Дата документу Справа № 337/1179/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №337/1179/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/470/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003017 від 13 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілоїадвоката ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
потерпіла ОСОБА_9 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - 1000 грн, в рахунок витрат на правову допомогу 86 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік, та стягнути з ОСОБА_6 на її користь 50 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, та 4320 грн - в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог вказує на неврахування судом при призначенні ОСОБА_6 покарання вимог ст.65 КК України, дані про його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення. Крім того апелянт зазначає, що суд в достатній мірі не вмотивував своє рішення в частині визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на її користь.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 13 листопада 2014 року, приблизно о 12-30 годині, на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_9 , під час конфлікту, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, тримаючи її за руку, наніс кулаком своєї лівої руки один удар в область спини потерпілої, тим самим умисно спричинив ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді; потерпілу та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги; прокурора, який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої і вважав, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок суду у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані правильно за ч.1 ст.125 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вказаного правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання, працевлаштований. Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у вироку, щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції статті обвинувачення - у виді штрафу, та вважає, що доводи, апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, є безпідставними, та правильність вищевказаних висновків суду не спростовують.

Окрім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення щодо необхідності стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої правопорушенням - 1 000 грн, врахувавши при цьому характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, глибину фізичних та моральних страждань потерпілої відповідно до наданих доказів.

Разом з цим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог потерпілої у частині стягнення з обвинуваченого на її користь здійснених нею витрат на правову допомогу.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.118 КПК України, витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 24 березня 2016 року потерпіла ОСОБА_9 уклала договір з адвокатом ОСОБА_10 про надання правової допомоги (а.п.46). В матеріалах провадження міститься акт прийому-передачі коштів за вищевказаним договором та розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги, згідно з яким клієнт - ОСОБА_9 , передала адвокату ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 4320 грн за надання правової допомоги по даному провадженню(а.п.49).

Колегія суддів вважає, що потерпілою ОСОБА_9 документально підтверджені понесені нею витрати на правову допомогу адвоката у даному кримінальному провадженні, а тому вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407-409 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.125 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 змінити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, - 4320 (чотири тисячі триста двадцять) гривень (замість 86 грн 40 коп., як зазначено у вироку суду першої інстанції).

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4