АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2164/15 Справа № 191/3396/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року, постановлену стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, відбуває покарання у виді позбавлення волі у Синельниківській витравній колонії № 94,
за участю:

прокурора - ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого суд своє рішення обґрунтував тим, що засуджений у скоєному злочині не розкаявся, своєю поведінкою виправлення не довів, його поведінка не є сумлінною, відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин. За час відбування у СІЗО м. Дніпропетровська зарекомендував себе негативно, 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності; у виправній колонії №56 Сумської області мав 9 заохочень та 2 дисциплінарні стягнення. У Синельниківській ВК-94 перебуває з 29 липня 2015 року, зарекомендував себе посередньо, заохочень та стягнень не має, не працевлаштований.

Не погодившись з таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги своєї апеляційної скарги засуджений мотивував тим, що його клопотання розглянуто однобічно та не об`єктивно. Судом першої інстанції не враховано, що він хворіє на туберкульоз, з 26 травня 2011 року по 26 листопада 2012 року проходив лікування у ВК-61, весь цей час працював добровільно, за що має 4 заохочення. Відбуваючи покарання у ВК №56 теж працював, має 5 заохочень, відбув 3/4 строку покарання, має позитивні характеристики. Проте, судом першої інстанції враховано лише 4 стягнення, які вже погашено.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи засудженого, який просив вимоги його апеляційної скарги задовольнити та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження з розгляду клопотання засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про незаконність та необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, відповідно до норм ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається із матеріалів особової справи засудженого, дослідженої колегією суддів апеляційного суду, протягом всього періоду відбування покарання ОСОБА_6 характеризується посередньо, його поведінка не є зразковою для інших засуджених і такою, що свідчить про стабільну позитивну динаміку. Засуджений не в повній мірі розуміє суспільну небезпеку вчинених ним злочинів.

Згідно характеристики та довідки про заохочення та стягнення, засуджений під час перебування у Дніпропетровському слідчому ізоляторі зарекомендував себе негативно, чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, три доби перебував у карцеру у зв`язку з порушенням режиму.

Під час перебування у Роменській ВК №56 (Сумська область) мав 9 заохочень та 2 дисциплінарних стягнення за непокору, нетактовну поведінку та перешкоджання проведення обшуку.

До Синельниківської ВК-94 прибув 29 липня 2015 року, зарекомендував себе посередньо, заохочень та стягнень не має, не працевлаштований.

Із викладеного вбачається, що поведінка засудженого ОСОБА_6 протягом всього періоду відбування покарання носить нестабільний характер, заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці чередуються зі стягненнями за порушення режиму відбування покарання.

На думку колегії суддів апеляційного суду, така поведінка засудженого ОСОБА_6 не може бути прикладом для інших засуджених.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання та на законних підставах відмовив в задоволенні заяви засудженого, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого.

В зв`язку із викладеними обставинами, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тобто відповідає вимогам ст. 370 КПК України, а тому підстав для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2015 року, постановлену стосовно нього, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: