Справа № 203/3569/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС СВ УМВС України на Придніпровській залізниці підполковник міліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Дніпропетровська, українці, громадянці України, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України України (далі КК), заявлене у рамках кримінального провадження №0000317,
в с т а н о в и в:
В клопотанні слідчого ОСОБА_5 вказане слідуюче. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, заволоділи шляхом обману чужим майном, належним Приватному акціонерному товариству «МетЛайф» (код 32109907), в особливо великих розмірах.
Так, 08.08.2013 на підставі заяви про страхування між ОСОБА_7 та ПрАТ «МетЛайф» (до зміни найменування ПрАТ «Аліко Україна») укладено договір страхування життя № 100198974, на підтвердження чого був виданий страховий поліс № 010401119. Відповідно до вказаного договору страхування у випадку смерті ОСОБА_7 від нещасного випадку вигодонабувачеві підлягала виплата страхової суми у розмірі 9 880 000 грн. У заяві на страхування № 010401119 вигодонабувачем у випадку смерті застрахованої особи визначено матір ОСОБА_7 ОСОБА_6 .
26.10.2013 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , виконуючи відведену роль у вчиненні кримінального правопорушення, імітував факт свого зникнення, а саме пішов зі свого постійного місця проживання: АДРЕСА_2 , не повідомив цивільну дружину ОСОБА_9 про своє зникнення та вимкнув належний йому мобільний телефон із ідентифікатором номеру НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар». 29.10.2013 ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , виконуючи відведену роль у вчиненні кримінального правопорушення, звернулась із заявою про зникнення ОСОБА_7 до Жовтневого РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.
В подальшому, в період часу з 29.10.2013 до 03.12.2013 ОСОБА_8 , діючи узгоджено зі співвиконавцями злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відслідковувала у медичних закладах міста Дніпропетровська інформацію про виявлення трупів невстановлених чоловіків. В період часу з 15.11.2013 до 03.12.2013 ОСОБА_8 виявила наявність в морзі Дніпропетровського бюро судово-медичних експертиз трупа невідомого чоловіка віком від 30 до 35 років (акт судово-медичного дослідження трупа № 2039 від 15.11.2013), який загинув від травмування залізничним транспортом між першою та дев`ятою коліями станції Нижньодніпровськ ДП «Придніпровська залізниця».
За фактом загибелі вказаного невідомого чоловіка, СВ ЛВ на ст. Нижньодніпровськ-Вузол УМВС України на Придніпровській залізниці розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні
№ 0000317 від 15.11.2013 за ознаками ч. 3 ст. 276 КК України, яке проводилось заступником начальника вказаного слідчого відділу ОСОБА_10 .
04.12.2013 ОСОБА_8 , після отримання інформації про поховання невстановленого чоловіка та відсутність звернень громадян про впізнання трупу, звернулась до заступника начальника СВ ЛВ на ст. Нижньодніпровськ-Вузол УМВС України на Придніпровській залізниці ОСОБА_10 . Під час розмови з ОСОБА_10 , якою проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000317 від 15.11.2013 за ознаками ч. 3 ст. 276 КК України, ОСОБА_8 повідомила про виявлення нею трупа свого брата ОСОБА_7 ..
В цей же день в період часу з 14 години до 15 години ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні ЛВ на ст. Нижньодніпровськ-Вузол УМВС України на Придніпровській залізниці за адресою місто Дніпропетровськ
ст. Нижньодніпровськ-Вузол, Південна сторона, під час допиту як потерпілої, умисно, з корисливих мотивів, надала слідчому завідомо неправдиві показання про зникнення ОСОБА_7 та його смерть на залізничному переїзді на станції Нижньодніпровськ.
13.12.2013 ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , звернулась до представництва ПрАТ «МетЛайф», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мечнікова, 10-Б офіс № 308, із заявою про здійснення страхової виплати у зв`язку із настанням нещасного випадку із ОСОБА_7 внаслідок падіння на залізничні колії та подальшого травмування залізничним транспортом, що призвело до його смерті, для наступного отримання страхової виплати.
У березні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська суду з позовом до ПрАТ «Метлайф» про стягнення 9 880 000 грн. за договором страхування. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2014 позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі. Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.06.2014 апеляційну скаргу ПрАТ «Метлайф» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2014 відхилено, а оскаржуване рішення залишено без змін.
08.05.2014 ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні ЛВ на ст. Нижньодніпровськ-Вузол УМВС України на Придніпровській залізниці за адресою місто Дніпропетровськ ст. Нижньодніпровськ-Вузол, Південна сторона, перебуваючи в процесуальному статусі свідка, під час пред`явлення трупа для впізнання за фотознімками, з метою імітування факту смерті ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, надала слідчому завідомо неправдиві показання щодо впізнання нею свого сина на одній із фотографій.
Вподальшому, у зв`язку із настанням страхового випадку, а саме смерті ОСОБА_7 отримала від ПрАТ «МетЛайф» страхову виплату в сумі 9 880 000 гривень за страховим полісом № 100198974 від 08.08.2013 на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_6 та ПрАТ «МетЛайф». Згідно із платіжним дорученням № 21529 від 13.10.2014, ПрАТ «МетЛайф» здійснено перерахування страхової виплати на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на ім`я ОСОБА_6 , у сумі 9 880 000 гривень.
Таким чином, після отримання на рахунок ОСОБА_6 вказаних грошових коштів, співвиконавці злочину, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману спільно заволоділи чужим майном ПрАТ «МетЛайф» у сумі 9 880 000 гривень, що в 16223, 31 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання.
Підозрювана та її захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого.
Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, кримінальне провадження №0000317, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступних висновків.
У клопотанні слідчий просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий мотивував наявністю ризику його можливе переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, незаконного впливу на потерпілу особу, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.
Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
За змістом статей 131, 132, 176, частини 2 статті 177, частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) запобіжний захід, різновидом якого є особисте тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявності хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК.
Відповідно до частини 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Згідно з частиною 1 статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Зясовано, що слідчий при звернені до суду з вказаним клопотанням не обгрунтував наявність вищевказаних ризиків. Підозрювана допитана сдідчим не була. Вона заперечує підозру стосовно вчинення нею шахрайства.
Враховується, що підозрювана є людиною похилого віку, пенсіонеркою, раніше не судима, має постійне місце проживання за місцем реєстрації. Відсутні належні докази того, що вона дійсно має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше правопорушення тощо. На даний час слідчий діє лише на припущеннях.
Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, певну наявність ризиків вчинення підозрюваною дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, а також враховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК (вік, відсутність судимості, підозру у вчиненні злочину економічного характеру, тяжкість покарання), доходжу висновку про те, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків є застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання виді позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 181, 183, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання слідчого ОВС СВ УМВС України на Придніпровській залізниці підполковник міліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 09 серпня 2015 року.
Заборонити підозрюваній ОСОБА_6 залишати житло цілодобово, за виключенням прибуття на виклик до слідчого
ОВС СВ УМВС України на Придніпровській залізниці
Копію ухвали направити до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для контролю за поведінкою ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу отримав_________________________