ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

12 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_9,

суддів ОСОБА_10, ОСОБА_11,

при секретарі ОСОБА_12,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001178, за касаційними скаргами захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше судимого 13 серпня 2012 року за ч. 2 ст.185; ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі статей 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 2 роки,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця м. Бровари Київської області, зареєстрованого АДРЕСА_2, проживаючого АДРЕСА_3, раніше не судимого,

яких визнано винуватими у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_13,

захисників ОСОБА_6, ОСОБА_1,

законного представника ОСОБА_7,

потерпілого ОСОБА_5,

в с т а н о в и в:

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернулись захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2, захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4, потерпілий ОСОБА_5 із касаційними скаргами на вказані судові рішення щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_4

У касаційних скаргах:

- потерпілий ОСОБА_5 вказує на суворість призначеного ОСОБА_4 покарання, мотивуючи тим, що він як потерпілий не має претензій до ОСОБА_4, який щиро розкаявся у вчиненому. Звертає увагу на те, що він просив суд не призначати ОСОБА_4 суворе покарання. Просив судові рішення щодо останнього змінити та призначити засудженому покарання, не пов'язане з позбавленням чи обмеженням волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку;

- захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 просить судові рішення щодо ОСОБА_4 змінити, призначивши засудженому покарання, не пов'язане з позбавленням чи обмеженням волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України. На обґрунтування своїх вимог захисник стверджує, що ОСОБА_4 розкаявся у вчинених злочинах, безпосередньо не заволодівав майном потерпілих, а його дії втратили суспільну небезпечність. Зазначає про те, що потерпілі не наполягали на призначенні ОСОБА_4 покарання, пов'язаного з ізоляцією від суспільства;

- захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 посилається на те, що при призначенні останньому покарання суд не врахував тих обставин, що ОСОБА_2 щиро розкаявся, вчинив злочин у неповнолітньому віці, активно сприяв розкриттю злочинів, усунув заподіяну шкоду, позитивно характеризувався за місцем проживання, хворіє на певні захворювання, має родину, постійне місце проживання та навчання, а потерпілий ОСОБА_5 претензій до засудженого не має. Зазначає , що указані обставини у сукупності давали суду підстави для призначення ОСОБА_2 покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 187 КК України, при цьому, як указує захисник, суд повинен був у порядку ст. 98 КК України не призначати засудженому обов'язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна. Просить судові рішення щодо ОСОБА_2 змінити та призначити йому за ч. 2 ст. 187 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України

За вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2014 року визнано винуватим та засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185 КК України - на строк 3 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 187 КК України - на строк 7 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, яке є в його власністю. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано частково невідбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2012 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, яке є в його власністю.

ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України - на строк 3 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 187 КК України - на строк 7 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, яке є в його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року вирок щодо ОСОБА_4 змінено: пом'якшено призначене йому покарання та постановлено вважати його засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України - на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - на строк 4 роки із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із конфіскацією всього майна, яке є в його власністю. У решті вирок залишено без змін.

За обставин, встановлених у вироку ОСОБА_2 і ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

04 квітня 2014 року близько 14:00 год., діючи за попередньою змовою, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який був судимий за вчинення злочинів, передбачених частинами 2, 3 ст. 185 КК України, незаконно проникли через вікно до житлової кімнати будинку, який знаходиться на території непрацюючої лабораторії, що розташована по вул. Горького, 1, м. Бровари Київської області, звідки таємно викрали майно ОСОБА_8 на загальну суму 605 грн.

09 квітня 2014 року близько 02:00 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою та маючи умисел на вчинення розбою, прийшли на територію вказаної непрацюючої лабораторії. Підійшовши до будинку, ОСОБА_4 постукав у двері, а коли на стукіт вийшов ОСОБА_5, ОСОБА_2, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров'я, приставив до тіла потерпілого ніж і висунув вимогу про передачу 200 грн. Потім ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_4 звалили з ніг ОСОБА_5, а ОСОБА_2 вимагав грошові кошти, тримаючи ніж під горлом потерпілого. В цей час ОСОБА_4 завдав кілька ударів руками по голові та тілу ОСОБА_5 та один удар ногою в ліву частину обличчя останнього, спричинивши легкі тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_4 зайшли до приміщення, де відпочивав на ліжку ОСОБА_8, висунувши вимогу передачі їм грошей, підійшли до останнього. В цей момент ОСОБА_2 заскочив на ліжко та наніс удар рукою в голову ОСОБА_8, заподіявши легкі тілесні ушкодження, після чого заволодів майном цього потерпілого на загальну суму 1280 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_1, ОСОБА_6, потерпілого ОСОБА_5 на підтримання поданих касаційних скарг, законного представника засудженого ОСОБА_2 - ОСОБА_7, яка підтримала касаційну скаргу захисника в інтересах неповнолітнього засудженого, думку прокурора, який вважав часткового обґрунтованою касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в частині доводів щодо неправильного визначення покарання у виді конфіскації майна, інші доводи касаційних скарг вважав необґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Особами, які подали касаційні скарги, не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_2 і ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування судових рішень, не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суд урахував ступінь тяжкості злочинів, які віднесені до категорії тяжких, дані про засуджених, які за місцем проживання характеризувалися позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебували, а також те, що ОСОБА_2 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів. Пом'якшуючими покарання ОСОБА_2 обставинами суд визнав: вчинення злочину в неповнолітньому віці та щире каяття, а ОСОБА_4 - щире каяття.

Апеляційний суд, змінюючи вирок щодо ОСОБА_4, і застосовуючи ст. 69 КК України при призначенні засудженому покарання за ч. 2 ст. 187 КК України, додатково визнав у якості обставин, що пом'якшують покарання те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не був ініціатором вчинення злочинів, те, що потерпілі не мають до нього будь-яких претензій матеріального чи морального характеру, обвинувачений безпосередньо речей з місця злочинів не брав, а потерпілий ОСОБА_5 просив призначити ОСОБА_4 покарання не пов'язане з позбавленням волі.

Разом з тим, на думку колегії суддів, враховуючи тяжкість злочину, апеляційний суд правильно визнав, що ці обставини у сукупності не дають підстав вважати, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання.

У касаційних скаргах потерпілий ОСОБА_5, захисники ОСОБА_1 і ОСОБА_3 не наводять обставин, які б не були враховані судами при призначенні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 покарання і які б давали підстави для пом'якшення призначеного засудженим покарання, обравши його у виді, не пов'язаного з ізоляцією від суспільства, та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Разом з тим, як правильно зазначає захисник ОСОБА_1 всупереч вимогам ст. 98 КК України, ОСОБА_2 як за ч. 2 ст. 187 КК України, так і за ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України безпідставно призначено додаткове покарання у виді конфіскації майна, призначення якого особам, що вчинили злочин у неповнолітньому віці не допускається.

З огляду на вищевикладене, судові рішення щодо ОСОБА_2 підлягають зміні в частині призначеного йому покарання, а рішення суду про призначення йому додаткового покарання у виді конфіскації майна підлягає виключенню із судових рішень.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2 змінити: на підставі ст. 98 КК України виключити рішення про призначення йому за ч. 2 ст. 187 КК України і за ч. 1 ст. 70 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2012 року, визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 6 місяців.

У решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11