Справа № 11-166/12 Головуючий у І інстанції Міхієнкова
Провадження № 11/1090/352/12 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 3 21.03.2012
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2012 року колегія судців судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Орла А. І, суддів: Полосенка В. С, ОСОБА_2,

за участю прокурора Єлфімова І. П., потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника потерпілих ОСОБА_5, засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, захисників ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями, захисника ОСОБА_9 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2011 року, за яким засуджено:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, вірменина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, не судимого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, за ч. 1 ст. 263 КК України - до 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України - до 4 років позбавлення волі; за п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. За ч. 4 ст.187 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, працюючого водієм в ДП «Куміп» в м. Києві, одруженого, раніше судимого: 11.01.1993 Броварським районним судом Київської області за ч.1 ст.140 КК України (в редакції 1960р.) до 2-х років виправних робіт, звільненого від покарання на ставі ст. 5 Указу Президента України «Про амністію» від 16.08.1992 р.; 09.09.1993р. Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. З ст. 81 К України (в редакції 1960 р.) до 3-х років позбавлення волі, звільненого 06.01.1995 умовно-достроково на 1 рік 5-ть місяців 8 днів постановою міського суду м. Суми від 05.01.1995 р.; 13.09.1999 р. Броварським районним судом Київської області за ч.2 ст. 82, ч.2 ст. 142, ч.І ст.222, 42 КК України (в редакції 1960 р.) до 5 років позбавлення волі, звільненого 11.09.2002 р. умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 6 днів ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.09.2002 року, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8, за ч.3 ст.185 КК України - до 5 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_11, працюючого покрівельником «Укрдахбуд» в м. Києві, не одруженого, не судимого в порядку ст.89 КК України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12 за ч. З ст. 185 КК України - до 5 років позбавлення волі; за ч.4 ст.187 КК України - до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. За п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_13, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_14, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_15, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_16, за ч. З ст. 185 КК України - до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком в 2 роки та покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

Стягнуто солідарно з засуджених ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 5178 грн., на користь ОСОБА_13.П. матеріальної шкоди в сумі 52212, 69 грн., на користь ОСОБА_14 матеріальної шкоди в сумі 50318 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 моральної шкоди з ОСОБА_11 -10 000 грн., з ОСОБА_7- 50000 грн., з ОСОБА_6- 100000 грн.; на користь ОСОБА_13 моральної шкоди з ОСОБА_11 -10 000 грн., з ОСОБА_7- 50000 грн., з ОСОБА_6- 100000 грн.; на користь ОСОБА_14 моральної шкоди з ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_6 по 5000 грн. з кожного.

Вирішено питання про речові докази.

Вирок щодо ОСОБА_12 не оскаржений, тому в апеляційному порядку не переглядається.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, влітку 2008 року ОСОБА_6, перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_11 по вулиці Пархоменка, 46 в смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, дізнався, що в останнього зберігається пістолет системи „Наган" ", який у зв'язку із поломкою та зношенням частини механізмів не був придатний для стрільби та який на прохання ОСОБА_6 ОСОБА_11 йому віддав. ОСОБА_6 в неустановленому місці відремонтував даний пістолет шляхом заміни та реставрації зношених механізмів, налагодження нормального функціонування його частин, і в результаті відновлення втрачених властивостей відремонтований ним пістолет системи «Наган» набув властивостей вогнепальної зброї калібру 9 мм, який ОСОБА_6 незаконно носив при собі та зберігав за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_17 без передбаченого законом дозволу.

З метою використання зброї за призначенням у невстановленому досудовим слідством місці ОСОБА_6 у невстановленої слідством особи незаконно придбав бойові припаси до пістолету системи «Наган», а також вісім патронів, виготовлених саморобним способом калібру 9 мм., які зберігав разом з вогнепальною зброєю за місцем свого проживання.

Приблизно в серпні 2008 року, більш точна дата слідством не встановлена, знаходячись в гостях у свого сусіда, ОСОБА_15, в квартирі АДРЕСА_1, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 передав для зберігання і тим самим збув ОСОБА_15 боєприпаси, вісім патронів калібру 9 мм., які були вилучені 09.04.2009 р. працівниками міліції за місцем проживання ОСОБА_15 1.0., які відповідно до висновку експерта №324 ВКД від 19.05.09р. є боєприпасами, переробленими саморобним способом (споряджені) з шумових патронів калібру 9 мм., придатними для стрільби з гладкоствольної короткоствольної вогнепальної зброї калібру 9 мм.

ОСОБА_7, ОСОБА_11, та ОСОБА_12, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_11, в смт. В. Димерка по вул. Пархоменка, 46, вступивши між собою у злочинну змову в кінці серпня 2008 року, пересвідчившись 04.09.2008 року біля 19.30, що ОСОБА_14П, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_18 вранці пішла на роботу і додому не повернулася, на автомобілі НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8, приїхали в смт. В.Димерка Броварського району Київської області і зупинились неподалік від будинку ОСОБА_14 ОСОБА_12 та ОСОБА_6 залишилися в салоні автомобіля спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_11 та ОСОБА_7 пішли до будинку ОСОБА_14

Підійшовши до будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_11, оглянули територію навколо будинку, впевнившись, що господарка будинку відсутня, ОСОБА_11 підійшов до будинку і за допомогою металевої фомки , яку приніс із собою, зламав замок на вхідних дверях, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_11 через вхідні двері проникли в жилий будинок, звідки викрали грошові кошти в сумі 37000 грн, 3880 доларів США, які відповідно до курсу НБУ станом на 04.09.08 становили 18818 грн, які поклали у знайдену там же у будинку господарську сумку, повернулися до автомобіля, у якому їх чекали ОСОБА_6 та ОСОБА_12

Викрадені гроші ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6 відвезли на автомобілі НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 за місцем проживання останнього, де розділили між собою порівну на чотири частини та розпорядилися викраденими коштами, кожний на свій розсуд. Своїми злочинними діями засуджені завдали ОСОБА_14 значну матеріальну шкоду на загальну суму 55818 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, приблизно на початку листопада 2008 року, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_11, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_11 в смт. В. Димерка по вул. Пархоменка, 46, вступивши між собою у злочинну змову, дочекавшись, коли нікого із господарів будинку по провулку Леніна, 7 смт. В.Димерка Броварського району Київської області не буде вдома, 07.11.2008року ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_6, узгодивши між собою план злочину, розподіливши між собою ролі, того ж дня біля 18.00 ОСОБА_11 на службовому автомобілі НОМЕР_2, на якому працював в ДП МОУ «Київське управління механізації і будівництва» у м.Київ, привіз ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вул. Леніна, висадив їх біля зупинки громадського транспорту «Лікарня», а сам, як і домовлялися, став чекати дзвінка щоб потім забрати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця злочину з викраденими грошима.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 прийшовши до будинку, оглянули прилеглу до жилого будинку територію і, не побачивши у будинку світла, вирішивши, що мешканці відсутні, ОСОБА_7 перелізши через паркан, підійшов до одного з вікон будинку, а ОСОБА_6 підійшов до вхідних дверей.

ОСОБА_7, першим проник до будинку ОСОБА_13, де в одній із кімнат раптово побачив потерпілу ОСОБА_16 і з цього моменту він вийшовши за межі домовленості з ОСОБА_17 та ОСОБА_6, діючи в стані ексцесу виконавця, з метою володіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинив напад на потерпілу ОСОБА_16 і металевою фомкою, яку тримав в правій руці, умисно наніс останній приблизно дев'ять забійних ран, які відповідно до висновків експерта №65/604-08 від 26.01.09 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я та легких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_16 втратила відомість та впала на підлогу., після чого ОСОБА_7 відчинив вхідні двері, через які в будинок проник ОСОБА_6 і вони разом продовжили шукати гроші. Через деякий час ОСОБА_6 помітивши, що ОСОБА_16 прийшла до свідомості і побачила його обличчя, діючи в межах ексцесу виконавця, вийшов за межі домовленості з ОСОБА_11 та ОСОБА_7, та з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин або полегшити його вчинення взяв в руки принесену з собою вогнепальну зброю невстановленого зразка, споряджену бойовими набоями калібру 9 мм. і з метою умисного вбивства без відома інших співучасників здійснив постріл в область голови ОСОБА_16, у якої виникла на голові рана, від якої наступила смерть потерпілої і яка згідно висновку експерта №65/604-08 від 26.01.09р. відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя і перебуває в прямому причинному зв'язку з настанням смерті.

