Справа № 445/613/15-к
У Х В А Л А

30 червня 2015 року слідчий суддя Золочівського районного суду Львівської області
ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши скарну ОСОБА_4 на постанву слідчого Золочівського РВ ГУ МВСУ ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження ,
ОСОБА_4 2.10.2014 року звернулась в Золочівський РВ ГУ МВСУ з заявою в якій просила відкрити кримінальне провадження проти ОСОБА_6 за ст.194 КК України.
Вказувала в заяві про те , що рішенням апеляційного суду Львівської області від 20.12.2012 року було задоволено позов ОСОБА_7 до неї і ОСОБА_8 про поділ будинку в АДРЕСА_1 .
За цим рішенням сходи , які ведуть на горище , були залишені у власності її та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 .
2.10.2012 року ОСОБА_11 разом з двома невідомими особами демонтували ці сходи і цим їй була завдана шкода у великих або особливо великих розмірах.
Такі дії ОСОБА_11 підпадають під ознаки ст.194 КК України.
Слідчий Золочівського РВ ГУ МВСУ ОСОБА_5 , провівши досудове слідство, 21.03.2015 року виніс постанову якою закрив кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення , передбаченого ст.194 ч.1 КК України.
Не погодившись з цією постановою ОСОБА_4 7.04.2015 року звернулась в суд з скаргою в якій просить цю постанову слідчого скасувати та зобов`язати слідчий відділ Золочівського РВ ГУ МВСУ продовжити розслідування справи.
В обгрунтування скарги покликається на те , що слідчий не провів жодної слідчої дії , крім допиту самого ОСОБА_11 та її і її чоловіка.
Слідчий не провів експертизу для визначення розміру шкоди
Крім цього , слідчий не встановив осіб , які приїжджали на автомобілі і які причетні до злочину Слідчий не допитав ОСОБА_7 , свідчення якої могли бути використані як доказ.
Також слідчий проявив свою необізнаність в цивільному законодавстві , не розуміючи , що після прийняття рішення апеляційним судом право спільної власності між власниками припинено.
Прокурор ОСОБА_12 висловився за відмову в задоволенні скарги.
Не погодився з скаргою і слідчий Золочівського РВ ГУ МВСу ОСОБА_5 .
Він пояснив , що під час досудового слідства витребував рішення апеляційного суду Львівської області , яким було поділено будинок між ОСОБА_7 і сім`єю ОСОБА_4 .
По цьому рішеннні в спільному коридорі мала бути встановлена перегородка , яка повинна була розділити коридор порівну з влаштуванням східців.
Під час допиту ОСОБА_11 пояснив , що він вирішив встановити цю перегордку в коридорі і для цього демонтував сходи , які вели на горище. Ці сходи вони винесли на подвір`я і склали на на території ОСОБА_8 .
Дослідивши матеріали кримінального провадження , слідчий суддя прийшов до переконання , що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Ст.194 ч.1 КК України встановлює кримінальну відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна , що завдало шкоду у великих розмірах.
У відповідності до примітки до ст.185 КК України у статтях 185-191, 194 цього Кодексу шкода визнається у великих розмірах на суму , яка в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
В грошовому виразі це повинно було становити по стану на 2.10.2014 року не менше 4250 грн.
ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила , що цим сходам вже 40 років , вони були там з часу її народження..
Крім цього, як убачається з матеріалів кримінального провадження , то фактично власників половини будинку в АДРЕСА_1 є четверо осіб : сама скаржниця і троє членів її сім`ї, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .
Отже , ОСОБА_4 у демонтовних сходах належить лише їх 1/4 частина.
Як видно з копії рішення апеляційного суду Львівської області від 20.12.2012 року , то цим рішенням суд провів реальний поділ будинку по АДРЕСА_1 , в половині якого проживає ОСОБА_4 , з встановленням розмежувальної перегородки посередині коридору та з влаштуванням східців.
Ухвалою від 10.04.2014 року апеляційний суд роз`яснив своє рішення , вказавши в ухвалі , що коридор спільного користування пілягає поділу між співвласниками шляхом влаштування розмежувальної перегородки посередині приміщення коридору.
Як видно з показань ОСОБА_11 від 20.03.2015 року , то він пояснив , що маючи рішення апеляційного суду Львівської області про поділ будинку , хотів встановити перегородку в коридорі .
Для цього найняв двох робітників і вони демонтували східці , що вели на горище. Ці східці вони акуратно відкріпили від входу на горище і він передав їх ОСОБА_4 в нормальному стані та вони були придатні для використання. Після цього було встановленно перегодоку в коридорі.
Пізніше батько ОСОБА_4 ці східці порізав на дві частини , одну з яких поставив до входу в квартиру , а другі знаходились на подвір`ї.
Як видно з протоколу огляду місця події від 31.10.2014 року , то на час огляду дерев`яні демонтовані сходи виявлені на подвір`ї будинку , сперті на сітку , а інші ведуть у квартиру АДРЕСА_2 .
Отже покази ОСОБА_11 заслуговують на увагу.
При таких обставинах в діях ОСОБА_11 відсутній склад кримінального правопорушення , передбачений ст.194 ч.1 КК України , а тому слідчий ОСОБА_5 правомірно виніс постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.303 ,304 , 376 ч.2 КПК України слідчий суддя ,
скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Золочівського РВ ГУ МВСУ ОСОБА_5 від 21.03.2015 року про закриття кримінального провадження залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційого суду Львівської області на протязі 5 днів з дня її проголошення.
Суддя : ОСОБА_1