Справа № 589/3114/15-к
Провадження № 1-кп/589/24/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2016 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урож. м. Шостка, гр. України, не працюючого, не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч1ст.121 КК;

ВСТАНОВИВ:
05.05.2015 року ОСОБА_5 перебуваючи за місцем мешкання в дворі будинку АДРЕСА_2 під час сварки з ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень умисно наніс декілька ударів ручними граблями в ліву бокову область тулуба, спричинивши тілесне ушкодження в виді тупої травми живота, яка супроводжувалась розривом селезінки яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. З приводу вчиненого кримінального правопорушення щиро розкаявся, просить суворо не карати.

Крім повного визнання вини обвинуваченим його вина підтверджується наступними доказами:

- показами допитаної судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 05.05.2015 року вона перебувала в своєму будинку АДРЕСА_2 . Близько 15 години між нею та обвинуваченим який доводиться їй рідним сином виникла сварка з приводу того, що цивільна дружина її сина ОСОБА_7 не надає їй допомоги по господарству, що вони обоє ніде не працюють. Поступово сварка яка розпочалась в помешканні перемістилась в двір де вона схопила граблі та вдарила ними ОСОБА_5 , а потім він вихопив у неї граблі та наніс декілька ударів в ліву бокову область тулуба від чого вона впала. Потім вона потрапила до лікарні де її прооперували та вона дізналась, що у неї розрив селезінки. Просить її сина суворо не карати, вона доводиться йому матір`ю, все простила, матеріальних і моральних претензій до нього не має.

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 яка суду пояснила що на початку травня 2015 року вона перебувала в будинку АДРЕСА_2 . З обвинуваченим вона деякий час співмешкала. Про обставини скоєного вона нічого не знає. З слів обвинуваченого ОСОБА_5 їй стало відомо, що його мати ОСОБА_6 вдарила його граблями по голові. Як наносив удари ОСОБА_5 своїй матері вона не пам`ятає, але підтверджує що дійсно виникла сварка між обвинуваченим та потерпілою.

- висновком судово-психіатричного експерта № 235 від 08.06.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 на момент скоєння злочину не знаходився в стані фізіологічного афекту, а знаходився в стані емоційного збудження, який суттєво не вплинув на його свідомість. ОСОБА_9 не було будь-якого тимчасового розладу душевної діяльності, останній виявляє ознаки Інфантильного розладу особистості F60.8, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно судово-медичного висновку експерта № 106 від 27.05.2015 року в ОСОБА_6 имело место тупая травма живота, сопровождающаяся разрывом селезёнки, которая квалифицируется как тяжкое телесное повреждение по признаку опасности для жизни в момент причинения.

- протоколами проведення слідчих експериментів від 15.05.2015 року відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_10 показав, як саме він наносив удари потерпілій із застосуванням граблів.

Сукупність перевірених доказів приводить суд до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: а саме показами обвинуваченого, який розповів про обставини скоєного злочину, показами потерпілого, свідка, висновками експертиз, протоколами слідчих експериментів.

Суд вважає, що вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження у судовому засіданні. Злочинні дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, так як він заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, що є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Судом були вивчені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, за колишнім місцем роботи характеризується позитивно , має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, не одружений.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставину що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не встановив.

З огляду на викладене, з урахуванням вищезазначених обставин, обставин що пом`якшують покарання, встановлених та визнаних судом, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також за наявності позитивних даних про особу обвинуваченого, які у своїй сукупності свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування реального покарання, суд вважає необхідним і обґрунтованим застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України щодо його звільнення від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на ньго обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Така міра покарання та зазначений вид звільнення від його відбування з випробуванням, на думку суду, є необхідною і достатньою для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, тому відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 доводиться матір`ю обвинуваченому ОСОБА_5 , просить суворо його не карати не позбавляти волі, матеріальних та моральних претензій до нього не має.

За таких обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, керуючись ст. 65 КК України, з урахуванням всіх інших обставин, наведених вище, а також ступеню тяжкості здійснення обвинуваченим злочину, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах встановленої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Дані про процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України .

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України,суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання звільнити з випробувальним строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази: ручні граблі повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги чере суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1