Справа № 161/4660/15-к Провадження №11/773/27/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника випраної колонії ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію засудженого ОСОБА_7 на постанову Луцького міськрайонного суду від 14 травня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку для подачі касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 05.07.2011 року по кримінальній справі щодо ОСОБА_7 за ч.ч. 1, 2 ст. 125, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Луцького міськрайонного суду від 14 травня 2015 року відмовлено засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Волинської області від 05.07.2011 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений не мав жодних перешкод для подачі на вказане судове рішення касаційної скарги у передбачений ч. 2 ст. 386 КПК України (в редакції 1960 р.) строк, а обставини на які він посилається в апеляційній скарзі, як на підстави поновлення строку не є поважними. Засудженим ОСОБА_7 не надано доказів суду, які б вказували на поважність пропуску вказаного строку.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати постанову суду від 14 травня 2015 року, як таку, що постановлена з істотним порушенням норм кримінально-процесуального закону. Вважає, що суд безпідставно відмовив йому у поновлені строку на касаційне оскарження, так як він пропустив його з поважних причин, а саме із-за тривалого лікування та етапування, а суд першої інстанції не взяв до уваги жодних його доводів про поважність пропуску строку.

Заслухавши доповідача, який доповів суть постанови та доводи апеляції, міркування прокурора про залишення апеляції без задоволення, а постанови суду без змін, представника виправної колонії , який повідомив, що ОСОБА_7 відмовився приймати участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ приходить до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 386 КПК України ( в ред.1960р.) касаційні скарги на вироки і постанови апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку можуть бути подані протягом шести місяців з моменту набрання ними законної сили.

З матеріалів справи встановлено, що ухвала Апеляційного суду Волинської області від 05.07.2011 року набрала законної сили 05.07.2011 року і строк подачі касаційної скарги на неї скінчився 05.01.2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 був присутній під час розгляду кримінальної справи щодо нього, йому неодноразово надсилався вирок суду від отримання якого він відмовився, також він був присутнім під час апеляційного перегляду його справи та знав про прийняте щодо нього рішення судом апеляційної інстанції, яке на його вимогу разом з вироком суду першої інстанції він отримав.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 подав через три роки одинадцять місяців і десять днів.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_7 мав достатньо часу на оскарження вказаних рішень суду у суді касаційної інстанції, але цим правом не скористався.

Доводи апелянта про те, що через лікування нервового зриву він не зміг оскаржити вказані рішення судів у встановлені законом строки вірно не взяті судом першої інстанції до уваги при розгляді його заяви. У справі відсутні докази того, що обвинувачений хворів хворобою, що перешкоджало йому здійснити своє право на захист особисто чи через захисника.

Будь-яких інших доказів поважності пропуску строку на оскарження вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду ОСОБА_7 не навів.

Щодо клопотання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про поновлення строку касаційного оскарження вироку суду першої інстанції щодо нього від 17.03.2011 року, то дане питання не було предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому не може бути вирішене судом апеляційної інстанції при розгляді даної апеляційної скарги.

Щодо допущеної у постанові суду першої інстанції технічної помилки при зазначенні статтей, за якими ОСОБА_7 засуджений вироком Луцького міськрайонного суду від 17.03.2011 року, то вона не впливає на прийняте судом рішення щодо відмови в поновленні строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду.

Постанова суду першої інстанції є законною і вмотивованою.

Підстав для її скасування за обставин, наведених у апеляції, немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в ред.1960р.), колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду від 14 травня 2015 року без зміни.

Головуючий:
Судді: