Справа № 240/163/15-к р.
Номер провадження № 1-кп/240/23/15 р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2015 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новоіванівка Лозівського району Харківської області ,не працюючого, освіта середня, не засудженого , мешкаючого в АДРЕСА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, вчинив таємне викрадення чужого майна.
Обставини злочину наступні.
26 вересня 2014 року, біля 14 години ОСОБА_4 разом з невстановленою особою, займаючись торгівлею промисловими товарами серед населення, з метою реалізації товару, зайшли до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 . Виявивши, що в будинку нікого немає, обвинувачений, за змовою з вказаною особою, вирішив скоїти крадіжку. Діючи таємно від сторонніх осіб, керуючись корисливими мотивами, ОСОБА_7 , діючи разом із спільником, знайшли в будинку грошові кошти в сумі 1300 грн. та викрали їх. Після цього вони безперешкодно вийшли з будинку з викраденими грошима та розпорядилися ними на власний розсуд. Завдана шкода не відшкодована.
Вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав, пояснивши, що 26 вересня 2014 року він разом зі своїм знайомим з Узбекистану на ім`я ОСОБА_8 приїхали до Олександрівського району продавати промислові товари. В с. Іверське вони підійшли до одного з будинків, постукали, але відповіді не почули. Штовхнувши двері, виявили, що вони не зачинені. Пройшовши до будинку, обвинувачений зупинився в коридорі, а Форзод пройшов далі. Погукавши господарів, встановили, що нікого в будинку немає. Тоді Форзод запропонував пошукати гроші з метою їх крадіжки , на що ОСОБА_4 погодився. Пройшовши по кімнатам, Форзод знайшов та забрав гроші на столі під скатертиною. В будинку вони знаходились близько 15 хвилин. Потім вони вийшли з нього і, ніким не помічені, сіли до автомобіля та поїхали. Викрадені гроші витратили на бензин, а залишок поділили між собою.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Потерпіла ОСОБА_6 , 26 вересня 2014 року звернулась з письмовою заявою до Олександрівського РВ ГУ МВС України в Донецькій області про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих, які 26 вересня 2014 року біля 16 години викрали з її домоволодіння грошові кошти в сумі 200 грн. а.с.63
В судове засідання потерпіла не з`явилась. За наданими суду даними Олександрівського РВ, потерпіла виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації , її фактичне місцезнаходження не встановлено. а.с.16
За довідкою голови Іверської сільської ради № 659 від 14 травня 2015 року, ОСОБА_6 з серпня 2007 року була зареєстрована та мешкала в АДРЕСА_2 . У лютому 2015 року вона виїхала на постійне проживання до Російської Федерації у м. Ростов. а.с.55
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою присутніх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, його позиція є добровільною , крім того, обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини по справі у апеляційному порядку.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, скоїв таємне викрадення чужого майна, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступень суспільної небезпеки скоєного, обставини вчинення правопорушення, розмір викраденого, особу обвинуваченого, раніше не засудженого, що характеризується за місцем проживання задовільно.
Як пом`якшуючу покарання обвинуваченого обставину суд враховує щире каяття.
Як обтяжуючу покарання обвинуваченого обставину суд враховує вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.
Призначаючи покарання суд приймає до уваги вищенаведене, обставини скоєння кримінального правопорушення , їх наслідки у виді матеріальної шкоди , яка залишена без відшкодування та вважає можливим призначити покарання у виді арешту.
У відповідності до ст. 72 КК України ОСОБА_4 необхідно зарахувати в строк призначеного судом покарання термін перебування обвинуваченого під вартою (з 14 січня 2015 року по 28 травня 2015 року) із розрахунку : 1 день тримання під вартою відповідає 1 дню арешту, що складає 4 місяці 15 днів арешту.
Керуючись ст.ст. 370, 371,374 КПК України, суд
З А СУ Д И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді арешту, строком на 4 ( чотири ) місяці 10 ( десять) днів.
У відповідності до ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання термін перебування обвинуваченого під вартою з 14 січня 2015 року по 28 травня 2015 року включно.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.
Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1