Дата документу Справа № 317/1436/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/1436/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1556/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.407 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000154 від 10 квітня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білоріцьке Веселівського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
21 липня 2015 року прокурор військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року, якою задоволено клопотання ГО «Народна Рада Запоріжжя та Запорізької області» про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , у зв`язку з передачею його на поруки та останнього звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, з підстав встановлених ст.47 КК України, кримінальне провадження закрито, та ОСОБА_6 передано на поруки колективу.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує на неправильне застосування судом законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу, а саме: застосування ст.47 КК України, яка не підлягає застосуванню у вказаному кримінальному провадженні. На думку апелянта, з показань обвинуваченого фактично вбачається, що останній свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнає та намагається виправдати власний вчинок.

Згідно з ухвалою суду, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, за наступних обставин.

25 квітня 2014 року ОСОБА_6 призвано Мелітопольським ОРВК на військову службу в зв`язку з мобілізацією. З того ж дня він зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується поблизу АДРЕСА_3 , на посаду стрільця.

24 грудня 2014 року ОСОБА_6 , діючи умисно, всупереч інтересам служби, без поважних причин, самовільно залишив розташування своєї військової частини (військова пошта НОМЕР_1 ). Того ж дня його відсутність в розташуванні військової частини виявлена командуванням.

Встановити місцезнаходження ОСОБА_6 розшуковими заходами не вдалося.

25 березня 2015 року останній самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив про себе.

При цьому, поважних причин для нез`явлення на службу та перешкод для прибуття до військової частини ОСОБА_6 не мав, будь-яких документів на підтвердження поважності причин нез`явлення до місця своєї служби не надав.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.407 КК України - як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що при судовому розгляді ОСОБА_6 щодо висунутого йому обвинувачення пояснив, що 24 грудня 2014 року він самовільно, без узгодження з командуванням залишив розташування військової частини НОМЕР_1 . В період часу з 24 грудня 2014 року по 25 березня 2015 року він перебував вдома за місцем свого мешкання, де допомагав матері, у зв`язку з її поганим самопочуттям. Також він збирав документи для подальшого працевлаштування в органи внутрішніх справ.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив покази, які він дав в ході розгляду справи судом першої інстанції, крім того, зазначив, що 04 серпня 2015 року він у письмовій формі звернувся до командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з питанням щодо його звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15/2015. До теперішнього часу відповіді на вказане звернення він не отримав. Фактично на теперішній час до військової служби його не залучають, він перебуває за місцем свого постійного проживання.

Мотивуючи своє рішення, суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, окрім іншого, про те, що ОСОБА_6 , як особа, яка мобілізована на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року, мав бути звільнений в запас (демобілізований) в період з 18 березня по 01 травня 2015 року на підставі п.4 Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року.

Проте, в матеріалах провадження відсутні документи щодо статусу ОСОБА_6 , як військовослужбовця, на час судового розгляду.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та відомості про особу обвинуваченого належним чином не перевірив.

Окрім того, в матеріалах провадження міститься звернення ОСОБА_6 на ім`я головуючого ГО «Народна Рада Запоріжжя та Запорізької області» ОСОБА_9 , в якому йдеться про те, що він до кінця жовтня 2014 року перебував у зоні проведення Антитерористичної операції та внаслідок тривалого часу, проведеного в бойовій обстановці, отримав психологічну травму, через що своєчасно не повернувся до військової частини, чим порушив вимоги статуту Збройних Сил України /а.с.98/.

На викладене суд першої інстанції також уваги не звернув і зазначені обставини лишилися не перевіреними. Отже судом не з`ясовано, чи міг за станом здоров`я ОСОБА_6 виконувати обов`язки по військовій службі у вказаний в обвинувальному акті період.

Разом з цим, з`ясування цих обставин може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду.

Окрім того, в оскаржуваній ухвалі не зазначені обставини провадження, які встановив суд, а міститься лише посилання на відомості,

вказані в обвинувальному акті, що не відповідає вимогам ст.ст. 370, 372 КПК України.

Колегія суддів вважає, що оскільки судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин провадження, рішення щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі, є передчасним.

На думку колегії суддів, вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, є істотними, а тому оскаржувана ухвала суду не може бути визнана законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, на підставі ч.1 ст.409 КПК України, вона підлягає скасуванню.

Зважаючи на вимоги апеляційної скарги прокурора та враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу, після її скасування, суд апеляційної інстанції має право: постановити нову ухвалу, закрити кримінальне провадження, або призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і не вправі повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, за відсутності клопотань учасників судового провадження.

Прокурор в апеляційній скарзі просить призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Клопотань про повторне дослідження обставин кримінального провадження чи нових доказів при апеляційному розгляді від сторін не надходило.

Оскільки положення кримінального процесуального кодексу України неоднозначно регулюють питання кримінального провадження у випадках, зазначених вище, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, застосувати загальні засади кримінального провадження, визначені в частині першій статті сьомої КПК України та призначити новий розгляд даного провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, усунути вищевказані порушення, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, та в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, підлягають перевірці при новому розгляді провадження.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року, якою задоволено клопотання ГО «Народна Рада Запоріжжя та Запорізької області» про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , у зв`язку з передачею його на поруки, та останнього звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, з підстав встановлених ст.47 КК України, кримінальне провадження закрито, та ОСОБА_6 передано на поруки колективу, скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4