Справа № 730/760/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/934/2015
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000201 від 24 травня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзни Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого з підстав ст.89 КК України,

обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить змінити вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2015 року та призначити покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно з ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Судом встановлено, що 21 травня 2015 року, близько 21 год, ОСОБА_6 , перебуваючи біля кафе, що знаходиться у центрі с. Ядути по вул. Набережній, 40, під час сварки на грунті неприязних відносин з ОСОБА_8 , яка переросла у бійку, умисно наніс останньому удар кулаком в ліве вухо, а потім наніс удари дерев`яною дошкою по обличчю та спині. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 прибув до господарства ОСОБА_8 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , де, перебуваючи у господарському дворі, наніс ОСОБА_8 удар кулаком в обличчя.

У результаті нанесених ударів ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден правого крила носа, садна та ділянки забою м`яких тканин лівої надбрівної ділянки голови, синців правої та лівої очних ділянок обличчя з крововиливом у кон`юктиву лівого очного яблука, колотої рани в області грудей, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 29 від 25.05.2015 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я строком не більше 21 дня.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що має особистий дохід та має змогу оплатити штраф, а призначене судом покарання у виді обмеження волі перешкоджає виконувати йому обов`язки члена громадської організації і бути офіційним волонтером ВГО За стабільність, де в обов`язки входить бути представником в зоні АТО, а це значна відстань від його місця проживання до місця виконання вироку суду, а громадська робота волонтера займає багато часу та має ризики. Наголошує, що він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, і приймаючи участь в громадській роботі став на шлях виправлення та перевиховання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги з викладених в ній підстав, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення не припускають встановлення й доказування фактів, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, який підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, визнав повністю, але не погодився з тим, що він заподіяв потерпілому удар по обличчю дошкою, яку навмисно з метою побиття ОСОБА_8 він відірвав від паркану перед тим, як той встиг сісти на мотоцикл і втікти з місця події. В показаннях він пояснив, що 21 травня 2015 року, близько 21 год, він зустрівся біля кафе, що знаходиться у центрі с. Ядути на вул. Набережній, 40, зі своїм односельчанином ОСОБА_8 . Між ними виникла сварка, яка переросла у бійку із взаємним нанесенням один одному ударів руками по голові та обличчю. Відчувши сильний удар в ніс, він, розлютившись, відірвавши від паркану дерев`яну дошку, наздогоняючи ОСОБА_8 , який на мотоциклі, що ним керував його син, почав від"їжджати від кафе, встиг нанести останньому удар дошкою по спині. Він заперечував факт нанесення ним удару дошкою по обличчю потерпілого, коли той озирнувся при початку руху на мотоциклі від кафе. Потім він на автомобілі приїхав до місця проживання ОСОБА_8 . Побачивши останнього біля будинку, він продовжив бійку. Удари наносив в різні частини тіла ОСОБА_8 . Дружина ОСОБА_8 ОСОБА_9 почала захищати свого чоловіка і згодом вони припинили бійку і розійшлись по своїх домівках.

Потерпілий ОСОБА_8 в своїх показаннях в судовому засіданні пояснив, що 21.05.2015 року, близько 21 год., перебуваючи з своїм сином ОСОБА_10 біля кафе, що знаходиться у центрі с. Ядути на вул. Набережній, 40, він побачив свого односельчанина ОСОБА_6 . Останній підійшов до нього і, нічого не кажучи, агресивно подивившись на нього, відійшов. Через деякий час він знову підійшов до них з сином і несподівано наніс удар кулаком по голові в ліву частину обличчя. Між ними почалась бійка і присутні в кафе їх на якийсь час розборонили. Коли вони з сином сіли на мотоцикл, він почув, як його кума, ОСОБА_11 , крикнула, що ОСОБА_6 їх наздоганяє. В той час, коли він повернув голову, відчув сильний удар дошкою по обличчю і потім відчув ще удар по спині. Коли вони з сином приїхали до себе додому, на подвір`ї з`явився ОСОБА_6 і продовжив наносити удари по голові та тулубу, але він втратив сили і не контролював, куди ці удари наносились. Коли їх розборонили, він зайшов у свій будинок. Міліцію викликала його дружина.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що бачила, як 21.05.2015 року, близько 21 год, додому на мотоциклі під`їхали чоловік з сином. Через кілька хвилин під`їхав ОСОБА_6 , і вони почали наносити удари один одному в різні частини тіла. Бійка розпочалась біля паркану на вулиці і продовжилася на подвір`ї біля будинку. Вона та син намагались припинити цю бійку і згодом, коли вона змогла завести чоловіка всередину будинку, бійка припинилась. Щоб вгамувати чоловіків, вона викликала міліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що 21.05.2015 року, близько 21 год, почувши збуджені голоси чоловіків навпроти свого будинку, де розташований бар, вийшла на вулицю і побачила, як, сварячись, наносять один одному удари її кум ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Інші присутні поряд чоловіки, а також син ОСОБА_8 намагалися їх розборонити. Коли ОСОБА_6 відійшов від ОСОБА_8 , син сів за кермо мотоцикла, а ОСОБА_8 у коляску, і почали від"їжджати. Несподівано з`явився з дошкою від паркану ОСОБА_6 і, наздоганяючи мотоцикл, наніс удар дошкою по спині ОСОБА_8 . Не пригадала, чи наносив ОСОБА_6 ще удари вказаною дошкою.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В основу вироку та доведеності вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, колегія суддів кладе докази, що отримані на досудовому провадженні, які отримані законним шляхом і містяться в процесуальних документах та які досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

З цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так й ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожного доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності і достатності.

За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 р. Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано. Під час розгляду цієї справи суд у повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився у питаннях про оцінку доказів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, оскільки вони одержані судом в установленому законом порядку, перевірені і досліджені безпосередньо судом, узгоджуються між собою. Згідно вимог ст. 94 КПК України суд дослідив докази, обґрунтував вирок саме тими доказами, які були досліджені у суді, і зробив правильний висновок щодо міри покарання обвинуваченого, оскільки ті характеризуючі дані, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме, проживає без реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, мають місце порушення ним громадського порядку (а.п. 45,47), колегія суддів не може визнати позитивними, а тому доводи обвинуваченого з цього приводу не заслуговують на увагу.

При вирішенні питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 66 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за ступенем суспільної небезпеки відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, його посередню характеристику з місця проживання, те, що він не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме, визнання вини, відсутність обставин, які його обтяжують, і обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства за умови звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Отже, покарання, яке призначено обвинуваченому відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним, що характеризують його особу та всім обставинам кримінального провадження і є справедливим.

Таким чином, суд у відповідності до вимог законодавства правильно дослідив усі зібрані по справі докази та надав їм належну оцінку у нарадчій кімнаті під час прийняття рішення у справі. При цьому, суд правильно зазначив, що доводи обвинуваченого про те, що він не наносив удару дошкою по обличчю потерпілому ОСОБА_8 підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_11 , яка вказала, що наздоганяючи мотоцикл, ОСОБА_6 наніс удар дошкою саме по спині ОСОБА_8 ..

Не ґрунтуються на матеріалах справи вказівки обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він працевлаштувався і має змогу сплатити штраф, а також, що призначене судом покарання у виді обмеження волі перешкоджає виконувати йому обов`язки члена громадської організації і бути офіційним волонтером ВГО За стабільність. Проте, жодних доказів того, що він на даний час працевлаштований і отримує дохід обвинуваченим не надано і в суді не встановлено. Крім того, будь-яких обмежень щодо виконання волонтерських обов`язків не має, оскільки інкримінований йому злочин є злочином невеликої тяжкості, а обмеження, що передбачені ст. 76 КК України, не перешкоджають здійсненню волонтерської діяльності, а тому його доводи не заслуговують на увагу.

Аналізуючи вище викладені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення знайшло своє підтвердження у повному обсязі, виходячи із всієї сукупності заподіяних ним потерпілому тілесних ушкоджень.

З огляду на це, істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розслідуванні справи та її розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3