справа № 1414/593/2012
провадження № 1/488/8/14
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2014 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не зареєстрованого, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 03.08.2004 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

· 12.04.2005 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 121 ч.1, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 10.05.2010 року за відбуттям строку покарання;

· 23.08.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 185 ч.3 15 ч.2, 309 ч.1, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2 185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
20 січня 2012 року приблизно о 13-00 год. ОСОБА_4 , знаходячись в торгівельному центрі Корабельний філії Миколаївська ПП Таврія Плюс, розташованого на Жовтневому проспекті, 234-В в місті Миколаєві, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу взяв з прилавку продукти харчування та промислові товари на загальну суму 142,46 грн., після чого намагався покинути межі торгівельного центру, однак був затриманий службою охорони.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що він дійсно при викладених обставинах, намагався викрасти товари на вказану суму, однак при спробі покинути місце вчинення злочину з викраденим майном, його дії були припинені службою охорони.

Встановивши, що показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і не оспорює їх, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому, що в цьому випадку він не зможе оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, за клопотанням прокурора, на підставі ст. 299 ч.3 КПК України (1960 року) визнав недоцільним подальше дослідження обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, а також матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

Винуватість ОСОБА_4 , окрім його зізнання, доведена сукупністю доказів, зокрема:

· заявою про вчинення злочину (а.с. 4);

· протоколом огляду місця події (а.с. 5);

· розпискою про зберігання (а.с. 6);

· актом інвентаризації (а.с. 7).

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що своїми діями ОСОБА_4 , за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, скоїв злочин, передбачений ст.ст. 15 ч.2 185 ч.2 КК України.

Обираючи міру покарання, суд враховує тяжкість та обставини скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Також, призначаючи покарання, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 інкримінований йому злочин скоїв до постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.08.2012 року, покарання слід призначати із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (1960 року),-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.08.2012 року, за сукупністю вироків, призначити остаточно, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати за попереднім вироком.

Речові докази по справі залишити за належністю - потерпілому (а.с.6).

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1