Справа №678/14/15-к
Провадження №1-кп-678-21/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 29 січня 2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горбасів Летичівського району Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, освіта середня-спеціальна, не працюючого, раніше не судимого,

- за ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2015 року ОСОБА_5 , який з 25 квітня 2002 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією, за рішенням якої визнаний за станом здоров`я придатним до військової служби.
23 січня 2015 року ОСОБА_5 прибув за викликом у ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в приміщенні службового кабінету військового комісара ОСОБА_7 йому було оголошено, що відповідно до Указу Президента України Про часткову мобілізацію №15/2015 від 14 січня 2015 року, затвердженого законом України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію №113-VІІІ від 15 січня 2015 року, який вступив в законну силу 20 січня 2015 року, він підлягає призову на військову службу за мобілізацією і має з`явитися 31 січня 2015 року на 08 год. до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_4 для комплектування команди.
Всупереч вимог ст. 65 Конституції України - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та вимог ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу ОСОБА_5 , не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок та проходити військову службу, маючи намір ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, розуміючи, що він може в подальшому вибути в зону проведення Антитерористичної операції та приймати участь у бойових діях, знаючи про призов, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, відмовився отримувати повістку про прибуття 31 січня 2015 року на 08 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження військової служби, про що власноручно написав відповідну заяву, що призвело до неякісного комплектування команди військовозобов`язаних.
Таким чином військовозобов`язаний ОСОБА_5 в порушення вимог Закону України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію, ст.ст. 1, 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, ст. 39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з метою ухилитись від призову на військову службу за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, діючи з прямим умислом, протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який повинен виконувати кожний громадянин України на підставі ст.ст. 17, 65 Конституції України.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і показав, що не оспорює фактичні обставини, вказані в обвинуваченні, щиро кається. При вирішенні справи по суті просить врахувати, що дружина на даний час вагітна, дитина постійно хворіє і в лікарні може лікуватись на стаціонарі 2-3 рази в сезон, у його родині офіційно ніхто не працює, він тимчасовими заробітками заробляє на прожиття своєї сім`ї, в разі відбуття на військову службу сім`я залишиться без засобів до існування.

Показав, що в 2000-2002 роках проходив військову службу після чого був звільнений в запас. У березні 2014 року викликали до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де вручили мобілізаційне розпорядження та роз`яснили, що має бути готовим бути призваним до лав Збройних сил України.

12 січня 2015 року повторно викликали до військомату, де пройшов медогляд. Йому було повторно вручене мобілізаційне розпорядження.

22 січня 2015 року до нього зателефонував сільський голова Горбасівської сільської ради і повідомив, що 23 січня 2015 року необхідно з`явитись до військомату.

Вранці 23 січня 2015 року прибув до військомату, де приблизно о 10 год. в кабінеті військового комісара в присутності військового комісара, працівників військомату йому повідомили, що згідно висновку військово-лікарської комісії є придатним до військової служби і що його призивають до лав Збройних сил України на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року. Після цього для нього намагались вручити повістку про прибуття на призовний пункт на визначену дату, але повістку отримувати відмовився, бо в Україні не введено військовий стан. Військовий комісар з підлеглими роз`яснили йому вимоги законодавчих актів про обов`язковість призову за мобілізацією та про можливість притягнення до кримінальної відповідальності. Однак і після цього відмовився отримувати повістку. В подальшому в присутності 2 працівників міліції власноручно, без будь-якого тиску та примусу, написав письмову заяву про відмову отримувати повістку і причинами відмови вказав відсутність в Україні військового стану і те, що не може вбивати людей.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що вина обвинуваченого є доведеною.

Свідок ОСОБА_8 показав, що під час четвертої хвилі мобілізації проводився набір військовозобов`язаних для укомплектування команди і їх направлення у навчальний центр Десна. 23 січня 2015 року ОСОБА_5 прибув до військомату, йому було повідомлено, що згідно висновку військово-лікарської комісії є придатним до служби після чого вручено повістку, проте від неї він відмовився спочатку усно, а потім написав письмову заяву. Йому було військовим комісаром, іншими працівниками доведено вимоги закону про його обов`язок служити за мобілізацією, в тому числі попереджено про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, однак ОСОБА_5 відмовився отримувати повістку, пояснював, що не може стріляти в людей, має на утриманні маленьку дитину, що часто хворіє. Обставин, які б свідчили про неможливість проходження ОСОБА_5 військової служби ним не було надано.

Свідок ОСОБА_9 дав аналогічні покази, що й ОСОБА_8 . Крім того зазначив, що причиною відмовити отримати повістку ОСОБА_5 називав відсутність в Україні військового стану, неможливість вбивати людей. Письмова заява ним була написана в присутності 2 працівників міліції.

Свідок ОСОБА_7 , який є військовим комісаром, повністю підтвердив покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Крім того зазначив, що повістка, що була вручена для ОСОБА_5 , свідчила про комплектування команди для відправки 31 січня 2015 року у навчальний центр Десна на навчання. Вказана повістка не означала автоматичне направлення військовозобов`язаного у зону проведення АТО, таке направлення здійснюється лише за згодою. Незважаючи на факт усної та письмової відмови ОСОБА_5 від отримання повістки він міг з`явитись 31 січня 2015 року до військомату і тоді б був би відправлений до навчального центру, проте так і не з`явився у зв`язку з чим замість нього було відправлено іншу людину. Крім вказаних причин відмови ОСОБА_5 також вказував, що боротьбою з терористами в зоні проведення АТО мають займатись спеціально навчені антитерористичні підрозділи, а не непідготовлені хлопці з села.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 показали, що є працівниками міліції, приблизно в лютому 2015 року за викликом прибули до військового комісаріату, де в їх присутності в кабінеті військового комісара для ОСОБА_5 вручалась повістка, для нього роз`яснювали вимоги закону, в тому числі можливість притягнення до кримінальної відповідальності, проте він відмовився таку отримувати про що написав письмову заяву. Причиною відмови була відсутність військового стану в Україні.

Вина обвинуваченого також підтверджується:

військовим квитком серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , що виданий ІНФОРМАЦІЯ_5 16 травня 2000 року, обліковою карткою до військового квитка, відповідно до яких ОСОБА_5 16 травня 2000 року призовною комісією Летичівського району Хмельницької області визнаний придатним до військової служби. 01 липня 2000 року у в/ч НОМЕР_2 прийняв військову присягу. 29 жовтня 2001 року присвоєно військове звання та клас за спеціальністю - старший матрос. Посада і військово-облікова спеціальність (посадова кваліфікація) ОСОБА_5 торпедист надводних кораблів. На підставі Указу Президента України №121/2002 від 09 лютого 2002 року звільнений (демобілізований) в запас ЗС України 24 квітня 2002 року по закінченню строку служби. З 25 квітня 2002 року знаходиться на обліку ВУС Горбасівського о/в ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 2 а.с. 32-34, 35);

мобілізаційним розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 12 січня 2015 року за підписом військового комісара ОСОБА_7 на ім`я ст. матроса ОСОБА_12 , ВОС НОМЕР_3 , про те, що він зобов`язаний не чекаючи повістки військового комісаріату протягом шести годин прибути за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 36);

карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного запасу на визначення придатності до військової служби, що видана 12 січня 2015 року Летичівською центральною районною лікарнею, відповідно до якої ст. матрос ОСОБА_5 , ВОС НОМЕР_3 , військово-лікарською комісією визнаний придатним до військової служби (т. 2 а.с. 37);

повісткою на ім`я ОСОБА_5 , що проживає по АДРЕСА_4 , команда 169 НЦ, ВОС №333949, де йому наказано о 08 год. 31 січня 2015 року з`явитися за адресою АДРЕСА_3 . З розписки до вказаної повістки вбачається, що повістка вручалась о 9 год. 17 хв. 23 січня 2015 року, однак підпис ОСОБА_5 про отримання повістки відсутній (т. 2 а.с. 31);

заявою ОСОБА_5 від 23 січня 2015 року на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно якої він відмовляється від отримання повістки по мобілізації не у військовий час, проходження військової служби не у «військовий час» у зв`язку із тим, що він не може вбивати людей. З нормами чинного законодавства та Указом Президента України №15/2015 року ознайомлений. Заява написана власноручно без будь-якого тиску (т. 2 ст. 41).

Суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на те, що він можливо є непридатним до військової служби у зв`язку з тим, що має підвищений рівень глюкози виходячи з наступного.

Свідок ОСОБА_13 , який є головою військово-лікарської комісії, показав, що при проходженні військовозобов`язаним ОСОБА_5 медичного огляду профільними лікарями встановлено, що він є практично здоровим, протипоказань бути призваним на військову службу не було, тому своїм підписом підтвердив придатність ОСОБА_5 до військової служби. Посилання ОСОБА_5 на підвищений рівень глюкози є непереконливими, оскільки вказаний показник у нього в межах норми.

Згідно листа Летичівської центральної районної лікарні від 13 лютого 2015 року ОСОБА_5 24 листопада 2014 року здавав кров на дослідження при проходженні медкомісії на водійські права, аналізи в межах норми. 12 січня 2015 року ОСОБА_5 здавав кров на дослідження при проходженні медкомісії за направленням райвійськкомату, аналізи в межах норми (т.2 а.с. 50).

Крім того, будь-які клопотання про призначення експертизи або про долучення документів, які б спростовували висновок військово-лікарської комісії про придатність ОСОБА_5 до військової служби стороною захисту не заявлялись.

Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_5 в ухиленні від призову за мобілізацією доведена повністю і його дії органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст. 336 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 336 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить повне визнання своєї вини і готовність нести передбачену законом відповідальність.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого органом досудового розслідування і судом не встановлено.

ОСОБА_5 на обліках у лікарів нарколога, психіатра та невролога не перебуває, раніше не судимий (т. 2 а.с. 51, 56).

Згідно довідок Горбасівської сільської ради Летичівського району від 09 лютого 2015 року, 12 березня 2015 року до складу сім`ї ОСОБА_5 входить дружина - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , донька - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; за період проживання на території сільської ради зарекомендував себе з позитивної сторони, доброзичливий, трудолюбивий, користується авторитетом серед жителів села, скарги в сільську раду не надходили, згідно даних трудової книжки не працює з 15 серпня 2005 року по даний час (т. 1 а.с. 26, т. 2 а.с. 49, 53, 54).

Відповідно до довідок Летичівського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Летичівської районної ради від 09 лютого 2015 року, Горбасівської сільської ради Летичівського району від 12 березня 2015 року ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , знаходиться на утриманні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє, потребує догляду матері та домашнього режиму (т. 1 а.с. 23, 24).

Згідно довідок Летичівської центральної районної лікарні від 09 лютого 2015 року, Горбасівської сільської ради Летичівського району від 12 березня 2015 року ОСОБА_14 вагітна терміном 16 тижнів, на території сільської ради не працює і не працювала, трудова книжка відсутня (т. 1 а.с. 25, т. 2 а.с. 52).

Статтею 336 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті означеного Закону у виді позбавлення волі, як необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи обставини вчиненого, тяжкість злочину, особу винного, дані, які його характеризують, його сімейні обставини, а також обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання з прийняттям рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину, при цьому вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою.

Долю речових доказів (т. 2 а.с. 40) суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

оригінал заяви ОСОБА_5 від 23 січня 2015 року про відмову від отримання повістки та служби в Збройних Силах України, військовий квиток старшого матроса запасу ОСОБА_5 серія НОМЕР_1 , які приєднано до матеріалів кримінального провадження і які зберігаються при ньому - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1