Справа №1-12/2011р.
Провадження №1/2406/5509/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2011 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі : головуючого - судді Олексюк Т.І.

при секретарі - Пітак О.В.

з участю: прокурора - Воловідника Р.І.

захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 езівського району с. Кульбаза, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 Чернівецької, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не військовозобов`язаного, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, мікрорайон Сонячний,4/41, Сокирянського району Чернівецької насті, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_8, одруженого, інваліда з дитинства 3 групи, працюючого страховим агентом «Оранти», раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2008 року біля 22 години ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, державний номерний знак А 93-801 ІС, із частково несправною гальмівною системою, рухаючись по автодорозі Заставна Чернівці зі сторони м. Чернівці в напрямку м. заставна в с. Задубрівка Заставнівського району Чернівецької області, не вибравши безпечної швидкості та не врахувавши дорожню обстановку, своєчасно не виявивши підводу із кіньми, що рухалась в попутному напрямку під управлянням їздового ОСОБА_6, з метою уникнути зіткнення з підводою, змінив напрямок руху вліво, виїхавши на зустрічну смугу, чим створив перешкоду для руху автомобілів «Шкода-Фабія» під керуванням водія ОСОБА_5 та «Данія ОСОБА_7» під керуванням ОСОБА_8, котрі рухались в зустрічному напрямку. Водій ОСОБА_5, уникаючи зіткнення, змістився вправо, виїхав на гравійне узбіччя, і, не впоравшись із управлінням, виїхав за межі дороги, де допустив наїзд на дерево.

ОСОБА_4, після роз`їзду з автомобілем «Шкода-Фабія», перебуваючи на зустрічній смузі руху, допустив зіткнення із автомобілем «Дачія ОСОБА_7» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8, який рухався слідом за автомобілем «Шкода-Фабія». Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня пасажирка автомобіля «Шкода Фабія» ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

ОСОБА_5 органом досудового слідства обвинувачується у тому, що 12 липня 2008 року біля 22 год., керуючи технічно справним автомобілем «Шкода-Фабія», державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по автодорозі сполученням Заставна-Чернівці зі сторони м. Заставна в сторону м. Чернівці, проїхавши с. Задубрівка Заставнівського району, побачив, що в зустрічному напрямку рухається підвода із кіньми під управлінням ОСОБА_6. Наблизившись до підводи, ОСОБА_5 побачив, як із задньої частини на його смугу руху виїхав автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак А НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 Щоб уникнути зіткнення, ОСОБА_10 неправильно застосував прийоми керування автомобілем, змінив напрямок руху вправо, виїхав на гравійне узбіччя, де не справившись із керуванням автомобіля, в стані бокового юзу виїхав за межі дороги і допустив наїзд на дерево, внаслідок чого неповнолітня пасажирка його автомобіля ОСОБА_9, 27.07 ІНФОРМАЦІЯ_10, отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав частково, надавши показання, 12 липня 2008 року біля 21 години на автомобіля ВАЗ-2101 виїхав із м. Чернівці в сторону с. Юрківці, по дорозі в якості пасажирів взяв трьох молодих чоловіків та жінку. По трасі Чернівці Заставна він рухався із швидкістю 80 км/год. Біля с. Задубрівка приблизно за 100 метрів його засліпив зустрічний автомобіль, після чого прямо перед собою він побачив підводу із кіньми, що рухалась в попутному напрямку, і, щоб уникнути зіткнення, пригальмував, зробив маневр вліво, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із зустрічним автомобілем «Дачія ОСОБА_7». Він вимушений був об`їхати підводу, інакше зіткнувся би із нею.

Підсудний ОСОБА_5 своєї вини не визнав, показавши, що 12 липня 2008 року біля 22 години він на своєму автомобілі «Шкода-Фабія» разом із двома неповнолітніми онучками рухався по дорозі сполученням Заставна - Чернівці із сторони м. Заставна в напрямку м. Чернівці зі швидкістю біля 70 км/год., при ближньому світлі фар. Побачив, як в зустрічному напрямку рухалась підвода, а коли наблизився до неї, на відстань 3-4 м, то побачив, що із-за неї на його смугу руху раптово виїхав зустрічний автомобіль ВАЗ, відстань до якого на його думку на цей момент складала біля 9 м. Він розумів, що для уникнення зіткнення гальмування застосовувати неможливо, оскільки міг одержати подвійне пошкодження: лобового від зустрічного транспорту та від транспорту, що слідував за ним, тому вирішив об`їхати, прийняв вправо на гравійне узбіччя, де допустив наїзд на дерево.

Законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 надала показання, що 12 липня 2008 року вона знаходилась в м. Чернівці в кардіологічному центрі, де госпіталізувала свою матір, а після цього чекала свого батька ОСОБА_5Б, котрий повинен був приїхати із с. Шубранець Заставнівського району разом із її дітьми. По телефону від сестри довідалась, ще батько потрапив в ДТП в районі с.Задубрівка Заставнівського району. Від старшої дочки ОСОБА_9, коли остання прийшла до свідомості після наркозу в лікарні, та від свого батька довідалась, що діти знаходились в автомобілі на задньому сидінні, бачили попереду підводу, а потім почули крик діда «триматись».

Незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_4, його вина у вчиненому злочині підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_8, та змістом досліджених в судовому засіданні письмових доказів: протоколів огляду транспорту від 12.07.2008 року (Т.1 а.с.18-20), акту обстеження умов в місці скоєння ДТП (Т.1 а.с.21), актів судово-медичного обстеження та висновку експерта (Т. 1 а.с.30, 35-36, 42), висновків автотехнічних експертиз (Т. 1 а.с.50-55, 62-71, 198-204), протоколів відтворення обстановки та обставин події (Т. 1 а.с.123-124, 156-157), протоколу ставки віч-на-віч (Т. 1 а.с.161-162), висновку повторної комісійної судової авто технічної експертизи (Т. 2 а.с.288-298).

Свідок ОСОБА_6 надав показання, що 12 липня 2008 року він їхав на власній підводі з кіньми по дорозі Чернівці - Заставна із трьома пасажирами. Підвода рухалась більше до краю узбіччя. Видимість на дорозі була нормальна, почало сутеніти. Біля села Задубрівка бачив, як назустріч рухались два автомобілі «Шкода-Фабія» та «Дачія», чи рухались транспортні засоби за підводою не бачив. Почув сильний удар в заднє ліве колесо, а потім сталось зіткнення автомобіля ВАЗ та автомобіля «Дачія», як проїхав автомобіль «Шкода-Фабія» він не помітив, а після ДТП бачив, що останній врізався в дерево.

Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_12

Як показав свідок ОСОБА_14, він знаходився на підводі, біля села Задубрівка пам`ятає два зустрічні автомобілі, позаду транспортних засобів не бачив, проте відчув сильний удар в задню частину підводи автомобілем ВАЗ, внаслідок чого підводу кинуло вбік, після цього на зустрічні смузі руху сталось зіткнення двох автомобілів ВАЗ та «Дачії».

Свідок ОСОБА_13 показав, що знаходився на підводі ОСОБА_6, бачив два зустрічні автомобілі. Видимість була добра, автомобілі рухались на ближньому світлі. Свідок вказав, що не бачив, як автомобіль «Шкода-Фабія» виїхав на узбіччя та врізався в дерево. Зіткнення автомобілів під час ДТП також не бачив, бо вживав того дня спиртне і дрімав.

Згідно показань свідка ОСОБА_15 12 липня 2008 року ввечері він повертався із м.Чернівці, зупиняв попутний транспорт, його та ще трьох пасажирів підібрав автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_4. Він знаходився на задньому сидінні автомобіля, бачив зустрічні автомобілі. Коли ОСОБА_4 побачив попереду підводу, то різко поверну вліво і зіткнувся із автомобілем «Дачія», що рухався назустріч.

Свідок ОСОБА_15 надав аналогічні показання.

З показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що 12 липня 2008 року біля 22 години він повертався із м.Заставни в м. Чернівці. Проїхавши село Задубрівка, рухаючись зі швидкістю 60-70 км/год., попереду нього за 50 м рухався автомобіль ОСОБА_5, який раптово зник з його поля зору, а попереду на відстані 10 м раптово появилось світло зустрічного автомобіля. Щоб уникнути зіткнення, він хотів повернути вліво, але побачив підводу із пасажирами, і ніякого маневру не зробив, гальмував, проте уникнути зіткнення не вдалось. Вже після ДТП зрозумів, що водій ОСОБА_5 рятувався від автомобіля ВАЗ, тому зробив маневр вправо, так як міг опинитися посередині між зустрічним автомобілем та його під час зіткнення.

Згідно протоколів огляду транспорту від 12.07.2008 року автомобілі ОСОБА_4 ВАЗ -2101, ОСОБА_5 «Шкода-Фабія», ОСОБА_8 «Дачія ОСОБА_7» зазнали пошкоджень (Т. 1 а.с.18-20).

Відповідно до акту обстеження умов в місці скоєння ДТП автомобіль під керуванням ОСОБА_4 виїхав на зустрічну смугу руху, створив перешкоду автомобілю «Шкода» під керуванням ОСОБА_16 та допустив зіткнення із автомобілем Дачія» під керуванням ОСОБА_8 (Т. 1 а.с.21).

Згідно актів судово-медичного обстеження, висновку експерта неповнолітня ОСОБА_17 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні дитячої травматології ЛШМД із 12.07.2008 року із діагнозом: забійна рана голови, забій грудної клітки, забійна рана правої щоки, контузія м»яких тканин навколо правого ока, осадження обличчя, струс головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.(Т. 1 а.с.30, 35-36), а неповнолітня ОСОБА_9 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні дитячої травматології ЛШМД із 12.07. 2008 року із діагнозом; закритий перелом верхньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків, рвана рана лівої щоки, що відносяться відповідно до тілесних ушкоджень середнього та легкого ступеня важкості (Т. 1 а.с.42).

Як вбачається із змісту висновку автотехнічної експертизи гальмівна система та рульове керування автомобіля «Шкода-Фабія» перебували в працездатному стані, несправностей, які б з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку із настанням аварії в ходовій частині не виявлено (Т. 1 а.с.50-55).

Згідно висновку автотехнічної експертизи автомобіля ВАЗ робоча гальмівна система знаходилась частково в працездатному стані через відсутність елементів механізму заднього правого колеса та наявність на робочих поверхнях гальмівного механізму заднього лівого колеса маслянистої рідини (Т. 1 а.с.62-71).

При відтворення обстановки та обставин події свідок ОСОБА_8 підтвердив дані ним покази щодо обставин зіткнення із автомобілем ВАЗ під керуванням підсудного ОСОБА_4С, із яких вбачається, що автомобіль під керуванням підсудного ОСОБА_5, що рухався попереду нього раптово змінив напрямок руху вправо (Т. 1 а.с.123-124).

Відповідно до змісту протоколу відтворення обстановки та обставин події підсудний ОСОБА_4 вказав, що побачив підводу перед собою на відстані 4,2 м, а тому звернув на зустрічну смугу; на запитання, чому не бачив раніше пояснити не зміг. Експериментальним шляхом було при цьому визначено , що об`єктивно підводу можна було бачити із салону автомобіля ВАЗ за 23,4 м. при умові руху зустрічного автомобіля на дальньому світлі та руху підводи повністю по проїзній частині, при умові ж руху частково по проїзній частині - видимість перешкоди - 21,4 м (Т. 1 а.с.156-157).

При очній ставці підсудних між собою підсудний ОСОБА_4 твердив, що автомобіль ОСОБА_5 розминувся із ним, коли він знаходився на свої смузі руху за підводою, а після цього він побачив підводу, звернув вліво і зіткнувся із автомобілем «Дачія». Підсудний ОСОБА_5 повністю заперечив дані покази, вказавши, що на відставні біля 4 м із-за підводи на його смугу руху виїхав автомобіль ВАЗ, а тому він звернув вправо (Т. 1 а.с.161-162).

Згідно висновку автотехнічної експертизи водій ОСОБА_4 зобов`язаний був керуватись вимогами пунктів 31.4.1 (а), і 31.4.5 (а і г) щодо технічного стану автомобіля , які забороняють експлуатацію транспортних засобів із несправною гальмівною системою та діяти відповідно до вимог п. 19.3 ПДР, що визначає, що в разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен був зменшити швидкість до такої, що не перевищувала б безпечної за умовами видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - увімкнути аварійну світлову сигналізацію і не змінюючи напрямку руху, зупинитися, (Т. 1 а.с.198-204). Правила дорожнього руху вимагають не змінювати смугу руху, зменшити швидкість або зупинитися. Забороняється при цьому з`їжджати вліво або вправо із смуги руху.

Згідно зазначеного висновку водій ОСОБА_5, водій ОСОБА_8 зобов`язані були діяти у відповідності із вимогами п. 12.ЗПДР, згідно якого, в разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Згідно висновку експерта від 03.01. 2009 року відповідно до Правил, небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки ( в тому числі поява об`єкта, що наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія зменшити швидкість чи зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух в межах смуги транспортного засобу назустріч загальному потоку. Зміна напрямку руху автомобіля ВАЗ 2101 під керуванням водія ОСОБА_4С та його руху в напрямку смуги руху автомобіля «Шкода-Фабія» було необхідною умовою виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_5, котрий в свою чергу повинен був реагувати зменшенням швидкості автомобіля аж до повної зупинки в межах своєї смуги. Обов`язковою умовою адекватних дій водія при виникненні перешкоди або небезпеки є об`єктивна можливість їх своєчасно виявити.

Проведенням автотехнічної експертизи від 24.09.2008 року встановлено, що водій ОСОБА_4 в момент засліплення не зменшив швидкості руху аж до повної зупинки, а продовжив рух і в момент появи в його полі зору підводи. Змінив напрямок руху керованого ним автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, створив небезпеку водіям ОСОБА_5, ОСОБА_8, примушуючи їх змінювати темп та напрямок руху, що було необхідною умовою скоєння зіткнення з автомобілем «Дачія суперНова» під керуванням ОСОБА_8, так як останній не мав можливості, діючи у відповідності до вимог ПДР, уникнути зіткнення із автомобілем ВАЗ (Т. 1 а.с.198-204).

З висновку повторної комісійної судової автотехнічної експертизи (Т. 2 а.с.288-298) вбачається наступне:

- якщо виходити з показів водія ОСОБА_8 про обставини розвитку механізму ДТП, то при таких вихідних даних зіткнення між автомобілями «Шкода-Фабія» та ВАЗ-2101, з технічної точки зору, неминуче мало б місце, якщо б водій автомобіля «Шкода-Фабія» - ОСОБА_5 не відвернув кермо праворуч, а продовжив рух прямо та застосував екстрене гальмування. При цьому проведені дослідження не можуть свідчити про технічну неспроможність показів водія ОСОБА_8 про обставини розвитку механізму ДТП.

- Якщо б у дійсності автомобіль ВАЗ-2101 почав виїжджати на смугу руху автомобіля «Шкода-Фабія» у момент, коли віддаль між вказаними транспортними засобами складала 9,1 м, то зіткнення між цими автомобілями мало б відбутися ще до моменту, коли водій ОСОБА_5 встиг би зреагувати на небезпеку (а він у дійсності ще й відвернув праворуч), а тому вказане значення віддалі між згаданими вище автомобілями (у момент виїзду автомобіля ВАЗ-2101 на смугу руху автомобіля «Шкода») не може бути технічно спроможним.

- Враховуючи викладені вище обставини (зокрема, стосовно встановленої дослідженнями можливої віддалі від автомобіля «Шкода» до автомобіля ВАЗ-2101 (у момент безпосередньо після виїзду останнього на зустрічну смугу руху), виходячи з показів водія ОСОБА_5Б.) дана експертиза не може стверджувати про технічну неспроможність інших показів водія ОСОБА_5, а саме: про те, що коли автомобіль «Шкода-Фабія» наблизився до гужового воза на віддаль біля 25 … 30 м, то з-поза задньої частини останнього на смугу руху автомобіля «Шкода» почав виїжджати зустрічний автомобіль ВАЗ-2101. І при цьому характер зафіксованого сліду екстреного гальмування останнього свідчить саме про те, що рух автомобіля ВАЗ-2101 по зустрічній смузі був таким, який робив неможливим безпечний роз`їзд із ним зустрічних автомобілів (зокрема автомобіля «Шкода»), а факт зіткнення із автомобілем ВАЗ-2101 автомобіля «Дачія» (водій якого не виїжджав за межі своєї смуги руху) також, з технічної точки зору свідчить про те, що як водій ОСОБА_5, так і водій ОСОБА_8 не мали технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем ВАЗ-2101 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування без виїзду за межі своєї смуги руху.

- Значення зупиночних шляхів обох автомобілів «Шкода» та «Дачія» (54,8 …57,0 м у даній дорожній ситуації) перевищують як значення віддалі у 35 м, на якій (Згідно показів водія ОСОБА_8М.) знаходився автомобіль «Дачія» до місця зіткнення у момент виникнення небезпеки для руху цьому водієві (тобто з моменту, коли у поле зору водія ОСОБА_8 попав зустрічний автомобіль), так і значення віддалі у 25 …30 м, на якій (згідно показів водія ОСОБА_5Б.) керований ним автомобіль «Шкода» знаходився до гужового воза, коли з-поза задньої частини останнього почав виїжджати зустрічний автомобіль ВАЗ-2101, перекриваючи смугу руху автомобіля «Шкода».

Ці обставини, у свою чергу, також підтверджують зроблені вище висновки стосовно відсутності у водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_8 технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем ВАЗ-2101 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування (кожним водієм) без зміни напрямків руху як автомобіля «Шкода», так і автомобіля «Дачія».

- Покази водія ОСОБА_4 про те, що він побачив гужового воза з віддалі у 4,2 м і у межах цієї віддалі встиг привести у дію і рульове керування, і гальма свого автомобіля, а також і уникнути наїзду ззаду на гужового воза (і ще й роз`їхатися із зустрічним автомобілем «Шкода») з технічної точки зору не можуть бути спроможними, і, відповідно, такі дані не можуть бути використані для оцінки дорожньої ситуації, яка склалася для водія автомобіля «Шкода».

Оскільки, при встановлених попереднім слідством вихідних даних ( а саме: тій їх частині, яка може бути технічно спроможною) водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути скоєння зіткнення із зустрічним автомобілем ВАЗ-2101 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування автомобіля «Шкода» без зміни напрямку його руху (тобто без відвертання праворуч), то це, у свою чергу, означає, що якщо б водій ОСОБА_5 діяв у відповідності до вимог ПДР (а саме: п. 12.3 та п.1.10 ( в частині визначення поняття «небезпека для руху»)) і застосував екстрене гальмування з моменту початку виїзду автомобіля ВАЗ-2101 на смугу руху автомобіля «Шкода», не відвертаючи праворуч, то у цьому випадку автомобіль «Шкода-Фабія» міг би зіткнутися із зустрічним автомобілем ВАЗ-2101.

Така дорожня ситуація, яка склалася для водія ОСОБА_5, з технічної точки зору, може бути трактована як «аварійна».

В умовах аварійної дорожньої ситуації дії водіїв технічними вимогами ПДР не регламентуються.

А тому дана експертиза не може стверджувати, що дії водія ОСОБА_5 в умовах аварійної дорожньої ситуації не відповідали технічним вимогам ПДР (зокрема, п. 12.3).

Суд бере до уваги саме цей висновок експертизи, оскільки дана експертиза проведена комісією експертів, а тому є найбільш об`єктивною, а посилання прокурора на висновок за результатами службового розслідування суд вважає безпідставним.

Оцінюючи в сукупності всі здобуті в судовому засіданні та наведені вище докази, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненому злочині доведена і його дії слід кваліфікувати за ст. 286 ч.1 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, експлуатації транспорту, а саме п.п.1.5; 2.3 б; 12,1; 19.3, 31.4.1 а, б, г , що спричинило заподіяння неповнолітній середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження.

Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_5 в умовах ДТП не мав об`єктивної можливості виявити небезпеку для свого руху, оскільки підсудний ОСОБА_4 несподівано для інших учасників руху виїхав на зустрічну смугу руху, створив аварійну обстановку, тому водій ОСОБА_5 порушив вимоги ПДР вимушено, не маючи реальної можливості уникнути ДТП.

Пункт 12.3 ПДР вимагає від водія певних дій в разі виникнення небезпеки, яку водій спроможний виявити.

В даному випадку, як встановлено судовим слідством, ОСОБА_18 не мав можливості уникнути зіткнення чи зупинитись, тому вимушено виїхав на узбіччя та допустив зіткнення із деревом, від чого неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження.

Таким чином, в діяннях підсудного ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і він підлягає виправданню.

Представником потерпілих ОСОБА_11 до підсудного ОСОБА_4 заявлений цивільний позов (Т. 2 а.с.38-40), який мотивований тим, що внаслідок ДТП її старша дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, отримала тілесні ушкодження середнього ступеня важкості у вигляді закритого перелому верхньої третини стегнової кістки зі зміщенням відламків, а молодша дочка ОСОБА_17,ІНФОРМАЦІЯ_11, отримала легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я: струс головного мозку, забійну рану голови, забій грудної клітки, забійну рану правої щоки, контузію м`яких тканин навкруг правого ока, осадження обличчя.

Вважає винним в скоєнні ДТП підсудного ОСОБА_4, котрий повинен нести відповідальність за заподіяння їй та дітям матеріальних та моральних збитків. Посилається на те, що на стаціонарне та амбулаторне лікування ОСОБА_9 були потрачені кошти в розмірі 3562 гривень та заподіяно моральні збитки, що виразились у фізичних та моральних стражданнях через ушкодження здоров`я, тривале лікування, що продовжується і на даний час, стресові ситуації, після виписки дитини із лікарні, дочка пролежала у ліжку близько двох місяці, була позбавлена змоги пересуватись, спілкуватись із ровесниками, відвідувати школу, через що дочка замкнулась в собі, невпевнено почувається у колі знайомих та друзів, результатом значного фізичного болю, що перенесла дитина внаслідок травм, став сильний емоційний стрес та втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, боязнь пересуватись транспортними засобами, підвищена нервова збудливість, усвідомлення того факту, що її нога спотворена і відрізняється від здорової обмежує її у походах у людні місця, викликає необхідність супроводу батьків, ускладнює вибір взуття та одягу. Наведене ще більше ускладнило підлітковий період, позбавило оптимізму, стимулу до навчання та притаманне її віку бачення майбутнього. Їй, як матері потерпілих дітей також заподіяні значні моральні страждання, вона перенесла психологічний розлад, розлад адаптації, що негативно вплинуло на стосунки в сім`ї. Моральні збитки оцінює у 100 000 гривень.

ОСОБА_4 заявлений представником потерпілої ОСОБА_11 цивільний позов не визнав, посилаючись на те, що відповідальність за заподіяну шкоду разом із ним повинен нести також і підсудний ОСОБА_5, вважає, що заявлені вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків не обґрунтовані, оскільки 31 липня 2007 року він уклав договір страхування свого автомобіля із ЗАТ Української страхової компанії «Княжа» про повну відповідальність перед третіми особами, а тому остання повинна нести відповідальність за шкоду, заподіяну потерпілій, а він може нести таку відповідальність в разі, коли недостатньо страхової виплати для відшкодування збитків.

Суд розцінює заперечення ОСОБА_19 як безпідставні, оскільки, відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи вказані положення законодавства, суд вважає, що цивільний позов є повністю обґрунтованим в частині стягнення матеріальної шкоди, оскільки шкода заподіяна злочинними діями особи відшкодовується винною особою, якою є ОСОБА_4. В судовому засіданні повністю знайшло своє підтвердження понесення витрат на лікування у сумі 3652 гривень, що вбачається із змісту довідки - висновку ЛКК №124 від 20.08.2008 року, заключення ЛКК №1652від 3.11.2008 року, довідки ЛШМД від 5.12.2008 року, довідки ЛШМД від 30.01.2009 року щодо призначеного лікування та чеками на придбання ліків (Т. 2 а.с.41-55).

Крім того, малолітня потерпіла, законний представник потерпілої зазнали моральних страждань, які виразились у фізичних та моральних стражданнях через ушкодження здоров`я, тривалому лікуванні, перенесеному стресі, порушенні звичайного ритму життя, і суд вважає, що вимоги в частині відшкодування моральних збитків підлягають частковому задоволенню з визначенням розміру такої шкоди у 15 000 гривень.

По справі понесення витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 1824,25 гривень (Т.1 а.с.197), які підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_4

Речові докази по справі: автомобіль ВАЗ д/н А9380ІС, переданий на зберігання ОСОБА_4 (Т.1 а.с.226), слід вважати повернутим ОСОБА_4, автомобіль «Шкода-Фабія», що знаходиться на зберігання у ОСОБА_5, слід вважати повернутим ОСОБА_5

Накладений згідно постанови від 25.09.2008 року арешт на автомобіль НОМЕР_4, що належить ОСОБА_20 і перебуває у володінні та користування ОСОБА_4 (Т. 1 а.с.223), а також накладений згідно постанови від 25.09.2008 року арешт на автомобілі ВАЗ-2106, д.н. А НОМЕР_5; «Фольсваген-Пассат», д.н. НОМЕР_6; «Шкода-Фабія», д.н. СМЕ 9883 АН; причіп «ШЗК 06 Турист», д/н НОМЕР_7, що належать ОСОБА_5, слід скасувати.

Обираючи вид та міру покарання підсудному ОСОБА_4, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, як пом`якшуючі його вину обставини, відсутність обтяжуючих обставин, а також ту обставину, що ОСОБА_4 є пенсіонером і приходить до висновку, що покарання йому слід призначити покарання у виді штрафу із застосуванням ст.69 КК України у розмірі нижче від найнижчої межі та з призначенням додаткового покарання.

Керуючись ст.ст. 91, 92, 323, 324, 328, 330, 331 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу із застосуванням ст.69 КК України у розмірі вісімсот п`ятдесят гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Міру запобіжного заходу, обрану відносно ОСОБА_4, підписку про невиїзд, скасувати.

Визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України і по суду виправдати.

Запобіжний захід, обраний відновно ОСОБА_5, підписку про невиїзд, скасувати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_21 3652 гривень у відшкодування матеріальних збитків та 15 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Чернівецькій області 1824.25 гривень у відшкодування понесених по справі витрат.

Речові докази по справі: автомобіль ВАЗ д/н А9380ІС, переданий на зберігання ОСОБА_4, вважати повернутим ОСОБА_4, автомобіль «Шкода-Фабія», що знаходиться на зберігання у ОСОБА_5, вважати повернутим ОСОБА_5

Накладений 25.09.2008 року арешт на автомобіль НОМЕР_4, що належить ОСОБА_20 і перебуває у володінні та користування ОСОБА_4, а також накладений 25.09.2008 року арешт на автомобілі ВАЗ-2106, д.н. А НОМЕР_5; «Фольсваген-Пассат», д.н. НОМЕР_6; «Шкода-Фабія», д.н. СМЕ 9883 АН; причіп «ШЗК 06 Турист», д/н НОМЕР_7, що належать ОСОБА_5, скасувати.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

Суддя :