Провадження № 1-кс/200/7692/15
10 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю захисника ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпропетровську скаргу захисника ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії, -
У судовому засіданні захисник скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту.
Слідчий заперечував проти задоволення скарги у повному обсязі з тих підстав, що слідчим суддею в ухвалі від 16 липня 2015 року, на підставі якої було проведено обшук, надано дозвіл на вилучення перелічених предметів.
Прокурор також заперечував проти задоволення скарги з підстав, наведених слідчим.
Згідно з вимогами п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України, в ухвалі про обшук житла чи іншого володіння особи повинні міститись відомості про речі, документи та осіб, для відшукання яких провадиться обшук. Відповідно до вимог ч.ч. 5, 7 ст. 236 КПК України, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен провадитися у обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку; при обшуку слідчий та прокурор мають право оглядати та вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження; вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Згідно з ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожний, хто законно затримав особу у порядку, передбаченому ст.ст. 207-208 КПК України. Нормою ч. 2 ст. 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно негайно повинно бути повернуто особі, у якої його було вилучено. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (процесуальні дії), які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, володільцем тимчасово вилученого майна, його захисником. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Згідно з вимогами ч. 3 цієї статті, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, заслухавши пояснення захисника, слідчого, з`ясувавши думку прокурора, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
До повноважень слідчого судді, які він має при вирішенні скарги, не відноситься визнання законною чи незаконною діяльності чи бездіяльності слідчого. Тому у цій частині скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 168, 171, 235-236, 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -
Скаргу захисника ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні скарги у іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1