АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/2057/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11сс/790/728/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 травня 2015 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 травня 2015 року клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженню №000572 задоволено.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 7 травня 2015 року слідчий слідчої групи СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим з прокурором Ізюмської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
В ході досудового розслідування було встановлено, що у невстановлений слідством день травня 2014 року, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій. з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, увійшов до незаконного збройного формування, самопроголошеної «ДНР». Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_9 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанні його цілей і завдань.
Для подальшої участі у незаконному збройному формуванню, у травні-липні 2014 року ОСОБА_9 , знаходячись в м. Донецьк, усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснював чергування у складі наряду незаконного формування на посаді бійця на території блокпосту, розташованому у м. Донецьк, на перехресті АДРЕСА_1 та автомобільної дороги сполученням Донецьк-Запоріжжя, використовуючи при цьому автоматичну вогнепальну зброю із боєприпасами до неї та військове спорядження.
Здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_9 систематично виконував накази свого безпосереднього командира, а також виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосуванням вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної «ДНР».
Таким чином, дії ОСОБА_9 та невстановлених осіб носили тривалий характер, а саме в період з травня 2014 року і по даний момент, та виразились у активній його участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї.
В результаті діяльності зазначеного непередбаченого Законами України збройного формування на території Донецької області було спричинено масову загибель людей, а також зруйновано та пошкоджено велику кількість адміністративних та приватних будівель і споруд, що є тяжкими наслідками.
Своїми умисними діями, які виразились в участі у діяльності непередбачених законами України збройних формуваннях, що спричинило масову загибель людей, а також руйнування та пошкодження великої кількості адміністративних та приватних будівель і споруд, що є тяжкими наслідками, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений частиною 5 статті 260 Кримінального кодексу України.
Правова кваліфікація вказаного кримінального правопорушення - злочин, передбачений ч. 5 ст. 260 КК України, тобто участь у діяльності не передбачених законами України збройних формувань, що спричинило масову загибель людей, а також руйнування та пошкодження великої кількості адміністративних та приватних будівель і споруд, що є тяжкими наслідками.
У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
06 травня 2015 року гр. ОСОБА_9 повідомлений про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
Вина підозрюваного підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом огляду предмета, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотографіями, протоколами проведення слідчого експерименту, а також іншими матеріалами провадження у їх сукупності.
ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років.
Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_9 , приймав активну участь в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувалась у несенні служби протягом травня-липня 2014 року на блокпостах м. Донецьк, з вогнепальною зброєю, маються наступні підстави для обрання йому запобіжного заходу тримання під вартою.
ОСОБА_9 , не має соціально сталих зв`язків по місцю проживання, а тому перебуваючи на свободі, усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватися від слідства та суду.
ОСОБА_9 , під час здійснення злочинної діяльності мав у розпорядженні вогнепальну зброю та боєприпаси, міг бути причетний до дій по їх незаконному придбанню, перевезенню та переховуванню. На даний час зброя і боєприпаси не вилучені в повному обсязі і є підстави вважати, що перебуваючи не свободі підозрюваний зможе їх знищити, переховати, передати іншим особам чи використати для продовження злочинної діяльності.
ОСОБА_9 , будучи особою, яка зокрема підозрюється у вчиненні дій направлених на вчиненням опору представникам влади із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, яка не має переконань направлених на дотримання законів України та поваги до державної влади в Україні, перебуваючи на свободі, з метою уникнення кримінального покарання, може незаконно впливати на свідків та інших осіб пов`язаних з досудовим слідством у справі загрожуючи їхньому життю та здоров`ю.
ОСОБА_9 , являється особою, яка приймала участь у діяльності незаконною збройного формування, яке на даний час є діючим, а інші його члени в тому числі і ті, з якими підтримував зв`язки підозрюваний, ведуть озброєну боротьбу направлену на повалення державної влади в Україні та порушення її територіальної цілісності, а також вчиняють інші протиправні діяння, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може підтримувати зв`язки з іншими членами незаконних збройних формувань повідомляючи їм відомості, які стали йому відомі в ході слідчих дій по даному провадженню, а також інші важливі відомості як то місця дислокації сил антитерористичної операції, їх чисельність, склад, озброєння, що може створювати перешкоди для подальшої боротьби з вказаним незаконним збройним формуванням та притягненням всіх його членів до кримінальної відповідальності, що є кінцевою метою даного кримінального провадження.
Таким чином, застосувавши більш м`який запобіжний захід неможливо запобігти ризикам вкладеним у клопотанні, а саме: можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_9 свою вину визнав частково, просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник підозрюваного просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали і просили суд його задовольнити.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу громадянину ОСОБА_9 , суд оцінює у сукупності вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у скоєному, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимості у нього, наявність відомостей про вчинення ним інших кримінальних правопорушень, розмір шкоди, у завданні якої він підозрюється.
Вивчивши матеріали клопотання, допитавши підозрюваного ОСОБА_9 , який визнав себе винним частково, захисника підозрюваного, який просив відмовити в задоволенні клопотання, думку прокурора про обґрунтованість клопотання, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя вважав встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати , та постановити свою ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована, вказує що вона не відповідає вимогам положень КПК України, міжнародного права а підозра є необґрунтованою.
Заслухавши доповідь судді, захисника, що просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При розгляді клопотання слідчого слідчий суддя дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого щодо взяття під варту ОСОБА_9 відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, оцінено сукупність обставин, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , та характер кримінального правопорушення. Слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином задовольняючи клопотання слідчого, суд, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків вказаних в клопотанні.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того, апелянтом не враховано, що згідно до змін в ч. 5 ст. 176 КПК України діючих на час розгляду апеляційної скарги, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
Що стосується доводів апеляції захисника про те, що висновки на які послався в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя містять суттєві протиріччя, та на фактичні обставини справи, то вони є необґрунтованими, оскільки ст. 198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.
У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Доводи апеляційної скарги щодо недостатності обґрунтування підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення колегія суддів вважає передчасними.
Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів, як і правильність кваліфікації скоєного, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції захисника колегія суддів не вбачає.
Між тим, судова колегія зазначає на наявність в ухвалі слідчого судді технічної помилки (описки) в мотивувальній частині, а саме у вигляді фрази «…наявність судимості у нього, наявність відомостей про вчинення ним інших кримінальних правопорушень, розмір шкоди, у завданні якої він підозрюється.» яку необхідно виправити в порядку передбаченому ст.379 КПК України.
Керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без змін, а ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 7 травня 2015 року щодо обрання у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: