Справа № 511/3537/13-к
Номер провадження: 1-кс/511/284/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2013 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О. В., при секретарі Томчук Є.П.

за участю прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_1

захисника адвоката ОСОБА_2

підозрюваного ОСОБА_3

слідчого - Шевченко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання начальника СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_4, погодженого з зам. прокурора - прокурором у кримінальному проваджені прокуратури Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_1, про продовження застосування запобіжного заходу тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, який мешкає за адресою: Одеська область Овідіопольський район, с. Дальник, вул. Горностаєва, №71 раніше судимого: 10.10.1995 р. Овідіопольським РС Одеської області по ст. 118 ч. 2 КК України к 5 р. 6 міс. обмеження волі, 26.04.2000 р. Одеським ОС по ст. 140 ч. 3 КК України к 3 р. 6 міс. Обмеження волі з конфіскацією майна, 14.09.2004 р. Овідіопільським РС Одеської області по ст.ст. 185 ч. 5, 187 ч. 4 КК України к 8 р. 3 міс. обмеження волі з конфіскацією майна,

який підозрюється у в скоєнні кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР № 0001532 від 16.09.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.187ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2013 року до суду з поданням звернувся начальник СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4, в якому просив суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3, підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ст.187 ч.4 КК України.

Згідно до вказаного клопотання ОСОБА_3 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин: 25.10.2010 року, близько 19.00годин 00 хвилин за попередньою змовою ОСОБА_5, разом із ОСОБА_6, ОСОБА_7, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, проникнули на територію домоволодіння №32, розташованого по вул. Ворошилова, с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, де проживають ОСОБА_8 і ОСОБА_9, накинувся на неї, затягнув у приміщення будинку, де з метою заволодіння майном, застосувавши фізичне насильство шляхом нанесення ударів руками по голові, заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку забитих ран в області правої половини обличя області правої орбіти, які згідно висновку експерта №265 від 19.11.2011року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоровя.

У цей час в будинок зайшов ОСОБА_9, де на нього зненацька напали з метою припинення його протидії здійсненню злочину ОСОБА_6 і ОСОБА_3, застосувавши фізичне насильство шляхом нанесення йому ударів руками по голові, чим заподіяли ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забитих ран тім'яно-потиличної області, закритого перелому костей носа без зсуву відламків, множинних синців і саден в області лиця, які, згідно висновку експерта № 264 від 19.11.2010р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров'я.

Потім ОСОБА_5, став оглядати вміст домоволодіння ОСОБА_9 з метою заволодіння їхнім майном, у той час як ОСОБА_6 і ОСОБА_3 наносили удари ОСОБА_9 Після чого, ОСОБА_5, разом із ОСОБА_6 і ОСОБА_3 відкрито заволоділи майном ОСОБА_8 й ОСОБА_9, а саме: мобільним телефоном марки Соні-Еріксон модель W660 вартістю 1500 грн., і грошима в сумі 150 000 грн., завдавши потерпілим шкоди в розмірі 151 500 грн.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_3 з місця здійснення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном потерпілих.

Таким чином, своїми навмисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 187 ч.4 КК України, кваліфікований як розбійний напад направлений на заволодіння чужим майном у великих розмірах, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, скоєний за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

27.09.2013 повідомлено про підозру ОСОБА_3, за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.4 ст.187 КК України.

Подання обґрунтовано тим, що підозрюваний ОСОБА_3, вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років з конфіскацією майна, постійного місця роботи та навчання не має, що дає йому фактичну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Також необхідність продовження терміну утримання під вартою відносно підозрюваного слідчим обґрунтовано тим, що термін тримання під вартою спливає та по даному кримінальному провадженню адвокат ОСОБА_10 та підозрюваний ОСОБА_11 не ознайомилися в повному обсязі з матеріалами кримінального провадження, що вказує на необхідність додаткового часу для їх ознайомлення з вказаними матеріалами.

Перевіривши наданні матеріали клопотання слідчого та дослідивши докази по даним матеріалам, заслухавши думку прокурора, який підтримав подання, захисника, підозрюваного, які заперечували проти задоволення клопотання, слідчий суддя приходиться до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання та необхідністю застосування домашнього арешту з огляду на наступне.

В судовому засіданні слідчий наполягав на задоволенні клопотання в повному обсязі, мотивує свої доводи тим, що по кримінальній справі підозрюваний обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, в ході судового слідства не всі дії закінчені, не всі ознайомлені з матеріалами справи. Також слідчий повідомив, що прокурором термін досудового розслідування продовжений до 16.12.2013р. Крім того слідчий вказав, що будь-яких нових підстав, передбачених ст. 177 КПК України під час досудового слідства не встановлено.

Прокурор Чернега В.М. клопотання слідчого підтримав та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. В судовому засіданні пояснив, що підозрюваний раніше був засуджений та обвинувачується в особливо тяжкому кримінальному правопорушенні; ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали, що в свою чергу є підставою для застосування стосовно обвинуваченого вказаного запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_2 просив в задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що клопотання слідчого про продовження строку утримання під вартою відносно його підзахисного він отримав лише 15.11.2013 року об 21год.22хв., а підзахисний не отримав його взагалі. В обгрунтування клопотання ні прокурором ні слідчим не надано жодного доказу в підтвердження своєї позиції. Вважав, що оскільки ОСОБА_3 у розшуку не перебував, знаходиться під вартою більш 2 років та 2міс, одружений, має неповнолітнього сина, та має постійне місце реєстрації по якому дійсно мешкаї, не має наміру приховуватися від досудового слідства, суду та зобовязується зявлятися на всі виклики слідчого, просив суд не застосовувати відносно підозрюваного міру запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_3, повністю підтримав думку свого захисника, та підтвердив той факт, що наміру приховуватися від досудового слідства та суду він не має, зобовязується зявлятися по виклику слідчого по першій вимозі, має постійне місце проживання, що в свою чергу вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відпали, а нових підстав для застосування відносно нього вказаної міри покарання слідчим не наведено.

Судом встановлено, що вказане клопотання надійшло до розгляду Роздільнянського районного суду 15.11.2013р. о 18-42год.

Підозрюваний ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України.

Підозрюваний утримується під вартою з 07.09.2011р. на підставі постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.09.2011року. Вказаний запобіжний захід підозрюваному обраний згідно КПК 1960 року. Під час розгляду зазначеного клопотання підозрюваний утримується під вартою.

Постановою Роздільнянського районного суду від 18.06.2013 року кримінальна справа відносно ОСОБА_11, ОСОБА_3 та інших у вчиненні злочину, передбаченому ст. 187 ч.4 КК України направлена прокурору Роздільнянського району Одеської області для проведення додаткового розслідування, міра запобіжного заходу залишена попередня утримання під вартою.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.08.2013р. вказана постанова суду першої інстанції залишена без змін, міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 залишена попередня - тримання під вартою.

Як вбачається з супровідного листа суду № 5708 від 12.09.2013р. вказана кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 та інших надіслана для проведення додаткового розслідування та отримана прокуратурою Роздільнянського району 12.09.2013р.

Але самі матеріали кримінального провадження, які надані на огляд суду, вказаного супровідного листа не містять.

Натомість, згідно виписки з кримінального провадження № 0001532 вказане кримінальне правопорушення внесено в ЄРДР 16.09.2013р.

27.09.2013р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України

Як вбачається з Ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду від 27.09.2013р. було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеькій області ОСОБА_12 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_3 мешкає за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Дальник, вул. Горностаєва, №71.

У відповідності до п. 9 Розділу ХI Перехідних положень КПК 2012р. запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.12 вказаних Перехідних положень КПК 2012р. розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, уразі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 156 ч.8 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що при поверненні судом справи прокуророві на додаткове розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою обчислюється з моменту надходження справи прокурору і не може перевищувати двох місяців. Подальше продовження зазначеного строку проводиться з урахуванням часу перебування обвинуваченого під вартою до направлення справи до суду в порядку і в межах, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ст. 199 ч.1-3 КПК України в редакції 2012р. клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п'ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування та крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з'явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 4 вказаної статті слідчий суддя зобов'язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною 5 статті 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов'язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ч.ч.1-2 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м'яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов'язків, передбачених частиною п'ятою статті 194 цього Кодексу. Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

Таким чином системний аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора як про застосування запобіжного заходу так і про продовження строків тримання під вартою вимогам ст.ст. 184, 199 КПК, а також своєчасність надходження вказаних клопотаннь до суду з дотриманням термінів та надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).

Також слід зазначити, що тримання під вартою має застосовуватись лише у виняткових випадках як крайня міра, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження , що повинно враховуватися судами у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України та Рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ассенов та інші проти Болгарії".

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (надалі Конвенція), зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою, що також зазначено у Рішенні ЕСПЛ "Єлоєв проти України"( п. 60).

Реалізуючи положення ч. 5 ст. 199 КПК, слідчий суддя, має враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов'язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою. (Рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі "Прокопенко проти України").

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов'язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Таким чином, аналізуючи вказані норми закону та практику ЕСПЛ слід зазначити, що слідчий суддя, суд не вправі застосовувати більш тяжкий запобіжний захід ніж той, про застосування якого подане клопотання. В той же час за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м'який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні. В такому випадку суд, керуючись вимогами ч. 4 ст. 194 та пунктами 3 - 5 ч. 1 ст. 196 КПК, має зазначити у резолютивній частині ухвали про обрання запобіжного заходу певного виду, а у мотивувальній - зазначити, чому вважає недоведеними обставини, що свідчать про обґрунтування застосування саме такого запобіжного заходу та недостатність застосування для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні більш м'яких їх видів, визначених у ч. 1 ст. 176 КПК.

Клопотання необхідності продовження строку тримання під вартою слідчим обгрунтовано тільки тим, що термін тримання під вартою спливає та по даному кримінальному провадженню адвокат ОСОБА_10 та підозрюваний ОСОБА_11 не ознайомилися в повному обсязі з матеріалами кримінального провадження, що вказує на необхідність додаткового часу для їх ознайомлення з вказаними матеріалами. Будь-яких інших підстав для продовження строку тримання під вартою в клопотанні не зазначено, не встановлено їх і в судовому засіданні, оскільки інші доводи позиції обвинувачення та слідства є недоведеними та не відповідають діючому процесуальному законодавству.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що на час розгляду вказаного клопотання час утримання під вартою підозрюваного сплив, оскільки справа надійшла до прокуратури 12.09.2013р. та внесена до ЄРДР 16.09.2013р., ОСОБА_13 утримується під вартою без вироку суду майже два роки та місяця, під час досудового розслідування порушені вимоги ст.ст. 199 ч.ч.1-3 КПК України щодо своєчасного надання як матеріалів вказаного клопотання на розгляд суду так і надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів; та прокурором та слідчим не доведено наявність достатніх підстав вважати, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК або з'явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Судом не приймаються до уваги доводи як слідчого так і прокурора, які зазначені ними тільки в судовому засіданні з приводу додаткових можливих ризиків щодо підозрюваного, оскільки вказане не відповідає нормам процесуального законодавства та вважаються судом не доведеними.

Слід також зазначити, що досудовим слідством також порушені вимоги ст. 295 ч. 3 КПК України, але під час розгляду вказаного клопотання у відповідності до норм КПК слідчий суддя позбавлений можливості реагувати належним чином на вказане.

Згідно до ст. 181 ч.ч.1 та 2 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.6 вказаної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Оскільки строк досудового розслідування прокурором продовжений до 3-х місяців, тобто до 16.12.2013р. включно, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на час проведення досудового розслідування тобто до 16.12.2013р. включно.

При обрані запобіжного заходу суд враховує: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення, той факт, що підозрюваний обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання та не має наміру переховуватись від органів досудового рослідування та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

На підставі викладеного, суд вбачає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід - домашній арешт з покладенням на нього обовязків передбачених статтею 181 КПК України

Разом з тим суд вважає, що є необхідність з урахуванням всіх матеріалів кримінального провадження та особи підозрюваного обрати до підозрюваного домашній арешт у вигляді заборони підозрюваному залишати житло цілодобово, але з зобовязанням останнього неухильно зявлятися за викликом до органів досудового слідства та суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

З урахуванням вищевикладеного, та приймаючи до уваги ст. ст. 8, 9, 206 КПК України суд вважає за необхідне підозрюваного з залу суду звільнити негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 184, 193, 194, 196, 199, 203, 206, 223 ч.4, 309, 376 КПК України в редакції 2012р., ст. 156 ч.8 КПК України в редакції 1960 року, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Застосувати запобіжний захід домашній арешт стосовно підозрюваного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, який мешкає за адресою: Одеська область Овідіопольський район, с. Дальник, вул. Горностаєва, №71 у вигляді заборони підозрюваному залишати житло - за місцем фактичного проживання цілодобово, але з зобовязанням останнього неухильно зявлятися за викликом до органів досудового слідства та суду.

Контроль за виконанням домашнього арешту ОСОБА_3 здійснює орган внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного негайно поставити ОСОБА_3 на облік, як особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого або суд.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

ОСОБА_3 звільнити з залу суду негайно.

Строк дії ухвали про накладення домашнього арешту відносно ОСОБА_3 до 16.12.2013р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_14