Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 1-857/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2010 р. Рівненський міський суд в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Цимбалюк А.І.

з участю прокурора Піддубної Л.

захисника ОСОБА_1

законного представника неповнолітнього

підсудного ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

- вироком Рівненського міського суду від 04 червня 2010 року за ч.1,2 ст. 186 , ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

15 червня 2010 року приблизно о 16 годині, ОСОБА_3, перебуваючи на пляжі озера Басів Кут м.Рівне, будучи в стані алкогольного спяніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів мобільним телефоном громадянина ОСОБА_4, марки „ Нокіа 6300, вартістю 1225 грн. 15 коп, мобільним телефоном ОСОБА_5 марки „ Нокіа 3220, вартістю 925 грн та мобільним телефоном ОСОБА_6, марки „ Моторола В 360, вартістю 632 грн, чим спричинив потерпілим матеріальної шкоди на вказані вище суми.

Будучи допитаним в якості підсудного, ОСОБА_3 свою вину за ч.2 ст. 186 КК України під час судового слідства визнав частково.

Суду показав, що 15.06.2010 року він разом зі своїми товаришами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 гуляли поблизу озера Басів кут в м. Рівне. Побачили невідомих їм хлопців, які теж йшли до озера відпочивати. Вони всі троє підійшли до них та попросили закурити, в той час ОСОБА_8 почав бити одного з хлопців, але вони їх швидко розборонили. Тоді незнайомці запропонували їм з ними випити горілки, бо в одного із незнайомців було день народження, на що вони погодились. В процесі спілкування він запропонував незнайомцям показати свої мобільні телефони, потім поклав їх в карман і став іти. Він не мав умислу на заволодіння вказаними телефонами, чому так вийшло він не знає. В подальшому один телефон заклав в ломбард.

Таким чином, в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 не заперечив факту заволодіння майном ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, проте зазначив, що він вчинив по відношенню до них шахрайство , а не грабіж, оскільки не чинив на них ніякого тиску та насильницьких дій.

Під час проголошення останнього слова підсудний ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому

Вина ОСОБА_3 повністю доведена зібраними в ході досудового слідства і перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

Покази ОСОБА_3 спростовуються іншими дослідженими у справі доказами.

Так , потерпілий ОСОБА_4, будучи допитаним в судовому засіданні показав, що 15 червня 2010 року близько 16.00 він разом із своїми друзями: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ішли по пляжу, що знаходиться на озері Басів кут. До них підійшли троє незнайомих хлопців, пізніше він взнав, що одного з них звуть ОСОБА_3, як інших звали він не знає, запитали чи є цигарки та почали до них приставати, один з них взяв його за шию, в той момент підбіг ще один незнайомець і кілька разів вдарив його рукою по обличчю. ОСОБА_6 попросив їх не зачіпати, бо в нього День народження і що вони не хочуть проблем, тоді вони сказали щоб вони їх пригостили спиртним. Андрій пішов і купив горілки, вони всі сіли і почали випивати. ОСОБА_3 сказав ОСОБА_6, щоб той дав йому подивитись свій телефон, ОСОБА_6 дав свій телефон марки «Моторола», потім він попросив телефон у нього і їх друга ОСОБА_5 вони дали йому свої мобільні телефони.Він їх подивився, поклав собі в карман і відійшов поговорити з одним із незнайомців, та вони почали помалу віддалятися від них. Він пішов за ними, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишилися розмовляти з незнайомцем. Коли він їх наздогнав, то попросив віддати йому телефон, на що ОСОБА_3 відповів, що зараз підійде і віддасть телефон. Він пішов назад до хлопців і вони пішли за ними, щоб повернути свої телефони. Коли ОСОБА_3 їх побачив, то почав тікати, вони намагалися їх наздогнати. Телефони забирав ОСОБА_3, інші двоє участі не брали , вони лише спостерігали. Щодо призначення покарання, просив суворо не карати, телефон йому був повернутий.

Покази потерпілого є послідовними і повністю узгоджуються із фактичними даними, отриманими в ході досудового слідства.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо обставин, часу та місця вчинення відносно них злочину дали аналогічні показання, що і потерпілий ОСОБА_4 Суду підтвердили, що саме ОСОБА_3 відкрито заволодів їх мобільними телефонами, які поклав собі в карман і став від них втікати з іншими хлопцями, вони намагались його наздогнати. Підтвердили, що лише ОСОБА_3 забирав телефони, інші два незнайомці участі не приймали. На даний час мобільні телефони їм повернуті, міру покарання просили визначити на розсуд суду.

Такі покази потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є послідвними, вони їх не змінювали ні під час досудового слідства так і під час судового слідства, а тому суд визнає їх достовірними та такими, що узгоджуються з іншими дослідженими у справі доказами, та спростовують показання підсудного ОСОБА_3, щодо відсутності в його діях умислу.

Крім того, вина підсудного ОСОБА_3 по вказаному епізоду повністю доведена в ході судового розгляду.

Так, свідок ОСОБА_7, будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що 15.06.2010 року він гуляв разом зі своїми товаришами ОСОБА_8 та ОСОБА_3 поблизу озера Басів кут в м. Рівне. Там вони побачили хлопців, які теж йшли на озеро відпочивати. Вони підійшли до них і у них виник конфлікт, який швидко минув і незнайомці запропонували їм з ними випити горілки, оскільки у одного з них було день народження. В процесі спілкування мова зайшла за мобільні телефони, ОСОБА_3 запропонував незнайомцям показати свої мобільні телефони. Взявши один телефон, ОСОБА_3 відійшов говорити по ньому ніби- то зі своєю дівчиною. ОСОБА_9 відізвав одного із незнайомців, забрав у нього телефон і пішов кудись, він з ОСОБА_8 його наздогнали і ОСОБА_3 запропонував йому покласти два телефони собі у карман, оскільки в нього не було куди. Він запитав його навіщо він викрав у незнайомців телефони, їх треба повернути, на що ОСОБА_3 відповів, що він знає, що робить. Біля під»їзду дому ОСОБА_3 попросив, щоб телефони поки залишились у нього, а він завтра прийде та забере. На наступний день ОСОБА_3, продав той телефон, що залишився у нього, а на його прохання, щоб він забрав ті два телефони, що знаходяться на зберіганні, він знову відповів йому, що забере пізніше.

Такі показання свідка ОСОБА_7 спростовують показання підсудного ОСОБА_3, щодо того, що він не мав наміру заволодіти мобільними телефонами. Також, підтверджують показання потерпілих в тій частині, що саме ОСОБА_3 заволодів їх мобільними телефонами.

Крім того, допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_8, суду показав, що 15.06.2010 року приблизно о 16.00 він гуляв разом зі своїми товаришами ОСОБА_7 та ОСОБА_3, поблизу озера Басів кут, м. Рівне. Там вони побачили раніше невідомих хлопців, поки він підходив до ОСОБА_7, ОСОБА_3 та незнайомців - то ОСОБА_7 почав сутичку з одним з незнайомців. Незнайомці запропонували випити з ними.. В процесі спілкування мова зайшла за мобільні телефони, ОСОБА_3 запропонував незнайомцям показати свої мобільні телефони. Взявши один мобільний телефон, ОСОБА_3 подивився його і поклав собі в карман, потім він попросив в інших двох хлопців їхні телефони і подивившись, теж поклав їх собі в карман, після чого він з ОСОБА_3 відійшли від всієї компанії, а ОСОБА_7 залишився. Коли вони трохи відійшли їх наздогнав ОСОБА_7 разом з одним із незнайомців, який попросив ОСОБА_3 віддати йому його та його друзів телефони. На що ОСОБА_3 сказав, що повернеться до них і поверне телефони. В цей день він ніяких телефонів нікому не повертав. На наступний день ОСОБА_3 запропонував посидіти в кафе «Віват», як потім він пояснив на кошти здобуті в результаті здачі одного з телефонів у ломбард.

Такі показання свідка ОСОБА_8 повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7 та потерпілих щодо обставин заволодіння мобільними телефонами ОСОБА_3, та спростовують показання підсудного ОСОБА_3 щодо відсутності в його діях умислу на вчинення грабежу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, суду показала, що в середині червня 2010 року до неї прийшов її сусід ОСОБА_3 та попросив здати мобільний телефон марки „ Нокія в ломбард, оскільки йому терміново потрібні гроші, сказавши, що даний телефон йому купила мама. Вона погодилась і занесла вказаний телефон у ломбард „ Скарбниця, що в місті Рівне, вул. Чорновола, за що отримала 305 грн, які віддала ОСОБА_3 Пізніше, дізнавшись, що даний телефон не належить ОСОБА_3, вона за власні кошти забрала з ломбарду та віддала в міліцію.

Такі показання свідка ОСОБА_10 узгоджуються з показанням и свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в тій частині, що саме ОСОБА_3 розпорядився телефоном, яким заволодів напередодні.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу явки з повинною ОСОБА_3 від 18.06.2010 року вбачається, що він дійсно підтвердив факт заволодіння мобільними телефонами марки „ Нокіа та „ Моторола( а.с. 12 ).

З оголошених та оцінених в судовому засіданні протоколів предявлення для впізнання від 24 червня 2010 року, вбачається, що потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 впізнали ОСОБА_3, як особу, яка 15 червня 2010 року на пляжі озера Басів кут в місті Рівне заволоділа їх мобільними телефонами.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду та вилучення від 24.06. 2010 року у ОСОБА_3 було вилучено мобільний телефон марки „ Нокіа 3220 та „ Моторола В 360, які були викрадені у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( а.с.16) .

За таких підстав, в судовому засіданні підтверджено належними і допустими доказами, що саме ОСОБА_3 заволодів майном потерпілих.

З оголошеного в судовому засіданні висновку товарознавчої експертизи № 661 від 01.07.2010 року вбачається, що залишкова вартість викраденого у ОСОБА_5 мобільного телефону марки „Нокіа 3220 становить 351, 20 грн , телефону „ Моторола В 360, який був викрадений у ОСОБА_6 становить 650, 20 грн( а.с.34-40).

З дослідженого в судовому засіданні протоколу виїмки від 15 липня 2010 року вбачається, що ОСОБА_10 добровільно видала мобільний телефон „ Нокіа 6300, який був нею зданий в ломбард по проханню ОСОБА_3 ( а.с. 52)

З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта № 715 від 19 липня 2010 року, вбачається, що залишкова вартість мобільного телефону марки „ Нокія 6300, який належав потерпілому ОСОБА_4 становить 975, 10 грн.( а.с.57-59)

З дослідженого та оціненого в судовому засіданні протоколу огляду речового доказу від 03.07.2010 року мобільного телефону марки „ Нокіа 3220, та телефону „ Моторола В 360 вбачається, що саме ці телефони були викрадені у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Дані речові докази на досудовому слідстві з дотриманням вимог закону були оглянуті та долучені до матеріалів справи в якості речових доказів ( а.с.42-45).

З дослідженого та оціненого в судовому засіданні протоколу огляду речового доказу від 26.07.2010 року мобільного телефону марки „ Нокіа 6300 вбачається, що саме цей телефон був викрадений у ОСОБА_4 Даний речовий доказ на досудовому слідстві з дотриманням вимог закону був оглянутий та долучений до матеріалів справи в якості речових доказів ( а.с.61-63).

З оголошеного в судовому засіданні протоколу очної ставки між ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_3 показав, що саме він під приводом подивитись взяв мобільні телефони у потерпілих і став з ними відходити, коли незнайомець попросив повернути телефони, ОСОБА_3 сказав, що телефона у нього немає, хоча насправді телефон був у нього. Коли ОСОБА_3 з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розходились, ОСОБА_3 дав два мобільні телефони, один „ Нокіа а інший „Моторола ОСОБА_7, а один забрав собі. На наступний день ОСОБА_3 забрав два мобільних телефони у ОСОБА_7, один з яких здав у ломбард. ( а.с.102-103).

Крім того, з оголошеного та дослідженого в судовому засіданні протоколу очної ставки між ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_7 від 20.07. 2010 року, вбачається, що ОСОБА_3 визнав, що саме він попросив у потерпілих їх мобільні телефони , під приводом подивитись, поклав їх в карман і трохи відбіг, на прохання одного з потерпілих повернути телефони, сказав, що вони не у нього, хоча насправді були у нього і він їх не збирався повертати ( а.с. 104-106)

За таких підстав, в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними та допустимим доказами, що отримавши від потерпілих телефони під приводом подивитись , підсудний вже знав, що не буде їх повертати і що він даними телефонами заволодів.

Оцінюючи досліджені в справі і викладені в цьому вироку докази, в результаті їх всебічного, повного і обєктивного дослідження, суд приходить до висновку, що предявлене обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Показання підсудного ОСОБА_3, щодо відсутності в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України судом відхиляються і спростовані в ході судового розгляду.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06 листопада 2009 року „Про судову практику у справах про злочини проти власності грабіж - це відкрите викрадення майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка в свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Оцінюючи досліджені докази в сукупності та дії підсудного, суд визнає встановленим, що підсудний ОСОБА_3 отримав мобільні телефони „ Нокія 3220, „Нокія 6300 та „Моторола В 360 від потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скориставшись тим, що вони добровільно дали йому їх подивитись на його прохання. Проте, після отримання зазначених телефонів, з метою їх викрадення, підсудний став віддалятись і йти від потерпілих не зважаючи на вимоги останніх зупинитись та повернути телефон.

В судовому засіданні потерпілі підтвердили, що вони усвідомлювали протиправний характер дій ОСОБА_3, оскільки останній відмовлявся повертати потерпілих відкрито заволодів мобільними телефонами останніх з метою їх привласнення.

Відповідно до п.20 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06 листопада 2009 року „Про судову практику у справах про злочини проти власності повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь- який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК України.

З оглянутого в судовому засіданні вироку Рівненського міського суду від 04 червня 2010 року вбачається, що ОСОБА_3 було визнано винним та засуджено за ч.1,2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

На підставі викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Визначаючи вид та міру покарання підсудного суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, обставини та наслідки їх вчинення, обставини, що обтяжують та помякшують покарання, особу підсудного, дані, що його характеризують.

Обтяжуючою обставиною покарання підсудного суд визнає, у відповідності до ст.67 КК України, вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує, що він раніше судимий ( а.с. 114,115), згідно акту обстеження матеріально- побутових умов проживає разом з мамою, братом, сестрою та племінницею, виховувався в сімї без батька ( а.с.118, 121). Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_3- ОСОБА_2 суду показала, що син взагалі слухняний, допомагає їй по господарству. На обліку у лікаря нарколога та лікаря - психіатра не перебуває ( а.с.119-120), по місцю проживання характеризується посередньо ( а.с.122)

Вчинення злочину у неповнолітньому віці, добровільне усунення заподіяної шкоди, шляхом повернення викрадених телефонів, щире каяття у вчиненому, суд враховує, як помякшуючі покарання обставини для підсудного ОСОБА_3

Оцінюючи зазначені обставини в сукупності, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного неможливе без ізоляції від суспільства. При призначенні покарання за ст. 186 ч.2 КК України, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення підсудного ОСОБА_3 та попередження нових його злочинів буде покарання, призначене в межах мінімальної санкції статті.

За ст. 91 КПК України судовими витратами є витрати, зроблені при провадженні справи органом дізнання, органом досудового слідства та судом. Стягнення безпосередньо із засудженого коштів на користь експертної установи законодавством не передбачене і є недопустимим. Порядок фінансування експертних установ встановлений ст.15 Закону України „Про судову експертизу. У випадку витрат органу досудового слідства чи суду на проведення експертиз, коли експертиза проведена на договірних засадах, ці витрати стягуються на користь державного бюджету.

За таких підстав, в матеріалах справи відсутні підстави та обґрунтування для стягнення з засудженого судових витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Речові докази по справі, а саме мобільний телефон марки „ Моторола В 360, Нокіа- 3220 та „ Нокіа 6300, які були оглянуті та долучені до кримінальної справи в якості речових доказів, у відповідності до статті 81 КПК України підлягають поверненню їх законним володільцям ( а.с.44,45, 63)

Керуючись ст. 103 КК України , ст.ст. 323,324,445 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць

Відповідно до ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком , частково приєднати невідбуте покарання за вироком Рівненського міського суду від 04 червня 2010 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді чотирьох років двох місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання чинності вироком ОСОБА_3 залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 24 червня 2010 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 дні утримання його під вартою з 19 березня 2010 року по 04 червня 2010 року за попереднім вироком Рівненського міського суду від 04 червня 2010 року.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон марки „ Нокіа 6300 повернути потерпілому ОСОБА_4

-мобільний телефон марки „ Нокіа 3220 повернути потерпілому ОСОБА_5

-мобільний телефон марки „ Моторола В 360 повернути потерпілому ОСОБА_6

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15- ти діб з моменту його проголошення а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії.

Суддя Н.Г.Кучина