АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006996 від 16.06.2015 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13.12.1999 року Маліновським районним судом м. Одеса за ст. 143 ч. 2, 17, 140 ч. 1, 140 ч. 3, 141 ч. 2, 229-6 ч. 1 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі;

- 16.12.2002 року Маліновським районним судом м. Одеса за ст. 185 ч. 2, 309 ч. 2, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 28.02.2006 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ст. 15, 185 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

- 31.07.2006 року Маліновським районним судом м. Одеса за ст. 185 ч. 2, 69 КК України до штрафу в сумі 600 грн., в силу ст. 71, 72 ч. 3 КК України, покарання у виді штрафу в сумі 600 грн. та покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.02.2006 року, виконувати самостійно;

- 02.07.2009 року Приморським районним судом м. Одеса за ст. 187 ч. 3, 69, 185 ч. 3, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 29.09.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки і 3 місяці.
На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного йому за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2015 року, більш суворим, призначеним за новим вироком, у виді позбавлення волі строком на 2 роки і 3 місяці.
По справі вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 19 травня 2015 року, приблизно о 10.30, знаходячись в приміщенні торгової зали магазину «Watsons», по вул. М. Закревського, 61/2 Києві, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав чуже майно, що належить ТОВ «ДЦ України», а саме: туш для вій марки «Max Factor Wild Mega Volume», вартістю 290 грн. 83 коп.

Крім цього, 15 червня 2015 року, приблизно о 09.50, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні торгової зали магазину «Камелія», по вул. М. Цвєтаєвої, 11 в м. Києві, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав з прилавку магазину чуже майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia 2730 classic», вартістю 330 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 30 грн., на рахунку картки знаходились грошові кошти в сумі 25 грн., а також в телефоні знаходилась карта пам`яті на 2 Гб, вартістю 100 грн., а всього майна на загальну суму 485 грн.

Крім цього, 15 червня 2015 року, приблизно о 10.15, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні відділення банку «Приват Банк», по вул. М. Цвєтаєвої, в м. 13 Києві, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав чуже майно, що належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон марки «LG-D 285», вартістю 1560 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 30 грн., без залишку грошових коштів на рахунку та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 10 грн., на рахунку картки знаходились грошові кошти в сумі 15 грн., а також в телефоні знаходилась карта пам`яті на 16 Гб, вартістю 150 грн., а всього майна на загальну суму 1765 грн.

Крім цього, 10 серпня 2015 року, приблизно о 16.00, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні магазину іграшок, по вул. О. Бальзака, 60 в м. Києві, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав з полиці із-за прилавку чуже майно, що належить потерпілій ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S7562», вартістю 1400 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстра», вартістю 30 грн., без залишку грошових коштів на рахунку та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Астеліт», вартістю 10 грн., на рахунку картки знаходились грошові кошти в сумі 20 грн., а також в телефоні знаходилась карта пам`яті на 2 Гб, вартістю 100 грн., а всього майна на загальну суму 1560 грн.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити, пом`якшивши покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі винного.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд, призначаючи йому покарання, не взяв до уваги те, що він визнав свою вину у скоєному та щиро розкаявся, потерпілі від злочину претензій до нього не мають та цивільний позов не заявляли. Також просить врахувати, що він має тяжке захворювання легенів, на його утриманні перебувають малолітній син та дружина, які знаходяться в скрутному матеріальному положенні.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд обґрунтовано визнав щире каяття обвинуваченого, а обставиною, що обтяжує його покарання рецидив злочину.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, встановлених обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах призначив йому покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, встановленої санкцією ч.2 ст.185 КК України, суд врахував і ті обставини, на які обвинувачений посилається у своїй апеляційній скарзі, а саме те, що він повністю визнав свою вину у вчиненому і потерпілі до нього претензій не заявляють.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він має важке захворювання і на його утриманні перебувають дружина та малолітня дитина, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вони не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив даний злочин до постановлення вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначив остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, а тому залишає вирок суду першої інстанції без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2015 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ _________________ _______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3