АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/5165/15-к, Провадження №11кп/790/1860/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.398 КК України

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2015 року м.Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні, представника потерпілого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 7 серпня 2015 року відносно

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Харкові, громадянина України, з професійно - технічною освітою, розлученого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 5 листопада 2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 Кримінального кодексу України до 2 років обмеження волі (на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік),

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 7 серпня 2015 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.398 Кримінального кодексу України, і засуджено до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.71,72 Кримінального кодексу України до призначеного покарання суд частково приєднав невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 5 листопада 2014 року і за сукупністю вироків призначив ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Цим же вироком суд частково задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 і стягнув на його користь з ОСОБА_10 компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 20.000 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 березня 2015 року близько 10 годині 40 хвилин ОСОБА_10 знаходився у приміщенні Ленінського районного суду м.Харкова за адресою: м.Харків, вул.Полтавський шлях,20, де був присутнім у якості відповідача у судовому засіданні з розгляду цивільної справи за позовом його колишньої дружини ОСОБА_12 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні інтереси позивача представляв адвокат член Харківської обласної колегії адвокатів ОСОБА_7 .

Після закінчення судового засідання ОСОБА_10 , керуючись прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, з метою залякування захиснику ОСОБА_7 , знаходячись у коридорі другого поверху приміщення суду, підійшов до ОСОБА_7 і ОСОБА_12 та став ображати його нецензурною лайкою, після чого наніс один удар складеними вдвоє паперовими документами по обличчю адвокату ОСОБА_7 .

Протиправними діями ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_7 були нанесені тілесні ушкодження у вигляді садна на верхній губі, які згідно висновку судово-медичної експертизи №729-ая/15 кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор у кримінальному провадженні, представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 і захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 оскаржили зазначений вирок Ленінського районного суду м.Харкова.
Прокурор у своїй апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновки суду першої інстанції щодо правильності встановлення обставин справи та кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і м`якість призначеного покарання, просив вирок скасувати і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 за ч.2 ст.398 Кримінального кодексу України покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.71,72 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, прокурор просив призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначив, що при призначенні покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції не врахував, що він раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, свою вину у вчиненні кримінального провадження не визнав і не вжив заходів щодо відшкодування шкоди, завданої потерпілому.

Представник потерпілого ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просила змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання і вирішення цивільного позову, призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, а остаточно, із застосуванням ст.ст.71,72 Кримінального кодексу України, призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. Цивільний позов адвокат ОСОБА_8 просила задовольнити в повному обсязі і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 компенсацію завданої моральної шкоди в сумі 121.800 гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги, представник потерпілого зазначила, що суд першої інстанції при призначенні покарання і вирішенні цивільного позову, не врахував, що ОСОБА_10 раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, а також характер та ступень моральних страждань, завданих потерпілому, почуття сорому, приниження, страху та незахищеності, які відчув та продовжує відчувати ОСОБА_7 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновком суду фактичним обставинам справи, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначив, що показання свідка ОСОБА_12 судом мали бути визнанні неналежними, оскільки вона є колишньою дружиною обвинуваченого і могла його обмовити, свідка ОСОБА_13 взагалі не було на місті пригоди, слідчий експеримент є неправильним, оскільки статисти були не того зросту, що обвинувачений ОСОБА_10 ,а тілесне ушкодження потерпілий міг собі заподіяти сам.

Отримавши копію апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала письмові заперечення, в яких просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи обвинуваченого і його захисника, потерпілого та його представника, думку прокурора, які підтримали вимоги, що викладені в апеляційних скаргах, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляції прокурора у кримінальному провадженні, представника потерпілого ОСОБА_8 і захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції під час судового розгляду повно і всебічно дослідив всі обставини справи. Винність ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, належність і достовірність яких у суду апеляційної інстанції не викликає сумніву, зокрема:

- свідченнями потерпілого ОСОБА_7 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він працює адвокатом в юридичній консультації №9 м.Харкова та є членом Харківської обласної колегії адвокатів. На підставі угоди про надання правової допомоги, укладеної 5 грудня 2014 року між ним як адвокатом та ОСОБА_12 , як клієнтом, він представляв інтереси потерпілої ОСОБА_12 , колишньої дружини обвинуваченого ОСОБА_10 в кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_14 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України, яке знаходилося в провадженні Харківського районного суду Харківської області. В цих судових засіданнях обвинуваченому ОСОБА_10 стало достовірно відомо, що він- ОСОБА_7 - є адвокатом та представником потерпілої ОСОБА_12 .
Крім того, в провадженні Ленінського районного суду м.Харкова, головуючий - суддя ОСОБА_15 , знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_10 , третя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.
У цій справі на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої 12 березня 2015 року, ОСОБА_12 у відповідності з раніше досягнутою домовленістю, він - адвокат ОСОБА_7 представляв її інтереси як позивача у вищезазначеній цивільній справі.
Судове засідання у цій справі було призначено на 10 годину 13 березня 2015 року. 13 березня 2015 року приблизно о 9 годині 40 хвилин він прибув до Ленінського районного суду м.Харкова за адресою: м.Харків, Полтавський Шлях,20, зайшов у приміщення суду, піднявся на другий поверх суду, зайшов у коридор, де знаходиться кабінет судді ОСОБА_15 . В цей час в коридорі біля кабінету судді знаходились двоє малолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , а також представник служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_13 . Через деякий час, в коридор зайшов ОСОБА_10 . Знаходячись в коридорі суду ОСОБА_10 постійно зачіпав його адвоката ОСОБА_7 словесно, висловлював образи на його адресу.
В ході цих словесних образ, ОСОБА_10 вимовив наступні фрази: "тебе машину сожгли, мало тебе, чего ты пришел?", "жизнь длинная, покажет", "буду дальше наблюдать за тобой... (значуща пауза) по телевизору", "Тебе твой сынок не нужен, мне нужны - у меня три сына".
В ході судового засідання Ленінського районного суду м. Харкова 13 березня 2015 року головуючий суддя ОСОБА_15 встановлював особи учасників процесу, в тому числі він-адвокат ОСОБА_7 - повідомляв суду про те, що він є адвокатом, членом Харківської обласної колегії адвокатів, представляє інтереси позивача ОСОБА_12 на підставі нотаріально посвідченої довіреності.
Цю інформацію безумовно також сприймав ОСОБА_10 , який був присутній в кабінеті судді, сидів навпроти нього на відстані 1,5 метри. Після закінчення судового засідання в цивільній справі, приблизно в 10:40 годин він разом з ОСОБА_12 знаходились на другому поверсі суду біля кабінету №1,2. В цей час ОСОБА_10 підійшов до них, вимовляючи нецензурні погрози на їх адресу , та сказав, що "Ничего не добьетесь", раптово наніс один удар йому-адвокату ОСОБА_7 - в обличчя, а саме у кінчик носа та кінчик центру верхньої губи, паперовими документами, які знаходились у його руці та використовувались ним у судовому засіданні. Ці паперові документи були складені вдвоє. Після цього він-адвокат ОСОБА_7 - відступив на декілька кроків назад, а ОСОБА_10 намагався вдарити таким же чином ОСОБА_12 ОСОБА_12 відступила на декілька кроків назад. Після цього ОСОБА_10 залишив місце події.
- показаннями свідка ОСОБА_12 - колишньої дружини обвинуваченого, яка пояснила в судовому засіданні, що приблизно в жовтні 2014 року вона звернулась до адвоката ОСОБА_7 за адвокатською допомогою з приводу визначення місця проживання її малолітніх дітей, потім вона звернулась до адвоката ОСОБА_7 з проханням представляти її інтереси як потерпілої в Ленінському районному суді м.Харкова в кримінальному провадженні за обвинуваченням її колишнього чоловіка ОСОБА_10 за ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 Кримінального кодексу України та Харківському районному суді Харківської області також за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, де вона є потерпілою. В кримінальному провадженні в Ленінському районному суді м. Харкова адвокат ОСОБА_7 надавав їй консультаційну допомогу, підготував цивільний позов. В кримінальному провадженні в Харківському районному суді Харківської області адвокат ОСОБА_7 приймав участь в судових засіданнях як її (потерпілої) представник. В приміщенні суду поза судовими засіданнями її колишній чоловік - ОСОБА_10 - постійно її зачіпав, висловлював образи на її адресу. Адвокат ОСОБА_7 стримував її від реагування на такі дії ОСОБА_10 . Через деякий час ОСОБА_10 почав також зачіпати адвоката ОСОБА_7 , висловлював образи і на його адресу. Адвокат ОСОБА_7 стримував її від реагування на такі дії ОСОБА_10 , та не реагував сам. Приблизно в лютому місяці 2015 року вона подала до Ленінського районного суду м. Харкова позовну заяву про визначення місця проживання її малолітніх дітей. Судове засідання у цій справі було призначено на 10 годину 13 березня 2015 року. 13 березня 2015 року до 10 години вона прибула до Ленінського районного суду м. Харкова за адресою м.Харків, Полтавський Шлях,20, на другому поверсі суду в коридорі, де знаходиться кабінет судді ОСОБА_15 вона побачила своїх дітей, колишнього чоловіка ОСОБА_10 , представника Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області - ОСОБА_13 та свого адвоката ОСОБА_7 . Вона звернула увагу на те, що ОСОБА_10 постійно зачіпав адвоката ОСОБА_7 словесно, висловлював образи на його адресу. В ході цих словесних образ, ОСОБА_10 вона чула фразу: "Тебе машину сожгли, мало тебе, чего ты пришел?". В судовому засіданні суддя ОСОБА_15 встановлював особи учасників процесу, в тому числі адвокат ОСОБА_7 повідомляв суду про те, що він є адвокатом, членом Харківської обласної колегії адвокатів, представляє інтереси позивача ОСОБА_12 на підставі нотаріально посвідченої довіреності. ОСОБА_10 , який в цей час був присутній в кабінеті судді, сидів навпроти адвоката ОСОБА_7 та чув, що ОСОБА_7 є адвокатом та її представником. Після закінчення судового засідання, першим розписався в явочному листі ОСОБА_10 та вийшов із кабінету судді, після нього почергово розписавшись в явочному листі із кабінету судді вийшли разом вона, адвокат ОСОБА_7 , та представник Служби у справах дітей. Проходячи коридором суду вона не бачила ОСОБА_10 , представник Служби у справах дітей зайшла до туалету, а вона разом з адвокатом пройшли далі по коридору та зупинились біля столу поряд з кабінетом №1,2. В цей час ОСОБА_10 разом з дітьми знаходився на сходинковій площадці, через деякий час ОСОБА_10 підійшов до них, вимовляючи погрози на її адресу та адвоката ОСОБА_7 , а саме сказав, що "Ничего не добьетесь", раптово наніс один удар адвокату ОСОБА_7 в обличчя паперовими документами, які знаходились у його руці та використовувались ним у судовому засіданні, паперові документи були складені вдвоє. Після цього адвокат ОСОБА_7 відступив на декілька кроків назад, а ОСОБА_10 намагався вдарити таким же чином і її. Вона відступила на декілька кроків назад. Після цього ОСОБА_10 покинув місце події та пішов на сходинкову площадку на перший поверх суду. Вона бачила як ОСОБА_10 вдарив адвоката ОСОБА_7 паперовими документами в обличчя, чула звук цього удару, після нанесення удару адвокат ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_10 ударив його. Вона не чула від адвоката ОСОБА_7 будь-яких образ чи нецензурних висловів на адресу ОСОБА_10 , а також сама не робила таких висловів на адресу її колишнього чоловіка.
- показами свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що вона як представник Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_10 , про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, 13 березня 2015 року приблизно о 9 годині 30 хвилин прийшла до Ленінського районного суду м. Харкова, знаходилась на 2-му поверсі суду біля кабінету судді ОСОБА_15 , через деякий час прийшли ОСОБА_10 з двома дітьми та адвокат ОСОБА_7 . В її присутності ОСОБА_10 зачіпав та ображав адвоката ОСОБА_7 , вона чула від ОСОБА_10 на адресу адвоката ОСОБА_7 вислови щодо підпалу автомобіля, ОСОБА_10 сказав "Тебе машину сожгли, тебе мало", а також вислови щодо дітей адвоката. На образи ОСОБА_10 на адресу адвоката ОСОБА_7 вона робила ОСОБА_10 зауваження, ОСОБА_10 не реагував. В судовому засіданні суддя ОСОБА_15 встановлював особи учасників процесу, в тому числі адвокат ОСОБА_7 повідомляв суду про те, що він є адвокатом, членом Харківської обласної колегії адвокатів, представляє інтереси позивача ОСОБА_12 на підставі нотаріально посвідченої довіреності. ОСОБА_10 , який в цей час був присутній в кабінеті судді, сидів навпроти адвоката ОСОБА_7 та чув, що ОСОБА_7 є адвокатом та представником позивачки. Після закінчення судового засідання, першим розписався в явочному листі ОСОБА_10 та вийшов із кабінету судді, після нього почергово розписавшись в явочному листі із кабінету судді вийшли разом вона, адвокат ОСОБА_7 , та ОСОБА_12 . Проходячи коридором суду вона не бачила ОСОБА_10 , зайшла до туалету, а адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_12 пройшли далі по коридору. Коли вона вийшла із туалету то побачила, що відбулась якась подія, повз неї пройшов стурбований адвокат ОСОБА_7 , вона підійшла до ОСОБА_12 та запитала "що сталось", ОСОБА_12 повідомила, що ОСОБА_10 вдарив адвоката ОСОБА_7 . Після цього вона покинула приміщення суду. Вона не чула від адвоката ОСОБА_7 будь-яких образ чи нецензурних висловів на адресу ОСОБА_10 ;
- висновком судово-медичної експертизи № 729-ая/15 від 13 березня 2015 року, проведеної ХОБСМЕ, відповідно до якого у ОСОБА_7 мали місце садно на верхній губі, яке утворилося від дії тупих твердих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею та вираженим ребром, за механізмом тертя- ковзання , та могли бути отримані протягом доби до огляду Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкодження, а також стадією загоєння садна. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження;
- даними слідчого експерименту, проведеного 13 березня 2015 року з участю потерпілого ОСОБА_7 , який у присутності судово-медичного експерта ОСОБА_16 , розповів про обставини, за яких ОСОБА_10 спричинив йому тілесні ушкодження, та показав за допомогою статиста механізм їх спричинення;
- висновком судово-медичної експертизи № 739-ая/15 від 19 березня 2015 року, проведеної ХОБСМЕ, відповідно до якого проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечить наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.
Проаналізувавши перелічені та інші докази у сукупності, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.398 Кримінального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 такий висновок не спростовують. У мотивувальній частині вироку суд дав належну правову оцінку заявам сторони захисту про недопустимість таких доказів як показання свідка ОСОБА_12 , даних слідчого експерименту та висновків судово-медичних експертиз.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку з причин, наведених в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 .
Аналізуючи доводи апеляційних скарг прокурора і представника потерпілого, колегія суддів виходить з наступних міркувань.
Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції взяв до уваги об`єктивні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також відомості про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є особою без визначеного місця проживання, проте має у власності житлове приміщення, за місцем фактичного проживання дільничним інспектором міліції характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, скарг на нього не надходило.
ОСОБА_10 раніше було засуджено вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 5 листопада 2014 року за ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 Кримінального кодексу України до 2 років обмеження волі і на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік. Під час випробування ОСОБА_10 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину проти життя та здоров`я особи за ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 4 червня 2015 року кримінальне провадження відносно нього було закрито у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_12 від обвинувачення.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд обґрунтовано визнав рецидив злочину. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Проаналізувавши обставини кримінального провадження і відомості про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_10 покарання цілком відповідає вимогам ст.65 Кримінального кодексу України. Воно є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження з його боку нових злочинів. Підстав для скасування вироку Ленінського районного суду м.Харкова і ухвалення нового вироку з призначенням ОСОБА_10 більш суворого покарання суд апеляційної інстанції не вбачає.

Справедливим, розумним та обґрунтованим колегія суддів вважає і розмір стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 грошової компенсації завданої злочином моральної шкоди, оскільки, визначаючи його, суд першої інстанції повною мірою врахував об`єктивні обставини і характер вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, а також глибину фізичних та душевних страждань позивача.
Беручи до уваги наведене, керуючись статтями 404,405,407,418,419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 7 серпня 2015 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3