н/п 1-кс/640/8195/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2015 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
Прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 24.11.2015 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi lancer» р/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та яким керував останній, шляхом надання можливості слідчому і прокурору вилучити даний транспортний засіб та зберігати на спеціальному майданчику тимчасового зберігання автомототранспорту розташованого за адресою: м. Харків, пров. Ващенковський, буд.28-Б.
На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, 18.11.2015 року приблизно о 23 год. 45 хв. в районі буд.№ 142 по вул. Шевченко в м. Харків, стався наїзд автомобілем «Mitsubishi lancer» р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на перешкоду, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.
Таким чином, враховуючи положення ст. 98 КПК України, автомобіль «Mitsubishi lancer» р/н НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення судової автотехнічної, судової транспортно-трасологічної експертиз з метою з`ясування параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля «Mitsubishi lancer» р/н НОМЕР_1 , та зберіганні вилученого транспортного засобу на майданчику тимчасового зберігання автомототранспорту розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.011.2012.
Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку водія ОСОБА_4 , який зацікавлений у результатах кримінального провадження як безпосередній учасник ДТП, прошу слідчого суддю у порядку ч. 2 ст. 163 КПК України розглянути клопотання без виклику ОСОБА_6 , який керував автомобілем «Mitsubishi lancer» р/н НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності.
Орган досудового розслідування зазначає, що автомобіль «Mitsubishi lancer» р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 має на собі сліди кримінального правопорушення злочину, а також з метою забезпечення його схоронності для проведення експертних досліджень.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
На виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчим суддею здійснено виклик особи - власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 , на яке слідчий просить в зазначеному клопотанні накласти арешт.
Згідно наданого рапорту слідчого СУ ГУ НП у Харківській області ОСОБА_7 від 24.11.2015, нею здійснено виклик ОСОБА_4 по мобільному телефону за номером НОМЕР_2 для участі у розгляді клопотання про арешт майна транспортного засобу, який зареєстрований за останнім. в ході розмови останній повідомив, що в судове засідання не з`явиться, причини не повідомив.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття вказаної особи у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, вказаний у клопотанні транспортний засіб відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, має значення для досудового розслідування, а також може бути доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi lancer» р/н НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобілю «Mitsubishi lancer» р/н НОМЕР_1 , територію майдану тимчасового зберігання автомототранспорту розташованого за адресою: м. Харків, пров. Ващенковський, буд.28-Б.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1