Справа № 11а-598/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2010 року колегія суддів апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Марітчака Т.М.,

суддів апеляційного суду Зверхановської Л.Д. та Данка В.В.,

за участю прокурора Сидорчука О.О.

та захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні апеляцію прокурора на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2010 року, якою, -

кримінальна справа про обвинувачення:

ОСОБА_3, 25.07Л976 р. н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 РФ, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав на ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_4, розлученого, має на утриманні неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_4 1996 р. н. та ОСОБА_5 2004 р. н., згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, під вартою з 12.02.2005 року, -

за ч. 5 ст. 186 КК України; за ч. 4 ст. 187 КК України; за ч. 2 ст. 15 - ч. 5 ст. 186 КК України;

ОСОБА_6, 20.02.1970 р. н., уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_6, розлученого, має на утриманні дочку ОСОБА_7 1994 р. н., згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, під вартою з 12 лютого 2005 року, -

за ч. 5 ст. 186 КК України; за ч. 4 ст. 187 КК України; за ч. 2 ст. 15 - ч. 5 ст. 186 КК України;

ОСОБА_8, 12.12.1971 р. н., уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_7 2-й мікрорайонАДРЕСА_1, українця, громадянина України, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_6, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_9 1992 р. н. та ОСОБА_10 1993 р. н., згідно ст. 9, 89 КК України раніше не судимого, під вартою з 12 лютого 2005 року, -

за ч. 5 ст. 186 КК України; за ч. 4 ст. 187 КК України за ч. 2 ст. 15 - ч. 5 ст. 186 КК України:

ОСОБА_11, 11.07.1974 р. н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8. жителя ІНФОРМАЦІЯ_9, українця. громадянина України, вищою освітою, не працюючого, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_12 1995 р. н. та сина ОСОБА_13 2003 р. н., без судимості, під вартою з 2 квітня 2005 року, -

за ч. 5 ст. 186 КК України; за ч. 4 ст. 187 КК України та

ОСОБА_14, 27.10.1965 р. н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, жителя ІНФОРМАЦІЯ_11, українця, громадянина України. середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_15 1992 р. н. та сина ОСОБА_16 1999 р. н.. згідно ст.ст. 9, 89 КК України без судимості, під вартою з 12.02.2005 року, -

за ч. 2 ст. 186 КК України; за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України - направлено на додаткове розслідування.

Запобіжні заходи стосовно обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_8. ОСОБА_11 та ОСОБА_14 залишено попередні - тримання під вартою.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 та ОСОБА_11 обвинувачувались у тому, що з метою вчинення відкритого викрадення чужого майна та нападів з метою його заволодіння, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення шляхом вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів за попередньою змовою між собою створили організовану стійку злочинну групу, до якої разом у грудні 2004 року залучили ОСОБА_6, а в січні 2005 року - ОСОБА_8.

Направивши спільні зусилля на реалізацію своїх злочинних намірів і досягнення, таким чином, вказаної мети, організована група в складі ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обрала місце вчинення злочинів - плацкартні вагони №№ 15, 16, 17 міжнародного швидкого поїзду № 15, сполученням Москва - Ужгород, під час його слідування в нічний період доби на дільниці станцій Стрий - Мукачево Львівської залізниці. Готуючись до вчинення злочинів у вказаному поїзді, учасники організованої злочинної групи заготовили спеціальні вагонні ключі, для безперешкодного проникнення у вагони, через вхідні двері тамбурів, а також придбали пістолет невстановленого слідством взірця для того, щоб під час погроз застосування фізичного насильства використати його для демонстрації сили, подавити таким чином волю потерпілих до спротиву. Щоб мати можливість попереджати один одного про загрозу їхній безпеці, яка могла виникнути під час вчинення злочинів та для оперативного зв'язку між собою, учасники організованої злочинної групи використовували мобільні телефони.

Злочини, вчинені під час слідування в поїзді № 15 сполученням Москва - Ужгород, детально планувались з чітким розподілом обов'язків серед учасників організованої групи, відповідно до яких: ОСОБА_3 та ОСОБА_11, виступаючи як організатори створеної ними злочинної групи, здійснювали загальне керівництво і координацію дій групи, розробляли план та визначали час (дні) вчинення злочинів; безпосередньо у вагоні або у неробочому тамбурі відкрито вилучали у пасажирів належне останнім майно - грошові кошти та мобільні телефони, яке після скоєння злочинів розподіляли між учасниками організованої групи. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 з метою попередження можливості викриття організованої злочинної групи забезпечували її учасників проїзними документами на поїзд № 15, які були оформлені на надумані прізвища; ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з метою протиправного заволодіння чужим майном підшукували в плацкартних вагонах пасажирів, які могли мати з собою значну суму грошей. Визначивши таких, зухвало піднімали їх із своїх місць та супроводжували в неробочий тамбур вагону, де інші співучасники організованої злочинної групи насильно вилучали у тих майно та грошові кошти. Під час таких дій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували у вагоні неподалік входу в тамбур, чим унеможливлювали прохід в згаданий тамбур сторонніх осіб.

Для досягнення злочинного результату, незаконного заволодіння майном пасажирів поїзда № 15 і діючи згідно заздалегідь розробленого та одностайно схваленого плану ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 перед скоєнням злочину приїжджали на залізничний вокзал ст. Стрий, де купляли квитки до ст. Мукачево в плацкартні вагони поїзда № 15 сполученням Москва-Ужгород. Здійснивши посадку у вказаний поїзд на ст. Стрий, під час його руху в нічний час на перегоні станцій Стрий-Лавочне Львівської залізниці, засуджені для виявлення осіб, які перевозять при собі значні суми грошових коштів, перевіряли по плацкартних вагонах та розпитували пасажирів звідки вони їдуть, отримавши відповідь, вимагали пред'явлення документів для перевірки. Визначивши, таким чином, пасажирів, що слідують з Москви ОСОБА_17 Федерації вказані підсудні безпосередньо у вагоні або його тамбурі, куди вони насильно їх виводили застосовували до них фізичне насильство, яке не було небезпечним для життя та здоров'я потерпілих, або погрожували застосуванням насильства. В окремих випадках, в залежності від обставин, такі погрози супроводжувалися демонстрацією пістолета, погрожуваннями викинути потерпілих з поїзда під час його руху, що було сприйнято потерпілими як реальну небезпеку для їхнього життя та здоров'я. Таким чином, під фізичним та психологічним тиском, подавивши волю потерпілих до опору та протидії, названі учасники злочинної організованої групи відкрито вилучали їх майно, а не виявивши такого, обшукували останніх, вимагали повідомити їм відомості про наявність грошових сум в інших пасажирів, сусідів по купе, друзів, що з ними слідували для заволодіння ними. Зазнавши насильницького впливу, з метою уникнення застосування будь-якого насильства щодо себе, потерпілі вимушені були виконувати незаконні вимоги обвинувачених.

Діючи таким чином, вказана організована злочинна група в період з 6 грудня 2004 року по 12 лютого 2005 року скоїла ряд особливо тяжких злочинів щодо заволодіння чужим майном при наступних обставинах.

ОСОБА_3 в організованій групі з В. ОСОБА_11 та ОСОБА_6, слідуючи 6 грудня 2004 року близько 23.00 год. із станції Стрий в поїзді № 15 сполученням Москва - Ужгород, під час руху поїзду на перегоні станцій Стрий - Лавочне Львівської залізниці, пройшли у вагон № 16, де дізнався у пасажира, з місця № 17 ОСОБА_18, що він будучи громадянином ОСОБА_17 Федерації. слідує з Республіки Комі до станції Мукачево, а тому припустивши, що той при собі може мати значну суму грошових коштів для заволодіння ними насильно вивели останнього у неробочий тамбур цього вагону, де, спільними діями, погрожуючи застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, яке полягало в погрозах застосування фізичної розправи, примусили потерпілого повідомити їм про суму грошових коштів, яку він перевозить та пред'явити їх. Останній, з метою уникнення застосування будь-якого насильства щодо себе, вимушений був виконати незаконні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 і повідомив їм про наявні в нього 10 000 доларів США. Після цього в супроводі ОСОБА_11 та ОСОБА_3 потерпілий повернувся у вагон до свого місця, дістав з сумки названу суму грошей, передав їх останньому і на його вимогу повернувся в неробочий тамбур. Впевнившись в тому, що ОСОБА_18 не має реальної змоги та наміру чинити опір, ОСОБА_3 за попередньою змовою в організованій групі з В. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 з вказаної суми відкрито заволоділи 7 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України, на час вчинення злочину, становило 37 143,4 грн. і є великим розміром викраденого. Після скоєння злочину ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 перейшли у вагон № 15, звідки на першій же станції - Лавочне вийшли з поїзда, а викрадені у потерпілого ОСОБА_18 грошові кошти розділили між собою.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 25 січня 2005 року близько 23.00 год. організована група в складі ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, за попередньою змовою між собою, з метою відкритого заволодіння чужим майном, слідуючи зі ст. Стрий в поїзді № 15 сполученням Москва - Ужгород, під час руху поїзда на перегоні станцій Стрий - Лавочне Львівської залізниці, насильно вивели в неробочий тамбур вагону № 17 потерпілого ОСОБА_19, який є громадянином ОСОБА_17 Федерації, де з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, повторно, відкрито викрали у останнього 100 доларів США та мобільний телефон марки "Nokia 7250i", чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 6 000 російських рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1 135,98 грн., яка для потерпілого є значною.

Крім того, 25 січня 2005року приблизно у той самий час близько 23.00 год. ОСОБА_3 за попередньою змовою в організованій групі з підсудними В. ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, з метою відкритого заволодіння чужим майном, слідуючи разом в поїзді № 15 сполученням Москва - Ужгород, під час руху поїзда, на перегоні станцій Стрий - Лавочне Львівської залізниці, насильно вивели в неробочий тамбур вагону № 16 потерпілого ОСОБА_20. який є громадянином ОСОБА_17 Федерації, де з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, повторно, відкрито викрали у нього 4 000 словацьких крон, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 717,76 грн., а також мобільний телефон " Nokia 7250i " вартістю 10 230 російських рублів, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1 936,85 грн., тобто заволоділи майном та коштами потерпілого на загальну суму 2 654,61 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_20 значну матеріальну шкоду.

Крім того, 25 січня 2005року після вчинення двох відкритих викрадень майна у ОСОБА_19 та ОСОБА_20 за попередньою змовою організованою групою в яку входили ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, з метою відкритого заволодіння чужим майном у великих розмірах, слідуючи в швидкому пасажирському поїзді № 15 сполученням Москва - Ужгород, під час руху названого поїзду на перегоні станцій Стрий - Лавочне Львівської залізниці, насильно вивели в неробочий тамбур вагону № 16 потерпілого ОСОБА_21, який є громадянином ОСОБА_17 Федерації де, з метою заволодіння його майном, здійснили на нього напад, поєднаний з погрозою негайного застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, прикладали пістолет, невстановленого взірця, до скроні голови потерпілого з погрозами його застосування, якого потерпілий сприйняв як реальну бойову зброю, погрожували викинути його з поїзда в момент його руху, у випадку відмови передати їм матеріальні цінності та гроші і заволоділи майном потерпілого - грошовими коштами в сумі 300 євро, що згідно офіційного курсу Національного банку України становило 2 078,98 грн. Під час скоєння даного злочину ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та В. ОСОБА_6 намагалися заволодіти мобільним телефоном та пластиковою банківською карткою потерпілого ОСОБА_21, однак свої наміри не здійснили із-за того, що при обшуку вказаних телефону та пластикової картки не знайшли.

Крім того, ОСОБА_3 за попередньою змовою в організованій групі з В. ОСОБА_11. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в ніч з 28 на 29 січня 2005року близько 23.00 год. з метою відкритого заволодіння чужим майном, слідуючи в поїзді № 15 сполученням Москва- Ужгород, під час руху поїзду на перегоні станцій Стрий - Воловець Львівської залізниці пройшли у вагон № 16. де у пасажира з місця № 29 - потерпілого ОСОБА_22, громадянина ОСОБА_17 Федерації, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, вимагали негайно віддати їм наявні в нього грошові кошти. Після того, як потерпілий ОСОБА_22 відмовився виконати їхню вимогу, ОСОБА_8 наніс йому декілька ударів в обличчя, заподіявши легкі тілесні ушкодження, тобто скоїв насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого. ОСОБА_23 потерпілий не чинив їм опору, ОСОБА_3 в організованій групі з В. ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_8 повторно відкрито викрали у потерпілого ОСОБА_22 його майно, а саме: грошові кошти в сумі 5 000 євро, 700 доларів США, розкладний ніж в чохлі вартістю 100 євро, мобільний телефон марки "SIMENS С-60" з двома зарядними пристроями загальною вартістю 120 доларів США, три особисті картки для мобільного телефону (чіпи): італійську картку (чіп) вартістю 50 євро, угорську картку (чіп) вартістю 33 долари США, російську картку (чіп) "ДЖИНС" вартістю 30доларів США, тобто всього майна на загальну суму 5 150 євро та 883 долари США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 40 264,73 грн. і є великим розміром викраденого.

Після скоєння даного злочину ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_6 перейшли у вагон № 15, звідки на станції Воловець вийшли з поїзда і розділили між собою викрадені у потерпілого ОСОБА_22 грошові кошти та особисті речі.

ОСОБА_23 ОСОБА_11 в 10-х числах лютого місяця 2005 року не мав можливості прийняти участь в злочинних діях організованої групи, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до вчинення окремого злочину залучили ОСОБА_14, якому не було відомо про діяльність організованої групи і який не був її учасником. Діючи за схемою запропонованою ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, ОСОБА_14 під час руху названого поїзду в нічний час на перегоні ст. Стрий - Лавочне Львівської залізниці, для встановлення осіб, які можуть перевозити при собі значні суми грошових коштів, разом з названими співучасниками проходив по плацкартних вагонах № 15, 16, 17 під час чого розпитував пасажирів звідки вони слідують та вимагав пред'явлення документів для перевірки отриманих відповідей. Визначивши таких пасажирів, ОСОБА_14 в групі з ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 насильно виводив їх в тамбур, де застосовуючи до них фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілих, чи погрожуючи застосуванням такого, мали намір заволодіти і відкрито заволоділи їх майном.

Так, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_8, 12 лютого 2005року близько 23.00 год. в організованій групі, за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_14, якому не було відомо, що ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зорганізувалися в стійке об'єднання, слідуючи в швидкому пасажирському поїзді № 15 сполученням Москва - Ужгород, під час руху поїзду на перегоні станцій Стрий - Лавочне Львівської залізниці повторно, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, намагалися заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10, який слідував у вагоні № 17, однак, своїх злочинних намірів не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки у потерпілого грошей не виявилось.

Крім того, ОСОБА_3 в організованій групі з ОСОБА_8, ОСОБА_6 та за попередньою змовою з ОСОБА_14, який не підозрював, що ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 діють в об'єднаній злочинній організованій групі, 12 лютого 2005 року близько 23.00 год.. слідуючи в швидкому пасажирському поїзді № 15 сполученням Москва - Ужгород на перегоні станцій Сколе - Лавочне Львівської залізниці з метою відкритого заволодіння чужим майном, повторно, у неробочому тамбурі плацкартного вагону № 17, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_24 - грошовими коштами в сумі 80 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становило 423,98 грн., після чого були затримані співробітниками міліції, які спеціально були направлені для супроводу вказаного поїзда, для виявлення та затримання організованої злочинної групи, які перед затриманням вчиняли розбійні напади та грабежі пасажирів.

В результаті вчинених організованою групою в складі ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 грабежів з грудня 2004 року по лютий 2005 року, а також в окремому епізоді з участю ОСОБА_14 потерпілим було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 81 622,70 грн., що є особливо великим розміром викраденого, оскільки в 600 разів і більше перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Направляючи дану кримінальну справу для проведення додаткового розслідування, суд першої інстанції покликався на те, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2009 року встановлено, що при судовому розгляді даної кримінальної справи Стрийським міськрайонним судом Львівської області було порушено вимоги ст. ст. З, 31 КПК України та Конвенції про правову допомогу в цивільних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року, а докази отримані з грубим порушенням чинного законодавства України та вищезазначеної Конвенції, покладено в основу вироку суду, як доказ вини засуджених.

На думку суду першої інстанції, при проведенні додаткового розслідування органом досудового слідства не були виконані вказівки Апеляційного суду Львівської області, які є обов'язковими для органів досудового розслідування відповідно до ст. 374 КПК України, що є підставою для направлення даної кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, оскільки під час провадження досудового слідства були допущені такі порушення вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

В апеляції прокурор просить постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.06.2010 року про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 - ч. 5 ст. 186 КК України, ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України на додаткове розслідування скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, покликаючись на те, що вищезазначена постанова суду є незаконною через порушення норм матеріального права і істотні порушення вимог Кримінально-процесуального кодексу України.

Крім того, апелянт зазначає, що у постанові про направлення справи на додаткове розслідування, суд першої інстанції не вказав, які саме вказівки апеляційного суду не виконані.

При прийнятті рішення про скерування даної кримінальної справи на додаткове розслідування судом порушено вимоги п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» від 11.02.2005 року за № 2, яким передбачено, що допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушень закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування і за наявності підстав, такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими.

На думку апелянта, мотиви суду, наведені у постанові, не є достатніми для направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, оскільки, порушення вказані судом у постанові можуть бути усунені під час розгляду кримінальної справи, як самим судом, так і шляхом дачі доручення органу досудового розслідування в порядку ст. 315 КПК України.

ОСОБА_25 ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_11 у своїх запереченнях просять відмовити в задовольнянні апеляції прокурора, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2010 року про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування залишити без змін.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 його близький родич ОСОБА_1 та захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_2 просять змінити своїм підзахисним запобіжні заходи з утримання під вартою на заставу, покликаючись на тривалість досудового розслідування та судового розгляду справи і погіршення стану здоров'я їх підзахисних, а також на те, що на утриманні обвинувачених знаходяться неповнолітні діти.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримання поданої ним апеляції і про відмову в задовольненні клопотань захисників про зміну запобіжного заходу стосовно їх підзахисних, захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відмову в задовольнянні апеляції прокурора, залишення постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області без змін та зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_11 з утримання під вартою на заставу, обговоривши наведені в апеляції прокурора й клопотаннях захисників доводи, дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що в задовольненні клопотань захисників про зміну запобіжного заходу з утримання під вартою на заставу стосовно ОСОБА_3 і ОСОБА_11 необхідно відмовити, апеляцію прокурора задовольнити, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2010 року про направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування - скасувати, з наступних підстав.

Як убачається з ухвали апеляційного суду від 23Л2.2009 року вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 липня 2009 року стосовно ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_26, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 скасовано, а справу направлено на додаткове розслідування прокурору Львівської області у зв'язку з тим, що під час судового розгляду справи судом першої інстанції допущено низку істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

Апеляційний суд, обґрунтовуючи таке рішення зазначив, що при судовому розгляді даної кримінальної справи Стрийським міськрайонним судом Львівської області було крім того порушено вимоги ст.ст. З, 31 КГЖ України та Конвенції про правову допомогу у цивільних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року, а докази, отримані з грубим порушенням чинного законодавства України та вищезазначеної Конвенції покладено в основу вироку суду, як доказ вини засуджених.

В ухвалі також зазначено, що під час проведення досудового розслідування та судового розгляду справи був неправильно застосований кримінальний закон (ОСОБА_3 (т. 12, а.с. 240 -241), ОСОБА_6 (т, 12, а.с. 248-249), ОСОБА_8 (т. 12, а.с. 253) та ОСОБА_14 (т. 12, а.с. 254 - 255) пред'явлено обвинувачення у вчиненні 12.02.2005 року замаху на відкрите заволодіння майном потерпілих ОСОБА_27, ОСОБА_5 та ОСОБА_10, тобто у вчиненні злочинів за ст. 15 - ч. 5 ст. 186 КК України, однак орган досудового розслідування не вказав закінчений замах у обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 чи незакінчений, тобто не вказав частину ст. 15 КК України) і без усунення цих порушень справу неможливо розглянути в судовому засіданні, а тому дану кримінальну справу направлено на додаткове розслідування.

Таким чином, як убачається з ухвали апеляційного суду від 23.12.2010 року, апеляційним судом не давалось жодних вказівок органу досудового розслідування, а свою помилку щодо неправильного застосування кримінального закону при кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_14, із застосуванням ст. 15 КК України, орган досудового розслідування виправив, інкримінувавши їм вчинення злочину за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України та направив кримінальну справу до розгляду у відповідний суд.

Відповідно до вимог ст. 246 КПК України при попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого, позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» від 11.02.2005 року за № 2, питання про те, чи перешкоджає порушення закону, допущене під час провадження дізнання або досудового слідства, її призначенню до судового розгляд), вирішується залежно від того, наскільки істотним воно було, до ущемлення яких прав та інтересів учасників процесу воно призвело і чи є можливість поновити ці права й інтереси. Кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до судового розгляду, якщо: вона не була порушена або порушена некомпетентною особою; її розслідування провадила не уповноважена на те особа чи особа, яка підлягала відводу; було порушено вимоги КПК про обов'язковість пред'явлення обвинувачення і матеріалів розслідування для ознайомлення; при провадженні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист або право користуватися рідною мовою чи мовою, якою він володіє, і допомогою перекладача.

Однак, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 246 КПК України та п. З вказаної постанови, відповідно до якого допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування і за наявності відповідних підстав, такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими, під час проведення попереднього розгляду справи, прийняв необгрунтоване рішення про направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування.

Відповідно до п. 6 цієї ж постанови, наведений у ст. 246 КПК перелік підстав для повернення справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду справи є вичерпним. Тому суддя не вправі повернути справу на додаткове розслідування з цієї стадії, наприклад, з мотивів неповноти досудового слідства або у зв'язку з тим, що обвинувачений після передання справи до суду зник і місце його перебування невідоме.

Таким чином, прийняте судом першої інстанції рішення про направлення даної справи на додаткове розслідування, з мотивів невиконання органом досудового розслідування вказівок апеляційного суду, є незаконним та необгрунтованим як у зв'язку з відсутністю таких вказівок, так і з підстав неможливості прийняття рішення про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, з підстав вказаних судом першої інстанції, на стадії попереднього розгляду справи.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 його близького родича ОСОБА_1 та захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_2 про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_11 з утримання під вартою на заставу, у зв'язку з тривалістю досудового розслідування та судового розгляду справи, погіршення стану здоров'я їх підзахисних і наявності у них на утриманні малолітніх дітей, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в його задовольнянні за відсутністю до цього підстав.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції про недопустимість безпідставного порушення строків і порядку розгляду даної кримінальної справи, суворого дотримання вимог кримінально-процесуального закону з тим, щоби в розумні строки, необхідні для розгляду справи в суді, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

відмовити в задовольнянні клопотання захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_11 з утримання під вартою на заставу, апеляцію прокурора задовольнити, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2010 року про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 186 КК України; за ч. 4 ст. 187 КК України; за ч. 2 ст. 15 - ч. 5 ст. 186 КК України. ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 186 КК України; за ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 186 КК України; за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України на додаткове розслідування скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в Стрийський міськрайонний суд Львівської області в цьому ж складі суду, із стадії попереднього розгляду справи.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 залишити попередній - взяття під варту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

підпис підпис підпис

ОСОБА_28 ОСОБА_29 ОСОБА_30