Провадження № 1-кп/200/771/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську угоду про примирення та кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0004328, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , 2004 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12 листопада 2015 року приблизно о 13 годині 47 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Брусниця», розташованого по вул.Данила Нечая, буд.11 в м.Дніпропетровську, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав чуже майно, яке належить ТОВ «Український Рітейл», а саме:
-шоколад «Корона» молочний, цільний горіх 200 г, в кількості 2 шт., вартістю 123 грн. 70 коп.;
-шампунь марки «HsS» Енергія океану, об`ємом 400 мл, вартістю 81 грн. 49 коп., а всього на загальну суму 205 грн. 19 коп., спричинивши ТОВ «Український Рітейл» матеріальну шкоду на вказану суму.
Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_6 намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак, його дії були викриті працівниками даного супермаркету.
ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його злочинні дії викрито і вони перестали бути таємними, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Український Рітейл», умисно, утримуючи при собі вищевказане викрадене майно, проігнорувавши вимоги про зупинку, з місця скоєння злочину зник.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.1 ст.186 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
23 грудня 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 була укладена угода про примирення, так як обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні, відшкодував завдану потерпілому шкоду.

В угоді сторони погодилися на призначення покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в розмірі 850 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України визнав повністю та вказав, що він дійсно скоїв зазначений злочин при обставинах, встановлених в ході досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті.

Пояснив, що 12 листопада 2015 року приблизно о 14 годині він зайшов до супермаркету «Брусниця». Пересуваючи по приміщенню даного супермаркету, він побачив шампунь марки «HsS», яку вирішив викрасти, й упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, поклав цей шампунь до внутрішньої кишені куртки. Далі біля касової зони він побачив шоколад «Корона» й також вирішив його викрасти та поклав до внутрішнього карману куртки. Після чого не оплативши даний товар, він пройшов касову зону та в цей час спрацював сигнал антикражних воріт, в результаті чого він злякався та почав бігти в сторону виходу із супермаркету. Вибігши із супермаркету та пробігши деяку відстань, він впав, в нього випали викрадені дві шоколадки та шампунь, але він не став їх підбирати та біг далі, а потім він помітив, що в нього відсутній паспорт, після чого він повернувся до місця, де випав викрадений товар, щоб знайти свій паспорт, однак там зустрів хлопця, який повідомив, що охоронці супермаркету забрали всі речі. Далі він направився до супермаркету, де зізнався у крадіжці, після чого були викликані робітники міліції.
В скоєному щиросердечно покаявся.
Йому цілком зрозумілі права, передбачені ч.4 ст. 474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.

Крім того, він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом.

Угоду про примирення з представником потерпілого він заключив добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та представником потерпілого ОСОБА_5 угоду про примирення.

Захисник ОСОБА_4 просила суд затвердити укладену між представником потерпілого та обвинуваченим угоду про примирення.

Представник потерпілого ОСОБА_5 підтвердив обставини скоєння злочину, викладені в обвинувальному акті, та просив суд затвердили укладену угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_6 .

Йому зрозуміло, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст.394, 424 КПК України та позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Угоду про примирення з обвинуваченим він заключив добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження укладеної між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 угоди про примирення.

Вислухавши обвинуваченого, представника потерпілого, захисника й прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладена між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 угода про примирення підлягає затвердженню, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), його дії кваліфікуються за ч.1 ст.186 КК України.
Умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Судом не встановлено обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Обвинувачений ОСОБА_6 провину в скоєнні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті. Дані обставини об`єктивно підтверджуються його показами та матеріалами кримінального провадження.

З таких підстав, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_6 , оскільки докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися, у відкритому викраденні чужого майна (крадіжка), вірно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання, його відношення до скоєного,а також відшкодування завданих збитків.
Щире каяття, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджену міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попереджання вчиненню нових злочинів.

Керуючись ст. ст.314, 368, 370- 371, 474, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити укладену 23 грудня 2015 року угоду про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Речові докази - шоколад «Корона» молочний, цільний горіх 200 г, в кількості 2 шт., шампунь марки «HsS» Енергія океану, об`ємом 400 мл вважати повернутими власнику ТОВ «Український Рітейл».
Речовий доказ - паспорт на ім`я громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданий Бабушкінським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 20 червня 2000 року - вважати повернутим власнику ОСОБА_6 ( а.с.13).

На вирок суду, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1