Справа№ 640/7351/15-к
н/п 1-кп/640/335/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

27.04.2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню технічну освіту, солдат, номер обслуги реактивної батареї батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , не одружений, не судимий, зареєстрований адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -
Солдат ОСОБА_5 , призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого її проходження з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), наказом командира військової частини НОМЕР_1 №28 від 26 серпня 2014 року призначений на посаду номера обслуги ТЗМ 1 першого вогневого взводу реактивної батареї зенітного ракетного дивізіону та з 26 серпня 2014 року вважається як такий, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 14 Закону України «Про національну гвардію України», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, солдат ОСОБА_5 в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 09 вересня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити місце служби.
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 , діючи з метою тимчасово ухилитись від виконання своїх службових обов`язків з військової служби, 09 вересня 2014 року в порушення вказаних вимог Закону без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та до місця служби не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, який призваний на військову службу під час мобілізації, направлений для подальшого її проходження з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 14 Закону України «Про національну гвардію України», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, 09 вересня 2014 року самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, а саме до 04 лютого 2015 року використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В подальшому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, о 16 годині 04 лютого 2015 року солдат ОСОБА_5 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.
Своїми діями солдат ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, визнав повністю та пояснив, що 26.08.2014 р. прибув до військової частини НОМЕР_1 та був призначений на посаду номера обслуги ТЗМ 1 першого вогневого взводу реактивної батареї зенітного ракетного дивізіону. 09.09.2014 р. самовільно залиш свою військову часину та поїхав в АДРЕСА_1 , оскільки бажав служити в бригаді № НОМЕР_3 , де його повідомили, що для цього необхідно виписатись з військової частини НОМЕР_1 . Після цього поїхав додому в с.Новопокровка Дніпропетровської області, де виконуючи господарські роботи підірвав спину. Лікувався у знахарки, до лікувальних закладів не звертався. 04.02.2015 р. сам добровільно повернувся до військової частини НОМЕР_1 , де повідомили, що проти нього порушено кримінальну справу і він у розшуку. В скоєному щиро кається, просить суворо не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст.349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.3 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військовослужбовцем місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, характеризується задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі і застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судом також враховуються вимоги ч.2 ст.76 КК України, якою передбачено, що контроль за поведінкою засуджених здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засуджених, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
В силу ст.75 КК України ОСОБА_5 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 1 /один/ рік, без покладання на засудженого ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Згідно ч.2 ст.76 КК України здійснення контролю за поведінкою засудженого ОСОБА_5 покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення ОСОБА_5 з військової служби на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання засудженого.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1