він і ОСОБА_10 наблизилися до вхідних дверей лише після того як на вулицю з будинку ОСОБА_13 стали доноситися голосні розмови з приводу того аби залиши її у спокій оскільки грошей в неї не має. Тоді, зайшовши до будинку потерпілої побачив, що ОСОБА_9 тримав руки потерпілій, а ОСОБА_11 обшукував шафи потерпілої в пошуках грошей. На прохання ОСОБА_9 він став тримати руки потерпілій аби вона нікуди не втекла, а ОСОБА_9 тим часом пішов на допомогу ОСОБА_11. Сам ОСОБА_10 до будинку потерпілої не заходив, та після побаченого з порогу на час наближення до будинку повернувся назад на дорогу, тобто на насторожу. Після того як ОСОБА_11 у будинку потерпілої знайшов гроші вони залишили потерпілу та втекли з її будинку, а згодом поділили гроші між ними. У вчиненому розкаюється. Шкоду потерпілій відшкодував у повному розмірі.

Підсудний ОСОБА_10 суду показав, що вину свою у заволодінні майном потерпілої ОСОБА_13 визнав повністю та суду дав покази аналогічні показам підсудного ОСОБА_12 Розмови як такої щодо пограбування потерпілої ОСОБА_13 між ними усіма підсудними було, проте здебільшого таку розмову вели ОСОБА_9І та ОСОБА_15 Своєю мовчазною нібито погодився на пограбування потерпілої і разом з іншими підсудного прийшли до будинку потерпілої, проте до її будинку не заходив, ніяких тілесних ушкоджень останній не наносив та й розмови як такої з даного приводу між ними не було. У вчиненому розкаюється та просив суд врахувати добровільне відшкодування потерпілій ОСОБА_13 завданих збитків, та щире каяття у вчиненому.

Незважаючи на те, що підсудні ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у своїх показах щодо заволодіння майном ОСОБА_13 послалися на таке заволодіння відкрито, тобто не способом розбійного нападу, суд вважає, що їх винна у вчиненому повністю доведена та підтверджується письмовими доказами матеріалів справи.

Так, потерпіла ОСОБА_13 суду показала, що є особою похилого віку та проживає одна. У вечорі 26 березня 2012 року, ближче до 24 год., на час коли відпочивала почула що хтось намагається відкрити двері її будинку. Намагаючись увімкнути світло, хтось вдарив її по руці, відштовхнули на ліжко та натягнув їй на голову одіяло та став душити вимагаючи гроші, при цьому погрожував вбивством у випадку не зазначення на місце збереження грошей. Будучи переляканою та сприймаючи це як передумовою щодо її вбивства, стала проситися про те аби її відпустили взамін чого видасть гроші. Її непоодинокі прохання з приводу залишення у спокої до позитивних результатів не призводило, оскільки весь час вона перебувало у положенні накритою одіялом та на її адресу постійно надходило погрози щодо її вбивства (зрізання). Так як погрози підсудних мали місце все частіше, з метою якимсь чином врятуватися, вона стала вказувати на різні місця збереження грошей вводячи тим самим підсудних в оману, намагаючись тим самим звільнитися на час можливого пошуку грошей підсудними, а сама піддатися втечі. Такі намагання виявилися марними та після того як грошей підсудними знайдено не було, двоє з них стали наносити їй удари по голові та обличчю, висловлюючись погрозами її вбивства, при цьому за вказівкою іншого, один з них став шукати ніж. Зайшовши металеві ножиці, один з підсудних став ними погрожувати нанесення тілесних ушкоджень, зокрема відрізуванням пальців рук та ноги за умов не видачі грошей. Тоді її було відведено у коридор за для вказування на місце збереження грошей де побачила ще одного підсудного, а іншого помітила на порозі на вулиці. Така кількість осіб з постійними погрозами щодо її вбивства не давала їй ніяких інших думок окрім того що її вбивство неминуче. На час коли підсудній який знаходився у коридорі став утримувати їй руки, двоє підсудних обшукували її помешкання. Знайшовши гроші, підсудні нанесли їй ще декілька ударів по голові після чого втекли. У той же вечір вона розповіла про вказане сусіду ОСОБА_16 яким було викликано міліцію. В частині матеріальної шкоди претензій до підсудних не має, а міру покарання просила суд призначити згідно закону.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, у ночі 26 березня 2012 року почув голосні крики про допомогу які доносилися з вулиці. Вийшовши на вулицю побачив сусідку ОСОБА_13 обличчя якої було у синцях, крові та подряпинах. Само остання перебувала у переляканому стані та сильно плакала. Зі слів потерпілої йому стало відомо незадовго у ту ніч до її будинку увірвалося четверо осіб які побили її, погрожували вбивством, а також викрали в неї гроші. З даного приводу він подзвонив до сільського голови, а згодом приїхали і працівники міліції. На час коли він разом із потерпілою зайшли до її будинку то речі були розкидані по всьому будинку, мішки та посуд перевернуті. На прохання слідчого також приймав участь в огляді місця події, під час якого потерпіла вказала на металеві ножиці якими нібито їй погрожували відрізуванням пальців рук та ніг.

З протоколу усної заяви про злочин від 26 березня 2012 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_13 звернулася до правоохоронних органів з приводу того, що у той вечір близько о півночі до її власного жилого будинку що в с. Хряцька хутір Канатівка Герцаївського району проникли невідомі особи та погрожуючи фізичним насильством відкрито заволоділи її грошовими коштами. (Т.1 а.с.19).

Згідно із протоколом огляду місця події від 26 березня 2012 року у житловому будинку розташованому у с. Хряцька Герцаївського району який належить потерпілій ОСОБА_13 окрім розкиданих речей у кімнатах виявлено також металеві ножиці, одна купюра номіналом 10 грн. та пять стандартних поштових конвертів. З місця події вилучено сліди пальців рук (Т. 1 а.с. 20-32).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, потерпілій ОСОБА_13. були спричиненні легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці голови, тулуба, садна в ділянці голови, лівої стопи, підконюктивальний крововилив лівого очного яблука, які виникли в результаті дії твердих тупих предметів. (Т.1 а.с.86).

За висновком судово-імунологічної експертизи № 430 від 04 квітня 2012 року, слід долонної поверхні рук вилучений з місця злочину а саме, з зовнішньої поверхні лівої половини дверей кімнати №2 потерпілої був залишений ОСОБА_17, а слід пальця рук який був вилучений з внутрішньої поверхні правої половини вхідних дверей житлового будинку потерпілої ОСОБА_13 був залишений ОСОБА_9 (Т.1 а.с.99-104).

При відтворенні обстановки та обставин події 27 березня 2012 року за участю підсудних ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, останні, на місці вчинення злочину розповіли і показали яким чином напали на потерпілу ОСОБА_13, за яких обставин ОСОБА_9І та ОСОБА_11 наносили тілесні ушкодження потерпілій в т.ч. висловлювалися погрозами щодо її вбивства з використанням ножиців (Т.1 а.с. 171, 173-176, Т.2 а.с. 23-24, 26-30, 115, 117-119, 190, 192-194).

Ураховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що, підсудними ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було здійснено напад на потерпілу ОСОБА_13 з метою заволодіння її майном, якій був поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоровя потерпілої, як особою яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, а тому, кваліфікація дій підсудних за ч.3 ст. 187 КК України є вірною.

Що стосується доводів підсудних ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та міркувань захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з приводу заволодінням підсудними грошима потерпілої хоч і застосуванням насильства проте такого, яке не є не небезпечним для життя потерпілої, на думку суду не заслуговують на увагу. Такі доводи підсудних суд вважає безпідставними та розцінює їх як обраний спосіб захисту.

Зокрема, винуватість підсудних ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні розбійного нападу з метою заволодінні коштами потерпілої ОСОБА_13 поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоровя потерпілої, підтверджується послідовними показами самої потерпілої, яка як під час судового слідства так і на досудовому слідстві стверджувала, що троє підсудних безпричинно напали на неї, накинули їй на голову ковдру, душили з постійними вимогою видати гроші, бо інакше заріжуть її. Відсутність грошей за тим чи іншим місцем на яке вона вказувало закінчувалося для неї ще більшою чисельністю тілесних ушкоджень які наносилися підсудними. Постійні висловлювання щодо її вбивства (зрізування), кількість осіб нападників, чисельність ударів нанесених підсудним їй по голові та обличчю та демонстрування ножиців з висловлюваннями щодо зрізування їй пальців ніг, яким безпосередньо у було нанесено удар по нозі, вона сприйняла не інакше як реальну загрозу її життю, як таке що її вбивство неминуче. Підстав вважати, що потерпіла обмовила засуджених, в суду немає.

Такі покази потерпілої знаходяться у повній відповідності з показами самих підсудних ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 наданими під час досудового слідства, де останні детально розповіла про обставини вчинення ними злочину, в т.ч. нападу підсудними ОСОБА_18М та ОСОБА_11 К на потерпілу із нанесення ними останній тілесних ушкоджень, погрожувань щодо застосування насильства, в т.ч. ножицями за умов не видачі грошей, постійного тримання рук потерпілій за для не здійснення нею опору та задоволення грошима останньої. При цьому ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час досудового слідства вказували на деталі, які могли бути відомі тільки особі причетній до злочину, зокрема утримання ними почергово окрім ОСОБА_10 рук потерплій аби вона не змогла чинити опір та нанесення їй ударів по голові з вимогою видати гроші. Як ОСОБА_9 так ОСОБА_19 під час досудового слідства вказували про наявність ножиців в руках підсудного ОСОБА_11 за допомогою яких останні намагалися налякати потерпілу. Такі покази підсудних ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 повністю відображають реальну картину за яких ними було вчинено злочин, про що останні детально розповіли при відтворенні обстановки і обставин події із застосуванням відеозапису. Оскільки судом не було встановлено жодних доказів на підтвердження того, що до підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_11 було застосовано недозволені методи під час досудового слідств, то суд вважає покази усіх підсудних надані під час досудового слідства допустимими та достовірними.

Крім цього, вищевказані показання потерпілої узгоджуються із показами свідка ОСОБА_16 згідно показів якого, на крики про допомогу у той вечір вийшов на вулицю де побачив сильно перелякану потерпілу за словами якої на неї було здійснено напад підсудними які погрожували вбивством застосовуючи при цьому металеві ножиці, а також знайшли вони (покази потерпілої) підтвердження і у висновку судово-медичної експертизи проведених у відношенні потерпілого про виявлені у неї легких тілесних ушкоджень, які могли утворитися за обставин і в строк, вказані потерпілою

Відтак, вищезазначені докази у їх сукупності спростовують твердження підсудних ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про їх невинуватість у вчинені розбійного нападу по відношенню до потерпілої ОСОБА_13

Є безпідставними й твердження захисників приводу того, що між підсудними не було попередньої змови на вчинення розбійного нападу. Ураховуючи обєктивний характер та погодженість дій підсудних направлених на заволодіння майном потерпілої, суд вважає встановленим, що в їх діях була попередня змова.

Так, як встановлено судом, підсудні ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на пропозицію ОСОБА_9 погодилися вчинити пограбування потерпілої ОСОБА_13, при цьому було обговорено роль кожного з учасників при вчиненні злочину. При реалізації спільного злочинного наміру, кожний окремо з підсудних діяли як співвиконавці відповідно до відведених їм ролей, виконуючи кожен покладені на нього функції. Те, що при цьому дії, безпосередньо спрямовані на напад з метою застосування насильства небезпечного для життя чи здоровя потерпілої було вчинено лише підсудними ОСОБА_9 та ОСОБА_11, не виключає відповідальності ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за вчинення останніми також розбою.

Вказане повністю узгоджується з роз'ясненнями, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 "Про судову практику у справах про злочини протии власності", згідно з якими якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один із її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров'я потерпілого, то його дії належить кваліфікувати як розбій, а дії інших осіб - відповідно як крадіжку чи грабіж при умові, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого.

Такої самої правової позиції дотримується і Верховний Суд України про що зазначив у своїй постанові від 4 липня 2011 року у справі про перегляд вироку апеляційного суду Луганської області від 14 серпня 2003 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 26 серпня 2010 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь.

Знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і доведеності вини підсудних ОСОБА_9І та ОСОБА_10 у вчиненні замаху на таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_14 поєднане з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Так, підсудній ОСОБА_9 вину свою за зазначеним епізодом визнав повністю та суду показав, що зустрівшись у вечорі 20 березня 2012 року із ОСОБА_10 під час розмови, було прийнято рішення про пограбування помешкання потерпілої ОСОБА_14, зокрема мова йшла про крадіжку грошей які на їх думка потерпіла мала зберігати у будинку. Знаючи потерпілу як особу яка проживає сама, у той же вечір пішки вони добралися до помешкання ОСОБА_14 де з тильної сторони житлового будинку розбили віконне скло, проникли до будинку й стали шукати гроші. Оскільки грошей не виявили, через те саме вікно покинули будинок потерпілої. У вчиненому розкаюється.

