Справа № 557/400/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2015 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща кримінальне провадження про вчинення злочину, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 26 березня 2015 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працює, інвалід ІІІ групи, раніше не судимий в силу дії ст. 89 КК України,
за ч. 1 ст.185 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
22 березня 2015 року, близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та прагнучи обернути його на свою користь, діючи таємно, шляхом вільного доступу викрав у ОСОБА_4 , який знаходився за вищевказаною адресою, золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 6,94 г, вартістю 1040 грн. з один грам, на суму 7217 гривень 60 копійок. Внаслідок даної крадіжки ОСОБА_4 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 7217 грн. 60 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, суду показав, що дійсно він 22.03.2015 року в будинку АДРЕСА_2 викрав у ОСОБА_4 , який спав у будинку, золотий ланцюжок, який потім здав у ломбард в м. Рівне. Дійсно мала місце крадіжка та він повністю визнає обставини, викладені в обвинувальному акті, вину визнає, щиро кається, просить його суворо не карати.
Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім визнання своє вини самим обвинуваченим в скоєнні кримінального правопорушення, винність ОСОБА_5 доведена також іншими доказами, дослідженими в ході судового засідання.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що він 22 березня 2015 року разом з обвинуваченим вживав спиртні напої, потім їздили в м. Рівне, повернулися в с. Воскодави та далі вживали спиртне. Ввечері він заснув у будинку по АДРЕСА_2 . На другий день його матір помітила, що немає золотого ланцюжка. Він почав його шукати, а знайомий повідомив, що ОСОБА_6 пропонував йому купити ланцюжок. Ланцюжок з ломбарду викупив його батько, шкоду обвинувачений на дланий час не відшкодував.
З оглянутих в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення:
- з довідки, виданої ФОП ОСОБА_7 , вбачається, що вартість 1 грама золота станом на 22.03.2015 року становила 1040 грн.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в скоєному щиро розкаявся, у скоєному зізнався, активно сприяв розкриттю злочину. Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд, приймаючи до уваги обставини справи, матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв встановленню істини, на «Д»-обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом ІІІ групи, має захворювання субатрофія лівого ока, прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ст. 185 ч.1 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази по справі: золотий ланцюжок, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя