Справа №
У Х В А Л А

судового засідання

22.11.2013 Миколаївський районний суд
Львівської області

у складі: головуючого -судді Бачуна О.І.

при секретарі Крочак І.Ю.

з участю прокурора Домбая А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві заяву
лікаря-психіатра ОКЗ "Психіатричної
лікарні Миколаївського району"
Мельничука А.Р. про заміну застосування
примусових заходів медичного
характеру відносно ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою
АДРЕСА_1,-

в с т а н о в
и в :

Лікар-психіатр обласного комунального
закладу "Психіатрична лікарня
Миколаївського району" звернувся в суд
із заявою про заміну застосування
примусових заходів медичного
характеру щодо ОСОБА_2 у психіатричній
лікарні Миколаївського району із
звичайним наглядом на застосування
амбулаторної психіатричної допомоги у
примусовому порядку.

Ознайомившись із заявою, актом
психіатричного огляду, матеріалами
справи, заслухавши думку прокурора, суд
вважає заяву такою, що не підлягає до
задоволення з наступних мотивів.

Згідно висновку стаціонарної
судово-психіатричної експертизи від 23
грудня 1997 року ОСОБА_2 виявляє ознаки
хронічного психічного захворювання у
вигляді шизофренії, про що свідчать
дані анамнезу про перенесений ним
раніше психотичний притуп з
афективними порушеннями, розладами
мислення, маячною інтерпретацією по
відношенню до себе та оточуючих, що
викликали подальші агресивні дії з
галюцинаторними розладами, у зв'язку з
чим він знаходився на лікуванні у
психіатричній лікарні.

Ухвалою Судової колегії у кримінальних
справах Апеляційного суду Львівської
області від 25.12.1998 року до ОСОБА_2 було
застосовано примусові заходи
медичного характеру - поміщення у
психіатричну лікарню з суворим
наглядом. Надійшов до
Дніпропетровської психіатричної
лікарні з суворим наглядом 22.01.1999 року.
Постановою Ківерцівського районного
суду Волинської області від 24.12.2010 року
ОСОБА_2 було змінено вид примусових
заходів медичного характеру з
лікування у відділенні з посиленим
наглядом на продовження примусового
лікування у відділенні із звичайним
наглядом у психлікарні по місцю
проживання. 20.01.2011 року поступив у КЗ
"ЛОКПЛ".

Враховуючи значне покращення
психічного стану, ознаки стабілізації
хворобливого процесу та відсутність в
поведінці хворого
суспільно-небезпечних тенденцій, не
потребує подальшого застосування
примусових заходів медичного
характеру у вигляді госпіталізації до
психіатричної лікарні із звичайним
наглядом, а токож те , що пацієнт
написав заяву за власним бажанням про
переведення до психіатричного закладу
згідно територіального розподілу за
місцем проживання.

В процесі проведення комплексного
лікування стан ОСОБА_2 покращився. Він
в свідомості, орієнтований вірно,
доступний мовному контакту, на
запитання відповідає правильно,
психопродуктивної симптоматики
активно не виявляє, перебуває на
обмежувальному режимі, утримання якого
не порушує. Впродовж останніх 6 місяців
у хворого відмічається покращення
психічного стану, ознаки стабілізації
хворобливого процесу та відсутність в
поведінці хворого суспільно -
небезпечних тенденцій, явища дефекту в
емоційно - вольвій сфері залишаються.

07.05.2013 року оглянутий
лікарсько-психіатричною комісією,
згідно висновків, якої ОСОБА_2 виявляє
ознаки хронічного психічного
захворювання у вигляді параноїдної
шизофренії, безперервно-прогрієнтний
перебіг із вираженим змішаним дефектом
особи, стан стійкої ремісії.

12.11.2013 року повторно оглянутий
лікарсько-психіатричною комісією,
згідно висновків, якої ОСОБА_2 виявляє
ознаки хронічного психічного
захворювання у вигляді параноїдної
шизофренії, безперервно-прогрієнтний
перебіг із вираженим змішаним дефектом
особи, стан стійкої ремісії, а тому
просив подання задоволити.

Оцінивши в сукупності всі докази по
справі, заслухавши думку прокурора,
який заперечував проти задоволення
заяви, думку лікаря - психіатра, який
заяву підтримав та просив таку
задоволити, суд вважає, що підстав для
задоволення заяви немає, оскільки як
вбачається з матеріалів справи та
результатів проведеного комплексного
лікування ОСОБА_2, підстав для зміни
йому застосування примусового заходу
медичного характеру немає.

Відповідно до ст. 94 КК України вид
примусових заходів медичного
характеру застосовується залежно від
характеру та тяжкості захворювання,
тяжкості вчиненого діяння, з
урахуванням ступеня небезпечності
психічно хворого для себе або інших
осіб.

Так, вивчаючи дані про особу ОСОБА_2
встановлено, що він раніше до
кримінальної відповідальності не
притягувався, суспільно-небезпечні
діяння вчинив у стані неосудності,
однак вчинені ним злочини відносяться
до тяжких. ОСОБА_2 на протязі тривалого
часу проходив лікування в
психіатричній лікарні і незначне
покращення його стану, що
спостерігається протягом короткого
часу не може бути підставою для зміни
йому застосування примусового заходу
медичного характеру.

Окрім того, є наявний ступінь
небезпечності психічно хворого як для
себе, так і для інших осіб, що було
підтвердженно в судовому засіданні і
самим лікарем-психіатром.

За таких обставин, враховуючи тяжкість
захворювання ОСОБА_2, суд вважає, що у
задоволенні заяви Комунального
закладу " Львівська обласна клінічна
психіатрична лікарня" про заміну
застосування примусових заходів
медичного характеру відносно ОСОБА_2
слід відмовити.

Керуючись ст.95 КК України, ст. 514 КПК
України, ст.19 Закону України "Про
психіатричну допомогу", суд,-

у х в
а л и в :

У задоволенні заяву
Комунального закладу "Львівська
обласна клінічна психіатрична лікарня"
про заміну застосування примусових
заходів медичного характеру відносно
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного суду через Миколаївський
районний суд Львівської області
протягом 7 діб з часу її проголошення

Суддя:
Бачун О. І.