Підсудній ОСОБА_10 винним себе у вчиненні замаху на таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_14М визнав повністю та підтвердив покази підсудного ОСОБА_9 просив суд врахувати його щире каяття у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_14 суду показала що зайшовши 21 березня 2012 року до житлового будинку розташованого в її господарстві що в . Годинівка Герцаївського району виявила що речі розкидані по кімнаті, а згодом виявила що віконне скло заднього вікна розбите. Так як ніяких речей в неї викрадено не було вона на перших порах до органів міліції не звернулася. Проте, згодом до неї самі навідалися працівники міліції на запитання яких вона розповіла про встановлені нею обставини. Претензій до підсудних не має.

Згідно з протоколом огляду місця події, обєктом огляду є житловий будинок розташований у с. Годинівка Герцаївського району якій належить потерпілій ОСОБА_14 На час огляду скло заднього вікна жилого будинку розбите. (Т.1 а.с. 114-119).

Ураховуючи вищенаведені докази у своїй сукупності, судом встановлено що вина підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчинені замаху на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і повністю доведена. Відтак їх дії за передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Згідно із висновками амбулаторної судово-психіатричної експертизи №471, підсудні ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 якими-небудь хронічним психічним захворюваннями не страждають і не страждали на час вчинення злочинів. За своїм психічним станом, ОСОБА_9, ОСОБА_20, ОСОБА_11 та ОСОБА_10І застосуванню примусових заходів медичного характеру не потребують (Т.1 а.с. 151, 239, Т.2 а.с. 89, 164).

Як вбачається з актів наркологічної експертизи ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не страждають хронічним алкоголізмом і не потребують примусового лікування, в т.ч. від наркоманії (Т.1 а.с. 114, 229, Т.2 а.с. 79, 154).

Призначаючи підсудним ОСОБА_20, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, осіб винних, обставини що пом'якшують і обтяжують покарання.

Так, судом прийнято до увагу те, що підсудні є особами молодого віку, по місцю проживання характеризуються позитивно, раніше не судимі.

Як пом'якшуюче покарання підсудних ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обставини, суд враховує добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій та сприяння у розкриттю злочину, в т.ч. щире каяття щодо підсудного ОСОБА_10

Обставиною що обтяжує покарання підсудних ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_10. та ОСОБА_9, суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та щодо особи похилого віку.

Враховуючи тяжкість вчиненого підсудними злочинів, ступень участі в їх вчиненні кожним з підсудних, позитивних характеристик підсудних за місцем проживання, обставин, які помякшують покарання, зокрема добровільне відшкодування підсудними завданого збитку потерпілій та сприяння органу досудового слідства у розкриттю злочину, розмір викраденого та осіб потерпілих щодо якого було вчинено злочини, суд, приходить до висновку про необхідність призначення підсудним покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям, при цьому, виходячи із загальних засад призначення покарання щодо його необхідного й достатнього, суд вважає за необхідне призначити підсудним ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 більш мяке покарання ніж передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, тобто із застосуванням ст. 69 КК України.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності зі ст.81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання :

-за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 5 (пять) років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацію його особистого майна.

-за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (пять) років 6 місяців з конфіскацію його особистого майна.

Міру запобіжного заходу у відношенні засудженого ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишити попередню взяття під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання 27 березня 2012 року.

Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання :

-за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацію його особистого майна;

-за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_21 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (пять) років з конфіскацію його особистого майна.

Міру запобіжного заходу у відношенні засудженого ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишити попередню взяття під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання 27 березня 2012 року.

Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (пять) років позбавлення волі з конфіскацію його особистого майна.

Міру запобіжного заходу у відношенні засудженого ОСОБА_22 до вступу вироку в законну силу залишити попередню взяття під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання 27 березня 2012 року.

Визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (пять) років позбавлення волі з конфіскацію його особистого майна.

Міру запобіжного заходу у відношенні засудженого ОСОБА_22 до вступу вироку в законну силу залишити попередню взяття під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання 27 березня 2012 року.

Речові докази по справі :

- металеві ножиці вилучені під час огляду місця події, які зберігаються у камері схову речових доказів Герцаївського РВ УМВС України в Чернівецькій області знищити (Т.1 а.с. 78);

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя