1-кп/755/1245/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2015 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0012729 від 22 серпня 2015 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києві, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, безробітного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Деснянського районного суду м. Києві від 17 квітня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого з Березанської виправної колонії №95 Київської області 26 червня 2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, відповідно до ухвали Березанського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 25 листопада 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч.5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпіла, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважала за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що ОСОБА_5 22 серпня 2015 року близько 15 години 35 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Ринок Юність», розташованої по вул. Миропільська, 27/16 в м. Києві, помітив раніше не знайому жінку ОСОБА_4 , яка тримала на правому плечі жіночу сумку, в якій знаходились особисті речі останньої. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме особистих речей ОСОБА_4 .

В подальшому, цього ж дня, тобто 22 серпня 2015 року близько 15 години 15 хвилин до вищевказаної зупинки громадського транспорту під`їхав трамвай маршруту №33, в напрямку руху станції метро «Чернігівська» в м. Києві, і цим часом ОСОБА_5 , реалізуючи свої злочинні наміри, зайшовши в громадський транспорт, підійшов ззаду до ОСОБА_4 , та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи непомітно для оточуючих, повторно викрав з жіночої сумки, яка тримала на правому плечі ОСОБА_4 , особисте майно останньої, а саме гаманець, вартістю 250 гривень, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 67 гривень, завдавши потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 317 гривень 00 копійок.

Після скоєння злочину, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, однак невдовзі був затриманий свідком ОСОБА_6 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися в даний орган для реєстрації і повідомляти про зміну місця проживання і роботи.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні, запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

засудив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 25 вересня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_7 у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0012729 від 22 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ у кримінальному провадженні гаманець коричневого кольору з грошовими коштами в розмірі 67 гривень 00 копійок залишити у володінні ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: