Справа № 1-279/2010
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Литвина М. М.

при секретарі Гусак А.О. ,

з участю прокурора Загребельного О.В., Савицького І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого ,не працюючого , в силу ст..89 КК України не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.297, ч.2 ст.194 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

27.05.2010 року близько 23 год.30 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп»ягніння, прибув на цвинтар, розташований в с.Войниха Лубенського району Полтавської області, де з хуліганських мотивів, скоїв наругу над могилою ОСОБА_2, а саме, навмисно розбив керамічну вазу вартістю 400 грн.

Крім цього, повторно, 24.06.2010 року, близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, з хуліганських мотив, перебуваючи на цвинтарі, розташованому в с.Войниха Лубенського району Полтавської області, здійснив наругу над могилою ОСОБА_2, а саме, навмисно звалив керамічну надмогильну плиту вартістю 1500 грн.

07.08.2010 року, повторно, близько 23 год.30 хв. ОСОБА_1 також прибув на вказаний цвинтар, де з хуліганських мотивів, скоїв наругу над могилою ОСОБА_2, а саме, навмисно витягнув та викинув три керамічні бордюри вартістю 500 грн. та звалив керамічну надмогильну плиту вартістю 1500 грн.

Крім цього, 08.08.2010 року, близько 00год.30 хв. ОСОБА_1, маючи при собі легкозаймисту рідину, з метою умисного знищення чужого майна, шляхом підпалу, прибув до будинку розташованого по вул..Радянській,50 в с.Солониця Лубенського району Полтавської області, належного гр..ОСОБА_3, в якому проживає ОСОБА_4 та ОСОБА_5, усвідомлюючи протиправний, загально небезпечний характер свого діяння, облив даною рідиною вікно житлового будинку та умисно підпалив його.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе в скоєному, при вищевикладених обставинах, визнав повністю, пояснив суду, що в жовтні 2008 року він працюючи в м. Києві познайомився зі ОСОБА_4, яка в грудні 2008 року запросила його до себе додому за адресою Лубенський район с. Солониця вул. Радянська, 50, він погодився на дану пропозицію. Після чого вона поїхала до батьків, а він залишився працювати в м. Київ та декілька разів відвідував її в с. Солониця до травня 2009 року. В кінці травня 2009 року ОСОБА_4 запросила його переїхати до неї та співмешкати разом, він погодився, що й зробив. Вони спільно проживали до 3.01.2010 року в будинку разом з її матір'ю ОСОБА_3 в с. Солониця вул. Радянська, 50 де також проживала донька ОСОБА_4 - ОСОБА_5 29.11.1992 року.

3.01.2010 року зранку він прокинувся та помітив біля себе сумку зі своїми речами, вийшов та запитав "що сталося" але ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_4 не хоче більше зі ним спілкуватися та жити, та сказала щоб забирався з її будинку, він намагався з'ясувати чому його вигнали, але ОСОБА_4 зайшла до сараю та зачинила за собою двері не впускала його та не хотіла зі ним розмовляти. Він був змушений забрати свої речі та поїхати до своїх батьків та влаштувався на роботу в м.Києві.

В квітні 2010 року він зателефонував ОСОБА_4 та сказав їй, щоб вона передала деякі його речі які залишились у неї, вона погодилась та передала речі. Після чого в середині квітня 2010 року він приїздив до ОСОБА_4, щоб поговорити про їх стосунки, але вона відмовилась розмовляти. Тоді він повернувся до себе додому та був дуже розлючений, після цього вирішив ОСОБА_4 робити різні "витівки" за те що вона не хоче з ним жити.

Так 27.05.2010 року о 18 год. 40 хв. він на автобусі виїхав з м. Київ до місця проживання ОСОБА_4 в с. Солониця , щоб привернути її увагу до себе. О 23 годині він вийшов в с.Войниха Лубенського району з автобуса та попрямував на цвинтар в с. Войниха так як знав, що там похований колишній чоловік ОСОБА_4 щоб зруйнувати його могилу і тим самим помститися їй за те що вона не захотіла з ним співмешкати. На цвинтарі він знайшов могилу ОСОБА_2, де навмисно штовхнув керамічну вазу яка знаходилась на місці його поховання та з метою подальшої помсти пішов до будинку ОСОБА_4, постукав до будинку, але ніхто не відчинив. Після чого він зрозумів, що його ігнорують і підійшов до вікна розташованого праворуч, де помітив відчинену кватирку, на якій знаходилась тюль, яку він вирішив підпалити заради помсти ОСОБА_4. За допомогою запальнички він підпалив тюль та направився до іншого вікна яке веде до кімнати де також була тюль яку він навмисно підпалив заради помсти. Потім він повернувся в м. Лубни де близько 8-00 години на автобусі вирушив до м. Київ. Він намагався зателефонувати ОСОБА_4, але в неї був вимкнений телефон, тоді він зателефонував її сестрі ОСОБА_6, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 та намагався з нею поговорити, але та виразилась в його адресу нецензурно та поклала слухавку.

24.06.2010 року о 18 год. 40 хв. він на автобусі виїхав з м. Київ до місця проживання ОСОБА_4 в с. Солониця щоб знову привернути її увагу до себе. Приблизно о 23 годині він вийшов з автобуса в с.Войниха Лубенського району та знову попрямував на цвинтар, до поховання колишнього чоловіка ОСОБА_4, щоб зруйнувати могилу і тим самим помститися їй. Прийшовши до могили ОСОБА_2, він навмисно штовхнув керамічну надмогильну плиту таким чином, що вона опинилась на огорожі і після цього він поїхав додому в м. Київ.

Наступного разу він знову, щоб привернути до себе увагу ОСОБА_4, 7.08.2010 року придбавши в м. Києві пляшку з легкозаймистою рідиною об'ємом 0,5 л., яка використовується для розведення вогнища, прибув до с.Войниха та знову пішов на цвинтар, де навмисно з землі по черзі витягнув три керамічні бордюри та викинув їх у чагарник неподалік та штовхнув надмогильну плиту так, що вона опинилась на землі. Після чого він пішов до будинку ОСОБА_4, де на подвір"ї був її пес, який його добре знав та не чіпав. Він завів собаку до гаража та накинувши петлю на шию і повісив його, а сам пішов з господарства зачекати деякий час. Через 20 хвилин він повернувся до господарства, собаки в гаражі не було. Тоді він підійшов до вікна будинку, яка веде до спальні, і полив вікно легкозаймистою рідиною та сірниками підпалив його. Після спалаху вікна він на місці залишив дану пляшку та, не чекаючи що хтось вийде з будинку, пішов на зупинку та поїхав додому.

Вина підсудного у скоєних злочинах повністю підтверджується :

- показами потерпілої ОСОБА_4, яка показала, що дійсно вона проживає з матір'ю ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5. В 2007 році помер її чоловік ОСОБА_2, та вона залишилась з донькою. За відсутності роботи вона в жовтні 2008 року поїхала до м. Києва де й познайомилась з ОСОБА_1. Після їхнього спілкування, яке тривало до грудня 2008 року вона запросила ОСОБА_1 до себе додому в с.Солоницю Лубенського району, так як їй здалося що він цілком нормальна людина і він погодився на дану пропозицію. У зв'язку зі скороченням робочих місць вона поїхала додому, а ОСОБА_1 залишився працювати в м. Київ. В кінці травня 2009 року ОСОБА_1 переїхав до неї та вони співмешкали разом в будинку матері. Їхнє спільне проживання тривало до 3.01.2010 року, але були постійні сварки з ОСОБА_1, так як він постійно натякав їй, щоб вона відправила матір жити до сестри в Хорольський район, щоб вона його приписала в будинку матері, але їй дані сварки не подобались та вона ОСОБА_1 сказала, щоб він збирав свої речі та їхав додому звідки приїхав. 3.01.2010 року зранку ОСОБА_1 зібрав свої речі та поїхав до своїх батьків.

Після його від'їзду їй на мобільний телефон почали приходити "СМС" з погрозами від ОСОБА_1, він натякав, що якщо вона не прийме його жити до себе, то він покінчить життя самогубством, потім він почав погрожувати по телефону її доньці, а після того як вони з донькою змінили номери виклику, то ОСОБА_1 почав телефонувати сусідам та класному керівникові доньки з такими ж погрозами, при цьому виражався нецензурними словами. Дані погрози з боку ОСОБА_1 продовжувались до квітня 2010 року.

11 квітня 2010 року ,вночі вона прокинулась від того, що на подвір'ї хтось стукав, вийшовши з будинку вона помітила що біля хвіртки господарства стояв ОСОБА_1 та тримаючи в руці мотузку кричав, що "якщо вона його не прийме жити до себе то він піде покінчить життя самогубством" та побіг до старої школи. Вона, з метою запобігти даній події, почала ходити за ним, щоб він не вчинив самогубства, але він тільки висловлював дані наміри.

Після цього, 27.05.2010 року, вночі вона прокинулась від того, що почула стукіт по вікнах будинку, визирнувши помітила ОСОБА_7, яких ходив під вікнами та стукав у них, а також на своєму телефоні вмикав музику, таким чином намагався привернути на себе увагу та поговорити з нею, знову на ту ж саму тему "спільне проживання". Вона не мала наміру говорити з ОСОБА_7 і зателефонувала сусідці ОСОБА_8 та попросила її, щоб та вийшла та повідомила ОСОБА_7 що їх немає вдома та викликала міліцію. ОСОБА_9 почала на ОСОБА_7 кричати та говорити щоб він забирався, а в іншому випадку викличе міліцію, після чого ОСОБА_7 підпалив тюль у відчиненій кватирці одного вікна , а потім на іншій кватирці вікна кімнати та зник з господарства. Помітивши полум'я від горіння, вони його загасили водою, постраждали лише тюль на вікні та полімерна плівка якою закрите вікно.

Крім цього ОСОБА_7 приїздив переважно вночі та робив їй різноманітні неприємності, такі як облив сіно якоюсь рідиною, на колодязі розбив термометр, з кліток випустив нутрій, яких вона вирощувала.

7.08.2010 року вона прокинулась вночі від того, що у кімнаті, де відпочивала донька горіло вікно, причому не дерев'яна рама, а все вікно включаючи скло, яке почало тріскатись та полум'я охопило раму і перейшло на тюль, яка була на вікні. Вона, разом з донькою яка також прокинулась, почали водою гасити дане полум'я, в результаті пожежі нижня частина дерев'яної рами та тюль на вікні були знищені полум'ям. Вона зрозуміла, що це витівки ОСОБА_1 який намагався спалити будинок так як мав з собою якусь суміш, яка добре горіла, та якби її не було вдома та вони не погасили пожежу то напевно будинок був би зруйнований полум'ям.

Після даного випадку вона звернулась в міліцію, де зазначила всі факти спрямовані на погрози та руйнування з боку ОСОБА_1, крім цього вона дізналася, що ОСОБА_1 на цвинтарі неодноразово руйнував пам'ятник та речі, які знаходяться на місці поховання її колишнього чоловіка , ОСОБА_2;

- показами потерпілої ОСОБА_10, яка показала суду, що дійсно в 2007 році помер її син ОСОБА_2, який похований на цвинтарі с. Войниха.

В кінці травня 2010 року вона, прийшовши на цвинтар, помітила, що на місці його поховання здійснено глум, а саме, розбито гранітну вазу. Після даних злочинних дій вона дещо відновила розбиту вазу та пофарбувала її, встановивши на тому ж місці.

Після цього, 26.06.2010 року вона знову прийшовши на цвинтар, помітила, що на місці поховання сина здійснено глум, а саме звалено гранітний, але його не було розбито, а лише пошкоджено у вигляді подряпин. Вона встановила його на місце.

8.08.2010 року вона, знову прийшовши на цвинтар, помітила, що на місці поховання сина були відсутні три гранітні бордюри та знову звалено пам'ятник на землю. Вона почала шукати відсутні бордюри та знайшли їх згодом в чагарнику, неподалік на цвинтарі та знову встановила на місце бордюри та плиту. Після даних подій в серпні 2010 року вона, спілкуючись з ОСОБА_4, колишньою дружиною її сина, в розмові дізналася, що глум над могилою скоює її колишній співмешканець ОСОБА_1, з яким вона не побажала жити, та він заради помсти руйнує все, що їй дороге. ОСОБА_11 розповіла, що ОСОБА_1 неодноразово приїздив до неї вночі та здіймав галас, стукав у вікна, нецензурно лаявся, турбував сусідів та на телефон надсилав "СМС" з погрозами. Одного разу на початку 2010 року на її мобільний телефон також прийшло "СМС" з різними наклепами на ОСОБА_4, але вона великої уваги цьому не придала та позбавилась даного СМС.

- показами потерпілої ОСОБА_3, яка показала, що дійсно мешкає разом із дочкою ОСОБА_4 та онучкою ОСОБА_12. Чоловік її дочки помер в 2007 році. В жовтні 2008 року ОСОБА_4 поїхала до м. Києва на заробітки. Взимку 2009 року ОСОБА_4 повернулась додому та в кінці травня 2009 року приїхав гр. ОСОБА_13, з яким ОСОБА_4 її познайомила та повідомила, що вона з ним зустрічається і хоче, щоб він жив у них.

ОСОБА_1 прожив у них до 3.01.2010 року, але у них з ОСОБА_4 виникали постійні сварки, тому що ОСОБА_1 постійно просив ОСОБА_4, щоб мати поїхала жити до старшої дочки в Хорольський район, також він вимагав, щоб ОСОБА_4 його приписала в будинку. Нарешті, Валентина сказала ОСОБА_1, щоб він зібрав свої речі та йшов від них. 3.01.2010 року зранку ОСОБА_1 зібрав свої речі та поїхав до своїх батьків. Після від'їзду ОСОБА_1 на мобільний телефон дочки, внучки та старшої дочки відправляв "СМС" з погрозами та постійно телефонував. Потім дочка та онучка змінили номери своїх мобільних телефонів, після чого ОСОБА_1 почав телефонувати сусідам та класному керівникові онучки. Дані погрози з боку ОСОБА_1 продовжувались до квітня 2010 року.

11 квітня 2010 року вночі ОСОБА_1 приїхав до них та погрожував покінчити життя самогубством.

27.05.2010 року вночі ОСОБА_1 знову приїхав та ходив під вікнами, стукав у них, вмикав на своєму телефоні музику. Цього ж числа ОСОБА_1 підпалив тюль у відчиненій кватирці одного вікна, а потім на іншій кватирці вікна кімнати та зник з господарства. Помітивши полум'я від горіння, вони його загасили водою, постраждали лише тюль на вікні та полімерна плівка якою закрите вікно. Приїздив він переважно вночі та робив різні неприємності, наприклад, облив сіно якоюсь рідиною, на колодязі розбив термометр, з кліток випустив нутрій.

7.08.2010 р. ОСОБА_1 підпалив вікно в кімнаті, де спала її онучка, тобто горіла не тільки дерев'яна рама, а все вікно, включаючи скло, потім воно почало тріскатись та полум'я охопило раму і перейшло на тюль, яка була на вікні, в результаті чого нижня частина дерев'яної рами та тюль на вікні були знищені полум'ям. Вона вважає, що ОСОБА_14 намагався спалити будинок, так як мав з собою якусь суміш яка добре горіла. Вартість її будинку згідно оцінки Лубенського МБТІ складає 44815 грн. Після даного випадку її дочка звернулась в міліцію. ОСОБА_11 їй відомо, що ОСОБА_14 на цвинтарі неодноразово руйнував пам'ятник та речі, які знаходяться на місці поховання ОСОБА_2.

- дослідженими в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_15,ОСОБА_8, ОСОБА_16;

- протоколами огляду поховання ОСОБА_17, яке розташоване на цвинтарі с.Вайниха Лубенського району, від 16.08.2010 р. та 10.08.2010 р. ( а.с.7, а.с.25-28));

- протоколом огляду господарства ОСОБА_3 та фото таблицею до нього (а.с. 48-50 );

- протоколами відтворення із обвинуваченим ОСОБА_1, згідно якого він показав, яким чином він скоював злочини ( а.с. 85-89 );

- висновком психіатричної експертизи № 625від 1.09.2010 р., згідно якого ОСОБА_1 в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, будь-яким психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав і міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_1 також не виявляє будь-якого психічного розладу і може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Під дію п. 2, 3 ст. ст. 19, 20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Може постати перед слідством та судом ( а.с. 127-131 ).

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив наругу над могилою, повторно, з хуліганських мотивів і суд його дії кваліфікує за ч.2 ст.297 КК України.

ОСОБА_1 умисно пошкодив майно потерпілих і дії його суд кваліфікує за ст..194 ч.2 КК України умисне пошкодження майна, вчинене шляхом підпалу.

Призначаючи покарання підсудному, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставни що помякшують та обтяжують покарання.

В якості обставин, які помякшують покарання підсудного суд визнає з»явлення зі зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Скоюючи злочинні дії на кладовищі, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп»яніння і цю обставину суд визнає, як обтяжуючу покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів , особу винного, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі у відповідності до ст..70 КК України.

ОСОБА_1 позитивно характеризується, як по місцю роботи, так і по місцю проживання, має молодий вік, не судимий, і, призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п"яти років, суд приходить до висновку про можливість виправлення його без відбування покарання і на підставі ст. 75 КК України приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_4 суд задовольняє в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України , --

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.297, ч.2 ст.194 КК України, призначивши покарання :

- за ч.2 ст.297 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.194 КК України у виді 3(трьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити покарання ОСОБА_1 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_1 зарахувати час перебування його під вартою з 17.08. 2010 року по 24.11.2010 року.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити , з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Зобовязати ОСОБА_1 на підставі ст..76 КК України повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання , роботи або навчання , періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти із зали суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 440 грн. та 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 120 грн. та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області в 15 добовий термін з моменту його ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.297, ч.2 ст.194 КК України, призначивши покарання :

- за ч.2 ст.297 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.194 КК України у виді 3(трьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити покарання ОСОБА_1 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_1 зарахувати час перебування його під вартою з 17.08. 2010 року по 24.11.2010 року.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити , з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Зобовязати ОСОБА_1 на підставі ст..76 КК України повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання , роботи або навчання , періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти із зали суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 440 грн. та 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 120 грн. та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області в 15 добовий термін з моменту його проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_18 М. М.