Справа № 344/6079/14-к
Провадження № 1-кп/344/40/15
У Х В А Л А
07 жовтня 2015 року м.Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду з прокуратури Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України.

Визначаючись у прийнятті даного обвинувального акту до розгляду вважаю, що суддя ОСОБА_1 не може приймати по даному кримінальному провадженню процесуальних рішень, виходячи з наступного.

Так в провадженні судді ОСОБА_1 перебувала кримінальна справа відносно ОСОБА_3 за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.358; ч.3 ст.358 КК України та ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.15, ч.4 ст.190; ч.2 ст.358; ч.2, 4, 5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.5 ст.191; ч.2, 4, 5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366; ч.1 ст.388 КК України та вказувалося, що ОСОБА_2 , будучи особою матеріали стосовно якого було виділено в окреме провадження діяв з ними за попередньою змовою в групі осіб.

Таким чином, суддя ОСОБА_1 , постановляючи вирок суду від 14.07.2014 року, провівши повне судове слідство та дослідивши усі докази по даній справі, висловила свою позицію щодо даної кримінальної справи, зокрема, щодо дій засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в групі з особами стовно яких було виділено матеріали в окреме провадження.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.9 Конституції України, ст.75 КПК України суддя не може брати участь у розгляді справи у випадку наявності обставини, які викликають сумнів у його неупередженості та безсторонності.

Так, відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, суддя також бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко і Мартиненко проти України», звернув увагу на дотримання п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення безсторонності суду. У вказаному рішенні ЄСПЛ нагадав, що наявність безсторонності має визначатися за допомогою суб`єктивного і об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляє суддя упередженість та безсторонність у справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. ЄСПР звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Таку ж позицію висловив Верховний Суд України в своїй ухвалі у справі №5-15п12 від 01 березня 2012 року.

У зв`язку з наведеним, прийняття подальших процесуальних рішень суддею ОСОБА_1 по даному кримінальному провадженню буде суперечити ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.9 Конституції України, ст.75 КПК України та судовій практиці Європейського суду з прав людини, оскільки в учасників кримінального провадження можуть виникнути обгрунтовані побоювання, що у судді ОСОБА_1 уже сформувалася думка про наявність чи відсутність вини в діях обвинуваченого і що це може позначитись на безсторонності судді в разі повторного розгляду даного кримінального провадження стосовно цієї особи.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне заявити по даному кримінальному провадженню самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 80, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У даному кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України заявити самовідвід, з підстав наведених в мотивувальній частині ухвали.

Провадження передати на розгляд суду в іншому складі, шляхом розподілу згідно вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1