ОСОБА_6 після вбивства ОСОБА_16 повідомив про це ОСОБА_7 і відразу ж зателефонував ОСОБА_11, який відповідно домовленості прибув до місця події на автомобілі НОМЕР_3 та відвіз їх від місця вчинення злочину. В салоні автомобіля ОСОБА_6 розповів ОСОБА_11 про вбивство ОСОБА_16

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, а справу повернути прокурору на додаткове розслідування в частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч.З ст. 185, п.п. 6,9 ч. 2 ст. 115 КК України з підстав не правильного застосування кримінального закону. Вказує на однобічність та неповноту дізнання, досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ні досудовим, ні судовим слідством не було встановлено істинне місце вбивства, не було виявлено пулі та крові від поранення. ОСОБА_11 того, у справі немає доказів того, що ОСОБА_11 дав ОСОБА_6 револьвер системи «Наган», а свідок ОСОБА_18 дав неправдиві покази стосовно ОСОБА_6. Ні досудовим ні судовим слідством не взято до уваги те, що до справи по епізоду від 07.11.2008 року причетний четвертий фігурант, на якого вказували ОСОБА_11 та ОСОБА_18.

Стверджує, що до ОСОБА_6 суд першої інстанції не правильно застосував кримінальний закон, оскільки із матеріалів справи вбачається наявність у ОСОБА_6 психічного захворювання і у зв'язку з цим до нього мають бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Прокурор в своїй апеляції та доповненнях до неї оскаржує вирок в частині що стосується засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особам вказаних засуджених, просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування апеляції зазначає, що висновки суду про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діяли в стані ексцесу є хибним, оскільки їх дії були взаємо узгодженими, спрямованими на позбавлення життя ОСОБА_16 та на заволодіння її майном. Вказує, що місцевий суд призначаючи засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, не в повній мірі врахував дані, що характеризують їх особи, тяжкість вчинених злочинів, їх ставлення до скоєного, а також при вирішенні питання про стягнення суми моральної шкоди на користь ОСОБА_16, належним чином не врахував характер і обсяг їх фізичних і душевних страждань. Також просить змінити вирок в частині засудження ОСОБА_19 за ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 85 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі, оскільки строк покарання за цими статтями не може перевищувати 4 років позбавлення волі.

Представник потерпілих ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_20 подав заперечення на апеляцію захисника ОСОБА_9, оскільки вважає, що вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 за злочин, передбачений п.п. 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України є законним і захисником не наведено достатнього обґрунтування жодного з вказаних підстав у апеляції.

Заслухавши доповідача, виступи прокурора в підтримку апеляції та доповнення до неї, потерпілих та їх представника, які підтримали апеляцію прокурора, а апеляцію адвоката ОСОБА_9 просили залишити без задоволення, захисника ОСОБА_6, який підтримав свою апеляцію та заперечував проти задоволення апеляції прокурора, захисника ОСОБА_7, який вважає вирок законним і просив відхилити апеляцію прокурора, засуджених ОСОБА_6 в підтримку апеляції захисника, ОСОБА_7, який вважає вирок законним і просив відхилити апеляцію прокурора, ОСОБА_8, який просив прийняти рішення згідно закону, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обгрутованим.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як встановлено судом та наведено у вироку, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, проникаючи у будинок подружжя ОСОБА_3, діяли з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, яким охоплювалися і дії їх співучасника ОСОБА_11

Але ОСОБА_7, побачивши раптово у будинку потерпілу ОСОБА_16, вийшов за межі домовленості з ОСОБА_21 і ОСОБА_11, та діючи в умовах ексцесу виконавця, вчинив розбійний напад на потерпілу, поєднаний з заподіянням останній тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи.

Виходячи з вимог ч. 5 ст. 29 КК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7, який діяв при ексцесі виконавця, має нести одноособову кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, поєднаним з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Ознаку попередньої змови групою осіб із пред'явленого йому обвинувачення суд виключив, так як ця ознака відсутня.

З вищезазначених підстав суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_21 за ч. 4 ст. 187 КК України за відсутністю в його діях цього складу злочину.

Підсудний ОСОБА_21 як і ОСОБА_7, розуміючи, що ОСОБА_16 прийшла до свідомості і побачила його обличчя, з метою приховати вчинений ним корисний злочин та полегшити його вчинення , також вийшов за межі домовленості з ОСОБА_11 та ОСОБА_7, діючи в умовах ексцесу виконавця, вчинив умисне вбивство ОСОБА_16

З вищезазначених підстав ОСОБА_6 має нести кримінальну відповідальність за п.п. 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України за ознаками умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин та полегшити його вчинення, а п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України суд із обвинувачення ОСОБА_6 виключив, оскільки вбивство він вчинив за межами домовленості із ОСОБА_7, при ексцесі виконавця і попередня змова між ними відсутня.

Також суд дійшов висновку про виправдання ОСОБА_7 за п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за відсутністю в його діях складу цього злочину.

На думку апеляційного суду, такі висновки місцевого суду не є в повній мірі обґрунтованими виходячи з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_11 винними себе по вказаному епізоду щодо заподіяння смерті ОСОБА_16 не визнали.

Із оголошених в судовому засіданні показів ОСОБА_7, даних на досудовому слідстві (т. 3 а. с. 335-347) видно, що останній після проникнення до помешкання ОСОБА_16, побачив силует в кімнаті і наніс декілька ударів по ньому монтировкою. Скільки разів і куди наносив удари він не пам'ятає. Почув як від ударів тіло впало на підлогу, а потім відкрив двері і впустив у будинок ОСОБА_6, який побачив потерпілу, що лежала на підлозі. Грошей в будинку вони не знайшли і через деякий час ОСОБА_6 почав кричати щоб вони втікали з будинку, бо він застрелив жінку.

Із оголошених в судовому засіданні показів ОСОБА_6 (т. 4 а. с. 73) вбачається, що останній повністю визнав себе винним у вбивстві ОСОБА_16

Як показав в судовому засіданні підсудний ОСОБА_11, що він дізнався від самого ОСОБА_6 Г, що той застрілив ОСОБА_16.

Згідно висновку експерта у потерпілої ОСОБА_22 9 забійних ран на волосяній частині голови та в області лівої вушної раковини, багато-оскольчатого перелому потиличної кістки зліва з пошкодженням пірамідки лівої скроневої кістки, дифузних субарахноїдальних крововиливів в області лівої потилочної долі, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, рваних ран 2 та 3 пальців лівої кисті та ділянки саден в лівій щоковій та навколо вушних областях, в проекції грудини, 2 крововиливів в області правого надпліччя, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Як установлено у справі, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мали умисел на заволодіння грошима потерпілої ОСОБА_16 При цьому ОСОБА_7 в будинку металевою фомкою завдав велику кількість ударів ОСОБА_16 по голові, яка є життєво важливим органом, після чого впустив до будівлі ОСОБА_6, з яким продовжили шукати гроші. Коли через деякий час ОСОБА_6 побачив, що потерпіла прийшла до свідомості, здійснив постріл в неї із револьвера, заподіявши кульове наскрізне поранення голови з ушкодженням кісток черепа, від чого згідно висновку експерта настала смерть потерпілої.

Як зазначено у п. 3 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 6 листопада 2009 року», дії розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування -залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Згідно п. 10 (абзац 3) Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи» від 7 лютого 2003 року № 2 у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 і ч. 4 ст. 187 КК України.

Разом з тим, суд належної правової оцінки вказаним доказам не дав, роз'яснення вказаних пленумів до уваги не взяв, обставини вчинення вбивства потерпілої ОСОБА_16 в повній мірі не з'ясував, тому дійшов передчасного висновку про виправдання ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину та ОСОБА_7 за п.п.6, 9, 12 ч. 2 ст.115 КК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Таким чином, у справі суд допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неповноту судового розгляду, оскільки не було досліджено обставини, з'ясування яких може значною мірою вплинути на вирішення питання про винність чи невинність ОСОБА_7 у вбивстві чи замаху на вбивство потерпілої, а також наявність чи відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. У зв'язку з чим вирок підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд, під час якого необхідно повно, всебічно і об'єктивно дослідити всі докази у справі, дати їм належну оцінку, усунути недоліки, наведені в ухвалі апеляційного суду та врахувати доводи апеляцій та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

ОСОБА_11 того, призначаючи засудженому ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років і 6 місяців позбавлення волі, суд не врахував вимоги ст. 68 КК України, згідно якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого в даному випадку санкцією вказаної статті максимального покарання 6 років позбавлення волі. Зазначена обставина свідчить про необхідність зміни вироку апеляційним судом в порядку ст. 365 КПК України і призначення покарання за цей злочин ОСОБА_11 4 роки позбавлення волі.

Порушень вимог закону, які можуть бути підставами для повернення справи для проведення додаткового розслідування апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочинів, обставини справи і особу засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни кожному запобіжного заходу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2011 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати, а кримінальну справу стосовно них направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суддів.

В порядку ст. 365 КПК України вирок щодо ОСОБА_11 в частині призначення йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 185 КК України змінити. Призначити ОСОБА_11 покарання за вказаними статтями 4 роки позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Запобіжний захід ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишити попередній - взяття під варту.

Головуючий:

Судді: