Справа № 11а-164/2010 р. Головуючий у 1-ій інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ст.81 КК України Доповідач - Ревер В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Перетятька В.О.

суддів Ревера В.В., Танечника І.І.

з участю прокурора Максимчука А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляцію засудженого ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2009 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2009 року відмовлено у задоволенні спільного подання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до засудження проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2

Волинської області.

В мотивах постанови зазначено, що представниками адміністрації виправленої колонії не представлено переконливих доказів, які б свідчили про повне перевиховання та виправлення засудженого. Те, що за час відбуття покарання засуджений заохочувався за сумлінне навчання (двічі) та активну участь у проведенні ремонтних робіт, не вказує на виправлення засудженого, оскільки сумлінне ставлення до навчання та праці є його обовязком.

Засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію та доповнення до неї. В мотивах вказує, що судом не враховано його стан здоровя, та те що він хворіє на туберкульоз і подальше перебування його в місцях позбавлення волі негативно позначається на перебіг даної хвороби.

Суттєвих порушень вимог режиму утримання він не мав і стягнення на нього не накладались. Просить скасувати постанову суду та звільнити його умовно-достроково від призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Максимчука А.М. про підтримання апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст.81 КК України до осіб, які відбули не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2 відбув більше двох третин строку призначеного судом покарання, за весь час відбування покарання позитивно характеризується, тричі, 24.06.2008 року, 3.04 та 20.08.2009 року, за сумлінне ставлення до навчання та активну участь у проведення ремонтних робіт на відділенні, заохочувався адміністрацією установи. Дисциплінарні стягнення не накладалися.

Суд, в обґрунтування відмови в умовно-достроковому звільненні, послався на ці обставини, однак не взяв їх до уваги. Покликання на те, що сумлінне ставлення до навчання та праці є його обовязком, суперечить положенням ст. 81 КК України, де передбачено, що саме така поведінка засудженого і є підставою для умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи наведене, висновок суду про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_2 від призначеного покарання викликає сумнів, оскільки ґрунтується на неповному вивченні всіх обставин справи, а тому постанова підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2009 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5