АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/5749/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/620/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 23 червня 2015 року за № 0001811, за яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженка м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянка України,

з середньою освітою, не заміжня, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей,

не працююча, згідно ст. 89 КК України раніше не судима, зареєстрована

та проживаюча за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинувачена у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України (у редакції КК України зі змінами, внесеними Законом № 191-VIII від 12.02.2015 року), та призначити їй покарання, відповідно, за ч. 1 ст. 213 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, за ознаками здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , будучи не зареєстрованою в якості суб`єкта підприємницької діяльності фізичної або юридичної особи, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачене законодавством, маючи намір, направлений на систематичне здійснення діяльності по прийому лому чорних металів, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, в порушення ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року (в редакції від 04.11.2004 року), а також в порушення п. 36 ст. 9 Закону України «Про ліцензування відповідних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 року (в редакції від 06.07.2005 року), в період приблизно з 06.06.2015 року по 06.07.2015 року, заходячись в приміщенні цегляного гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , незаконно займалась прийомом від громадян брухту чорних металів, прийнявши 06.07.2015 року від ОСОБА_8 за 41 грн. 13,5 кг. брухту чорних металів, всього прийнявши за вказаний період 680 кг. брухту чорних металів, які ОСОБА_6 незаконно зберігала у приміщенні вищезазначеного гаражу.

06.07.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було проведено огляд у гаражному приміщенні, яке розташоване на території домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході якого незаконно прийнятий металобрухт, загальною вагою 680 кг., електронні ваги НПВ-300, вантажопідйомністю 300 кг., та грошові кошти в розмірі 77 грн. були вилучені у ОСОБА_6 .

3а вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 213 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, та відповідно до п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покладено на неї такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання з речовими доказами вирішено.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні посилається на те, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії обвинуваченої, оскільки ОСОБА_6 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення у період часу приблизно з 06.06.2015 року до 06.07.2015 року, а тому дане діяння має бути кваліфіковане за ч. 1 ст. 213 КК України у редакції зі змінами, внесеними Законом № 191-VIII від 12.02.2015 року, який набрав чинності 05.04.2015 року, а саме, здійснення прийому брухту чорних металів фізичними особами, організація незаконного пункту прийому та схову металобрухту.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити свій вирок, обвинувачена заперечувала проти апеляційної скарги та просила не призначати їй суворого покарання.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно технічного запису судового засідання, журналу судового засідання та вироку суду, обвинувачена ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження повністю визнала себе винною у скоєному кримінальному правопорушенні і не оспорювала фактичні обставини провадження та кваліфікацію її дій.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України, докази не досліджувалися.

На думку колегії суддів, заслуговують на увагу доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні про порушення судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку із чим було застосовано закон, що втратив силу, та невірно кваліфіковано дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 213 КК України, що призвело до порушення загальних засад призначення покарання, згідно п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України.

Згідно положень ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Так, Законом України № 191-VІІ від 12.02.2015 року, який набрав чинності 05.04.2015 року, статтю 213 Кримінального кодексу України було викладено в новій редакції, згідно якої були змінені кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого вказаною статтею, та санкції вказаної статті.

Зокрема, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України - здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів посадовими особами суб`єктів господарської діяльності, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту,

повинно бути призначено покарання у виді штрафу від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до одного року.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення в період приблизно з 06.06.2015 року по 06.07.2015 року, і згідно обвинувального акту обвинувачення ОСОБА_6 було пред`явлено за ч. 1 ст. 213 КК України (у редакції КК України зі змінами, внесеними Законом № 191-VIII від 12.02.2015 року), що залишилось поза увагою суду першої інстанції при кваліфікації її дій та призначенні покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Суд першої інстанції кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ознаками здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, в редакції яка діяла до набрання чинності нового закону про кримінальну відповідальність за вказане кримінальне правопорушення.

А тому колегія суддів вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 213 КК України в редакції Закону України № 191-VII від 12 лютого 2015 року, за ознаками здійснення прийому брухту чорних металів фізичними особами, організація незаконного пункту прийому та схову металобрухту.

Вищезазначене свідчить про порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій вимог ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, призначається покарання у межах, встановлених санкцією статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за який її визнано винною. Покарання має бути призначено особі, котра вчинила злочин, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, крім іншого, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

З урахуванням зазначених обставин, згідно ст. 420 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині кваліфікації дій ОСОБА_6 та призначеного їй покарання з ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , колегія суддів виходить зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною та щиро розкаялася в скоєному, згідно ст. 89 КК України раніше не судима (т. 1 а.к.п. 109-111), характеризується посередньо за місцем проживання (т. 1 а.к.п. 112), не перебувала та не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра (т. 1 а.к.п. 106, 108), не працює.

До обставин, передбачених ст. 66 КК України, які б пом`якшували покарання, колегія суддів відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 213 КК України (у редакції зі змінами, внесеними Законом № 191-VIII від 12.02.2015 року, який набрав чинності 05.04.2015 року), відповідно до вимог ст. 65 КК України, необхідно призначити покарання у виді обмеження волі у мінімальних межах санкції зазначеної статті, а також, на підставі ст. 75 КК України, обвинувачену слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити, вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 23 червня 2015 року за № 0001811, відносно ОСОБА_6 в частині кваліфікації дій та призначеного їй покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України (у редакції КК України зі змінами, внесеними Законом № 191-VIII від 12.02.2015 року), за кваліфікуючими ознаками - здійснення прийому брухту чорних металів фізичними особами, організація незаконного пункту прийому та схову металобрухту.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 213 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з дня його проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4