Ухвала

іменем україни

23 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_9,
суддів ОСОБА_10 і ОСОБА_11,
при секретарі судового засідання ОСОБА_12,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки та мешканки м. Харків, такої, що судимості не мала,

за участю прокурора ОСОБА_13,
засудженої ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_7,
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернулась засуджена ОСОБА_5 з вимогами про перевірку судових рішень щодо неї.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 7 травня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 серпня 2014 року вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 7 травня 2014 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення їй покарання змінено та призначене покарання за ч. 1 ст. 115 КК України знижено до 7 років позбавлення волі.

В касаційній скарзі засуджена посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного їй покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та її особі, внаслідок суворості, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи скаргу засуджена твердить, що в її діях не було умислу на вбивство, а при призначенні покарання місцевий та апеляційний суди не врахували всіх обставин, що його помʼякшують.

Як визнав суд, ОСОБА_5 5 січня 2014 року приблизно о 19 годині, за місцем проживання у АДРЕСА_1, після вживання алкогольних напоїв з її чоловіком ОСОБА_8, під час сварки з ним та на ґрунті ревнощів, умисно, з метою заподіяння смерті, завдала один удар кухонним ножем в область шиї потерпілого зліва, від чого потерпілий помер від гострої крововтрати.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали касаційну скаргу засудженої, прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, підтверджено сукупністю зібраних у справі доказів, які належно досліджені, правильно оцінені судом і обґрунтовано покладені в основу вироку. Так, сама засуджена в судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційному суді не заперечувала, що удар ножем ОСОБА_8 завдала саме вона.

Доводи касаційної скарги засудженої про те, що умислу на вбивство ОСОБА_8 вона не мала, є необґрунтованими.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровʼя особи» питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, тощо.

В судовому засіданні засуджена пояснила, що під час конфлікту зі ОСОБА_8, який у стані спʼяніння кидався до неї битися, останній повалився на неї в той час, коли вона готувала їжу з ножем у руках та стала відходити назад.

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи №63-Дм/14 причиною смерті ОСОБА_8 була гостра крововтрата, яка розвинулась внаслідок проникаючого в ліву плевральну порожнину колото-різаного поранення шиї.

Відповідно до висновку експерта та судово-медичної експертизи одягу ОСОБА_5 потерпілий в момент заподіяння йому колото-різаного тілесного ушкодження найімовірніше знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні.

Зазначені докази свідчать про те, що засуджена ОСОБА_5 під час конфлікту з чоловіком розуміючи, що тримає в руках ніж - тобто колюче-ріжучий предмет, не виклала його з руки, а вибравши його, як знаряддя злочину, завдавши ним удар в життєво-важливий орган ОСОБА_8 - шию, діяла з умислом на вбивство останнього та досягла своєї мети.

За таких обставин дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Покарання засудженій призначено відповідно до ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, її особи, всіх обставин справи. Вважати помʼякшене апеляційним судом покарання суворим, підстав немає.

Колегія суддів не вбачає підстав для помʼякшення засудженій покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Порушень кримінально-процесуального закону, які тягли б зміну чи скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 7 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 5 серпня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набуває чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11