АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2094/15 Справа № 192/1611/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду матеріали судового провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за апеляційною скаргою засудженого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, такого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі у Солонянській витравній колонії № 21,
на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року про відмову в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого суд своє рішення обґрунтував тим, що поведінка засудженого не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення, оскільки його поведінка на протязі всього строку відбування покарання не є сумлінною.

За чотири роки відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений має лише два заохочення та допустив порушення режиму відбування покарання, яке не зняте і непогашене, а отже він не довів своє виправлення.

Не погодившись з таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати.

В доводах апеляційної скарги засуджений посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування вказаних вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначив, що з квітня 2011 року працював на виробництві Солонянської ВК № 21, дотримуючись правил внутрішнього розпорядку та режиму утримання. За сумлінну працю був двічі заохочений адміністрацією Солонянської ВК № 21. Порушень та конфліктних ситуацій не мав. Мав єдине стягнення за порушення режиму сну, проте ні адміністрацією колонії, ні суддею першої інстанції не взято до уваги той факт, що сон було перервано на одну годину у зв`язку з відвідуванням столової. Вважає, що стягнення накладене на нього незаконно. У вчиненні ним тяжкого злочину щиро розкаявся. Сумлінно працював, незважаючи на стан здоров`я.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника, який вимоги апеляційної скарги свого підзахисного підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження з розгляду заяви засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Із клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, поданого ним до Солонянського районного суду Дніпропетровської області вбачається також, що він просив, щоб його інтереси в судовому засіданні захищав адвокат, призначений Центром по наданню безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до норм ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може залучити його самостійно.

Однак, судом першої інстанції клопотання засудженого про залучення захисника було залишене поза увагою і клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було розглянуто судом без залучення захисника.

Нормами ч. 2 ст. 412 КПК України передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню , якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції встановлено те, що ОСОБА_6 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2010 року засуджений за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, на час звернення з заявою про умовно-дострокове звільнення відбув 2/3 частини призначеного покарання, за період відбування покарання мав два заохочення та одне стягнення.

Суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначив, що засудженому ОСОБА_6 відмовлено у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення як такому, що не довів своє виправлення, що підтверджується характеристикою адміністративної комісії Солонянської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області № 21.

Так, згідно характеристики та довідки про заохочення та стягнення, які були досліджені судом першої інстанції, засуджений прибув до Солонянської виправної колонії № 21 07 квітня 2011 року, був працевлаштований робочим заводоуправління установи, до праці ставиться посередньо, має два заохочення, та одне стягнення за порушення режиму утримання.

25 листопада 2011 року комісією установи йому відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.ст. 100,101 КВК України, як особі, що не стала на шлях виправлення.

22 березня 2013 року комісією установи йому відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення.

18 липня 2014 року комісією установи йому відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.

За період відбування покарання засуджений ОСОБА_6 окрім двох заохочень (25 липня 2014 року та 23 квітня 2015 року) має також одне стягнення (08 липня 2015 року), яке на час звернення його з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не зняте і не погашене у встановленому законом порядку.

За викладених обставин, на думку колегії суддів апеляційного суду, поведінка засудженого ОСОБА_6 не може бути прикладом для інших засуджених.

Окрім того, засуджений ОСОБА_6 раніше вже звільнявся умовно-достроково від відбування покарання та належних висновків для себе не зробив та знову вчиняв злочини, що, на думку колегії суддів, свідчить про схильність засудженого до порушення останнім правил поведінки, через що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання та на законних підставах відмовив в задоволенні заяви засудженого, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року, ухвалену стосовно нього, скасувати та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: