Апеляційний суд Херсонської області
Справа №11а-1461/10 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1 Категорія скарга на Доповідач Годун В.А. постанову про відмову в порушенні кримінальної справи
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Годуна В.А., суддів Заіченка B.Л., Гемми Ю.М., з участю прокурора Іоніді К.В., адвоката ОСОБА_2, скаржника ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні у м. Херсоні 22 жовтня 2010 року матеріали справи за апеляцією ОСОБА_3 на постанову Іванівського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2010 року, встановила:

Зазначеною постановою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого прокуратури Іванівського району Херсонської області від 01.07.2010 про відмову в порушенні кримінальної справи щодо інспекторів ДПС ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ст.365 КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з того, що дослідчою перевіркою не встановлено факту перевищення службових обовязків інспекторами ДПС ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а отже слідчий, відмовляючи у порушенні кримінальної справи, виконав вимоги ст. 99 КК України.

В апеляції ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду і постанову слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи від 1 червня 2010 року і повернути матеріали прокурору Іванівського району для проведення додаткової перевірки, посилаючись на те, що застосування до нього інспекторами Задоєм О.О. і ОСОБА_5 засобів фізичного впливу було незаконним, їх пояснення не відповідають дійсності, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які були свідками цих подій, не були допитані, пояснення ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про те, що опору працівникам міліції ОСОБА_3 не чинив, не були враховані судом, а також не було вжито заходів з метою встановлення інших очевидців цих подій. Також скаржник зазначає, що зазначені інспектори ДПС, переслідуючи його автомобіль, не вимагали зупинки, не вмикали проблискові маячки та звукові сигнали, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14Х і ОСОБА_15

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, вислухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, а також адвоката ОСОБА_2 і скаржника ОСОБА_3, які підтримали апеляцію, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.З ст. 2362, ст. 99 , ч.2 ст. 94 КГЖ України суддя, розглядаючи скаргу на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, має встановити наявність підстав для порушення кримінальної справи, тобто достатніх даних, які вказують на наявність ознак злочину.

Як вбачається з матеріалів перевірки, достатні дані, які вказують на наявність у діях інспекторів ДПС ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ознак злочину, передбаченого ст. 365 КК України, відсутні.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що правомірність застосування заходів фізичного впливу до ОСОБА_3 підтверджується встановленими у ході перевірки даними, а саме поясненнями ОСОБА_16, які підтверджують факт переслідування патрульним автомобілем ДПС автомобіля Москвич-412 з метою змусити останній зупинитись; поясненнями ОСОБА_6 і ОСОБА_5, а також висновком про результати службової перевірки за фактом отримання тілесних ушкоджень працівниками роти ДПС м. Таврійськ від 22 червня 2010 року, із яких випливає, що застосування інспекторами ДПС до ОСОБА_3 заходів фізичного впливу відповідало вимогам ст. 12, 13 ЗУ «Про міліцію», оскільки було обумовлене необхідністю припинення правопорушення, а також подолання протидії ОСОБА_3 законним вимогам міліції, що полягала у триманні інспектора Задоя О.О. за формений одяг та нанесенні удару в обличчя інспектору Семченку В.Г., в умовах коли інші способи впливу у вигляді неодноразових попереджень були застосовані, але не забезпечили виконання покладених на міліцію обов'язків.

Пояснення ОСОБА_3 про те, що він не чинив опір інспекторам ДПС спростовуються зазначеними вище матеріалами справи.

Висновок суду про те, що пояснення ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_17А підтверджують застосування заходів фізичного впливу до ОСОБА_3, але не містять даних про те, що дії інспекторів ДПС були неправомірним, відповідає фактичним обставинам справи. Тому доводи апеляції про те, що суд не врахував ці пояснення, є безпідставними.

Окрім цього, погрози застосування, а також фактичне застосування ОСОБА_3 і його родичами, які були присутні при затриманні, фізичної сили до ОСОБА_6 і ОСОБА_5, що полягала в ударі одним із родичів ОСОБА_3 інспектора Задоя О.О. в обличчя, а також у їх намірі застосувати проти працівників міліції лом, були для інспекторів ДПС підставою вважати, що в обстановці, яка склалася, можуть виникнути підстави для застосування вогнепальної зброї. Тому оголення інспектором Задоєм О.О. після попередження вогнепальної зброї і приведення її у готовність відповідало вимогам ст. 15-1 ЗУ «Про міліцію»

Пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_17А, про те, що у інспекторів ДПС не було підстав приводити у готовність і оголювати вогнепальну зброю, а тілесні ушкодження ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на момент затримання ОСОБА_3 вже мали, суперечать іншим матеріалам справи і не спростовують їх. Зокрема із висновку про результати службової перевірки від 22 червня 2010 року, у якому зазначено, що ОСОБА_5 перед направленням на маршрут пройшов медичний огляд, вбачається, що виявлені у нього та ОСОБА_6 тілесні ушкодження були отримані під час затримання ОСОБА_3

Доводи апеляції про те, що проведена перевірка є неповною, оскільки не було відібрано пояснення у ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і не встановлено інших свідків, є безпідставним. Як встановлено судом та як вбачається із матеріалів справи, зокрема із пояснень самого ОСОБА_3, зазначені особи не були очевидцями повязаних із затриманням подій, а зібраних у ході перевірки матеріалів достатньо для висновку про те, що підстави для порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до статей 236-2, 99 та ст. 94 КПК України вірно встановив відсутність підстав для порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_5Г за ст. 365 КК України.

Тому підстав для скасування або зміни постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію ОСОБА_3 залишити без задоволення; а постанову Іванівського районного суду Херсонської області від ЗО вересня 2010 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого прокуратури Іванівського району від 1 липня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників роти ДПС м. Таврійськ за ст. 365 КК України, - без змін.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом: суддя підпис