В И Р О К
іменем України

05 грудня 2014 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.06.2014 року за №0000412 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Львова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,- за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_6 , 12.06.2014 року приблизно о 00.50 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , знаючи про те, що повідомляє про загрозу для людей та організацій та усвідомлюючи неправдивість свого повідомлення, зателефонував із власного мобільного телефону марки «Флай» білого кольору, з номеру абонента « НОМЕР_1 » на номер гарячої лінії ЛМУ ГУМВС України у Львівській області « 102» та назвавшись ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , надав інформацію про замінування усіх банків м. Львова терористами із м. Донецьк. Таким чином, вчинив злочин передбачений ч.1 ст. 259 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному визнав, суду показав, що дійсно 12.06.2014 року приблизно о 00.50 год. він перебував удома за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . Попередньо вживши значну кількість алкогольних напоїв, йому стало погано, він втратив контроль над своїми діями, а тому з метою, щоб пожартувати, вирішив зателефонувати на гарячу лінію «102» та повідомив, що сепаратисти замінували усі банки м. Львова. При цьому він назвався ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Відомості про зазначену особу він придумав, такої особи не знає. Оператор гарячої лінії його повідомила, що йому зателефонують згодом. Після цього він ліг спати, а через два дні його розшукали працівники міліції, яким він зізнався у скоєнні злочину. У скоєному розкаюється.

Крім показів обвинуваченого, його винуватість у скоєному злочині доведена наступними доказами.

Рапортом від 12.06.2014 року (а.с.21) про те, що 12.06.2014 року о 00.50 год. в чергову частину ЛМУ ГУМВС України у Львівській області по телефону « 102» надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , прож.: АДРЕСА_2 , повідомивши, що телефонує з абонентського № НОМЕР_2 , та йому відома інформація про замінування сепаратистами з Донецька всіх банків м. Львова. О 01.10 год. було встановлено відсутності зазначено адреси та телефонного номеру в м. Тернопіль, а після прослуховування запису телефонної розмови системи «МАРС» встановлено, що на лінію « 102» надійшов дзвінок з номеру мобільного телефону НОМЕР_3 .

Рапортами від 12.08.2014 року (а.с.29, 32, 33, 36-38, 54), з яких вбачається, що в ході проведення оперативних заходів слідчо-оперативних груп на території м. Львова з виявлення вибухових предметів у відділеннях банків м. Львова, таких предметів виявлено не було.

Протоколом огляду місця події від 04.07.2014 року (а.с.39) з якого вбачається, що в приміщенні службового кабінету Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон марки «Флай» білого кольору, з двома сім-картами НОМЕР_1 та НОМЕР_4 . При цьому ОСОБА_6 пояснив, що з даного мобільного телефону, за номером НОМЕР_1 , в ніч на 12.06.2014 року, він здійснив дзвінок на гарячу лінію « 102» та повідомив про замінування усіх банків м. Львова.

Показаннями матері обвинуваченого ОСОБА_8 ,яка суду показала, що син з дитинства страждав психічним розладом, по декілька разів на рік лікувався у Львівській обласній психіатричній лікарні. Особливо його стан погіршувався, коли син вживав спиртні напої. 11.06.2014 року син ввечері вживав спиртні напої, був збуджений. Перед цим вона розповіла йому про наявність претензій банку до неї з приводу простроченої заборгованості по кредиту. Біля 1 год. ночі коли вона лежала в ліжку так як була сильно хвора, син прийшов і повідомив що подзвонив у міліцію про замінування всіх банків. Вона цьому не придала значення, так як син був добре п`яний . Але через два дні прийшли працівники міліції стали з`ясовувати хто міг зателефонувати в міліцію з приводу замінування банків. Молодший син сказав, що це міг бути ОСОБА_9 .

Згідно акту судово-психіатричної експертизи від 14.07.2014 року №498 (а.с.69-71) вбачається, що ОСОБА_6 психічним захворюванням не страждає, виявляє ознаки легкої розумової відсталості в степені помірної дебільності з емоційно-вольовими розладами. Вказана патологія не досягає рівня хворобливих розладів психічної діяльності, тому не позбавляє його здатності в даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також хронічним психічним захворюванням не страждав, не перебував у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, виявляв ознаки легкої розумової відсталості в степені помірної дебільності з емоційно-вольовими розладами. Через наявний у нього психічний розлад він не був здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Перебування підекспертного у стані алкогольного сп`яніння призводило до зниження здатності до прогнозування, послаблення самоконтролю та здатності регулювати свою поведінку. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 259 КК України, оскільки він, 12.06.2014 року приблизно о 00.50 год., знаючи про те, що повідомляє про загрозу для людей та організацій та усвідомлюючи неправдивість свого повідомлення, зателефонував на номер гарячої лінії ЛМУ ГУМВС України у Львівській області « 102» та надав інформацію про замінування усіх банків м. Львова терористами із м. Донецьк.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, які пом`якшує покарання є щире каяття у скоєному, сприяння органам слідства у розслідуванні справи, наявність у обвинуваченого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, з ознаками легкої розумової відсталості в степені помірної дебільності з емоційно-вольовими розладами.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого органами досудовоо розслідування не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин, в той же час раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у скоєному злочині, згідно акту судово-психіатричної експертизи від 14.07.2014 року №498 через наявний у нього психічний розлад на момент скоєння злочину не був здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Перебування під експертного у стані алкогольного сп`яніння призводило до зниження здатності до прогнозування, послаблення самоконтролю та здатності регулювати свою поведінку. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

А тому враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим суд обирає йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, і на підставі ст.75 КК України звільняє від відбуття призначеного покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.370, 373,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.259 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 259 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від обраного покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

Строк покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з часу проголошення вироку.

Речові докази: мобільний телефон марки «Флай» білого кольору, з двома сім-картами НОМЕР_1 та НОМЕР_4 передані на зберігання ОСОБА_6 вважати повернутими за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1