№ 202/3638/15-к
№1-кп/0202/21/2016
УХВАЛА
11 лютого 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
при розгляді в у судовому засіданні обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000236 від 12.02.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор при розгляді питання в порядку ст. 331 КПК України заявив клопотання про продовження обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти заявленого клопотання, та просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів (ст. 12 КК України), а тому суд, приймаючи до уваги стан його здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, та дані про особу обвинуваченого, вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, продовжити свою злочинну діяльність. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 178, 331, 372 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовжити строк дії запобіжного заходу до 08 квітня 2016 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , прокурору та направити начальнику Дніпропетровського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1