У Х В А Л А

20 вересня 2010 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Голубицького С.С.,

суддів : Марітчака Т.М., Яременка О.Д.,

за участю :

прокурора Немирівського О.Ю.,

захисника-адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляцію адвоката ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2010 року, якою підозрюваному ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту

в с т а н о в и л а :

Органом досудового слідства БІЛИК обвинувачується в тому, що в період з 00.00. год. 28.07.2010 р. до 09.00. год. 29.07.2010 р. в змові з іншими особами з майданчику для стоянки автотранспорту по вул. М.Печери, 11 в м. Львові незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем « Шкода Октавіа » н.з. АА 8754 ВА 2004 року випуску, який належить компанії « ОСОБА_3 ПРАГА а.с. », чим спричинили даному підприємству матеріальної шкоди на суму 84 864 грн. 92 коп., тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2010 року задоволено подання слідчого СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області і БІЛИКУ обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

В апеляції захисник-адвокат ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції дану постанову скасувати та обрати БІЛИКУ запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. На обґрунтування своїх вимог покликається на те, що постанова винесена на формальних підставах, без повного врахування особи обвинуваченого із зазначенням недостовірних даних. Зокрема, на момент розгляду подання у справі не було зібрано усіх даних характеризуючи його особу. В своїй постанові суд не зазначив з яких підстав він вважає, що перебуваючи на волі БІЛИК може уникнути слідство і суд та перешкодити встановленню істини у справі, адже таких даних у справі немає. Покликання суду на те, що він не працює та проживає не за місцем реєстрації не може свідчити про можливість продовження ним злочинної діяльності. Крім того, при розгляді подання захистом суду було надано копію свідоцтва про зайняття обвинуваченого підприємницькою діяльністю, що спростовує висновки суду про його безробіття. Таким чином, наведені в постанові висновки суду є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про обставини справи, вислухавши виступ захисника адвоката ОСОБА_1 на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення апеляції без задоволення, а постанови без зміни, вивчивши матеріали подання і матеріали кримінальної справи, обговоривши в нарадчій кімнаті наведені в апеляції доводи встановила наступне.

Як вбачається з постанови районного суду, приймаючи рішення про обрання БІЛИКУ запобіжного заходу у вигляді взяття під варту суд виходив із того, що останній проживає не за місцем реєстрації, на даний час ніде не працює і не має стабільного джерела доходів, в звязку з чим може продовжувати свою злочинну діяльність. Приймаючи до уваги, що по справі необхідно провести значну кількість слідчих дій, а перебування БІЛИКА на волі може ускладнити їх виконання, суд прийшов до переконання про необхідність задовольнити подання і обрати йому запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Вивчивши матеріали справи колегія встановила, що хоча БІЛИК і не притягався раніше до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно та має сімю, проте зібрані у справі дані вказують на його причетність до скоєння інкримінованого злочину, який є умисним і відноситься законом до категорії тяжких. Крім того, як видно із матеріалів справи, при його затриманні працівниками міліції в гаражі де знаходився викрадений автомобіль останній вчинив опір, свою вину у вчиненому не визнає і від дачі показів по справі відмовляється.

27 серпня 2010 року досудовим слідством БІЛИКУ предявлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за який передбачена кримінальна відповідальність від пяти до восьми років позбавлення волі.

Всупереч доводів апеляції в матеріалах справи відсутні дані про робочу зайнятість обвинуваченого. Хоча в матеріалах справи і наявна копія свідоцтва про державну реєстрацію БІЛИКА як фізичної особи-підприємця від 15. 11. 2007 року, проте захистом не було надано суду достовірних даних яким саме видом підприємницької діяльності той займався. Як вбачається із протоколів його допиту, останній пояснював слідству, що є безробітний.

Крім того, в матеріалах справи є достатні дані які вказують на причетність БІЛИКА до вчинення інших злочинів повязаних із незаконним заволодінням транспортним засобом, в звязку із чим, зі слів слідчого, в справі необхідно провести ряд додаткових слідчих дій.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про можливість БІЛИКА на волі продовжити свою злочинну діяльність, перешкодити встановленню істини у справі, скритись від слідства і суду та необхідність обрати йому, з врахуванням тяжкості скоєного злочину і його особи, саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є вірними і підстав для задоволення апеляції та обрання йому запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд не вбачає.

Колегія позбавлена можливості винести окрему ухвалу щодо незаконного затримання БІЛИКА, як про це просить адвокат в апеляції, оскільки це потребує дослідження судом тих матеріалів, які не відносяться до справи і виходять за межі предмету її розгляду, що не передбачено кримінально-процесуальним законом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 366, 382 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію захисника-адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2010 року, якою ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту без зміни.

Головуючий : / підпис /.

Судді : / підписи /.