АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження №644/79/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1753/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:: ч.1 ст.122 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 липня 2015 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, не одружений, не працюючий, з середньою освітою, інвалід другої групи, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

засуджений за ч.1 ст.122 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

З підстав, передбачених п.«ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_7 в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 14 510грн. залишено без розгляду, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 25 000грн. задоволений частково.

Стягнено з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 15 000грн. моральної шкоди.

Як встановив суд, 22 травня 2013 року, приблизно о 21-30 годині, ОСОБА_9 , знаходячись поблизу будинку 267/29 по вул. Молодіжній в м. Харкові, в процесі конфлікту з ОСОБА_7 , який відбувся на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з умислом, спрямованим на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, навмисно наніс останньому не менше трьох ударів, з яких два в обличчя та один по тулубу, від яких ОСОБА_7 втратив свідомість, у зв`язку з чим не знає точної кількості ударів, які він отримав у подальшому. Внаслідок вказаних неправомірних дій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1635-С від 03.10.2013 року, ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носу зі зміщенням кістних уламків, з порушенням функції носового дихання з двох боків, який призвів до виникнення вазомоторного риніту, хронічного ларингіту, що не є небезпечним для життя в момент заподіяння травми, а спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад двадцять один день та відносяться до ушкоджень середньої ступені тяжкості, закриту черепну - мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з лікворно-гипертензійним, астенічним та ангіо-дістоничним синдромами, частковий травматичний уламок коронок шести зубів на верхній щелепі, забійні рани в області спинки носу, лівого надбрів`я, виличної ділянки зліва, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більш трьох тижнів, синці на обличчі, тулубі та лівій руці, які належать до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову скасувати, відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позивних вимог щодо стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що суд не прийняв до уваги те, що він є інвалідом другої групи, у зв`язку зі станом свого здоров`я не має можливості працювати, а тому єдиним прибутком є пенсія, а тому сума в 15 000грн. для нього є занадто великою.

Також обвинувачений посилається на те, що суд порушив вимоги ч.3 ст.129 УПК України, оскільки зазначеною статтею передбачено вичерпний перелік випадків в яких цивільний позов залишається без руху. А тому, на думку обвинуваченого суд повинен був керуватися ч.1 ст.129 КПК України та положеннями цивільного процесуального законодавства України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочині, за який його засуджено, ґрунтується на належно зібраних досудовим слідством, досліджених та правильно оцінених в судовому засіданні доказах, кваліфікація його неправомірних дій за ч.1 ст.122 КК України є правильною і ці обставини не оспорюються в апеляції.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що суд безпідставно залишив розгляд цивільного позову без розгляду є слушними.

Оскільки за змістом ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Як вбачається з апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, а суд прийняв рішення за позовом потерпілого без посилання на норми ЦК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України у мотивувальній частині рішення, суд зазначає мотиви, з яких суд дійшов висновків і закону, яким керувався суд, постановляючи рішення. З огляду на положення п.1 ч.1 ст.311 ЦПК України підставою для скасування рішення суду і направлення справи для розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення щодо Цивільного позову не зазначив закон, яким керувався постановляючи рішення, результати оцінки доказів не відображені в рішенні, в якому не наведені мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті з посиланням на відповідні норми закону.

У зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, то колегія суддів вважає, що висновки суду щодо необхідності залишення цивільного позову потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди без розгляду є безпідставними, а тому в цій частині необхідно вирок суду скасувати та направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства до суду першої інстанції.

Також, аналізуючи ст.23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 вищезазначеної постанови, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Так, задовольняючи частково позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000 гривень, суд першої інстанції правильно мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 було завдано моральні страждання, що мали місце в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, їх тяжкість, перенесений фізичний біль та негативні наслідки, що настали у зв`язку з тривалим лікування, порушенням звичних життєвих умов, докладанням додаткових зусиль до нормалізації свого життя, необхідності в подальшому відновлювати стан здоров`я.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо заподіяння потерпілому ОСОБА_7 діями обвинуваченого моральної шкоди, оскільки спричинені потерпілому тілесні ушкодження порушили нормальний уклад життя потерпілого, спричинило дискомфорт у побуті.

Також колегія суддів зазначає, що посилання обвинуваченого на те що, він являється інвалідом другої групи, а також, що він у зв`язку зі станом свого здоров`я, не може працювати, то це само по собі не є підставою для скасування вироку в частині стягнення з останнього моральної шкоди, оскільки суд врахував ці обставини задовольняючи позов ОСОБА_7 , в частині стягнення моральної шкоди, частково.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок зміні, із скасуванням його в частині залишення без розгляду позовних вимог потерпілого та направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 липня 2015 року відносно ОСОБА_9 , змінити, скасувати його в частині залишення без розгляду позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 . Призначити у цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а ОСОБА_9 у той же самий строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Головуючий
Судді: