Справа № 558/515/15-к
номер провадження 1-кп/558/43/15

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року смт. Демидівка
Демидівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000551 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубляни, Демидівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

10 грудня 2009 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України та відповідно до ст. 70 КК України, на чотири роки позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком три роки;

22 серпня 2011 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання призначено у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі. 26 березня 2014 року на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 березня 2014 року звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі, невідбутий строк покарання один рік два місяці двадцять п`ять днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України;

сторони кримінального провадження: державний обвинувач ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , суд, -

в с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він будучи засудженим 10 грудня 2009 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, та 22 серпня 2011 року Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України, маючи вказані судимості не знятими та не погашеними у встановленому порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

Так, 20 січня 2015 року відповідно до ст.ст. 3, 5, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» Демидівським районним судом Рівненської області стосовно ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік із застосуванням наступних обмежень:

-заборони виходу з будинку за місцем проживання з 22.00 години до 06.00 години наступної доби;

-заборони перебування в ресторанах, кафе, барах, місцях продажу спиртних напоїв на розлив;

-заборони виїзду на межі Демидівського району Рівненської області без дозволу керівника Млинівського РВ (з обслуговування Демидівського та Млинівського районів) УМВС України в Рівненській області;

-з`являтися на реєстрацію в Млинівський РВ (з обслуговування Демидівського та Млинівського районів) УМВС України в Рівненській області два рази на місяць.

Будучи ознайомленим 5 лютого 2015 року з обов`язками та обмеженнями піднаглядного, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став і 11 липня 2015 року без відповідного дозволу Млинівського РВ (з обслуговування Демидівського та Млинівського районів) УМВС України в Рівненській області, з метою ухилення від адміністративного нагляду, залишив своє місце проживання в АДРЕСА_1 , виїхавши за межі району, а саме: в с. Берестя Дубровицького району, Рівненської області; на реєстрацію у визначені дні в Млинівський РВ (з обслуговування Демидівського та Млинівського районів) УМВС України в Рівненській області не з`являвся.

12 жовтня 2015 року порушення правил адміністративного нагляду ОСОБА_3 було припинено працівниками міліції.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження 26 жовтня 2015 року між державним обвинувачем ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 і його захисником ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди про визнання винуватості від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ст. 395 КК України у виді арешту на строк один місяць.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 12, 60, 395 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що будучи повідомленим про встановлені відносно нього обов`язки, декілька разів не з`являвся в міліцію для реєстрації, а в кінці червня 2015 року залишив місце свого проживання та виїхав у Дубровицький район Рівненської області. Мав можливість повідомити в міліцію про виїзд за межі району, але цього не зробив, оскільки вважав, що за такі його дії не буде суворого покарання.

Вивчивши матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000551, суд приходить до висновку про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого сторонами угоди покарання у виді арешту на строк один місяць.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його застосування на час до набрання вироком законної сили немає.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 473-475 КПК України, ст.ст. 12, 60, 395 КК України, суд, -

з а с у д и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 жовтня 2015 року в кримінальному провадженню №0000551.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 395 КК України, призначивши узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді арешту на строк один місяць.

Речові докази: облікову справу № 190 залишити за місцем зберігання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Сторонам кримінального провадження копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .