Справа № 357/7072/15-к
1-кп/357/537/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №5 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0000029 щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тудорковичі

Сокальського району Львівської області, українця,

громадянина України, із середньо-технічною освітою,

одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина

ОСОБА_5 , 1997 р. народження, та неповнолітню

доньку ОСОБА_6 , 2009 р. народження, призваний 25 березня

2014 року по мобілізації Сокальсько-Червоноградскьим

ОРВК Львівської області, проходив військову службу

на посаді номера обслуги 1-ї механізованої роти 1-го

механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1

(п/п НОМЕР_2 ) у званні «сержант», працює ПП

«Агрофірма ім.Б.Хмельницького», головний

ветеринарний лікар, проживаючий за адресою

АДРЕСА_1 , раніше не судимий, ідентифікаційний код

№ НОМЕР_3 , -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи 25.03.2014 року призваним по мобілізації

ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу, яку проходив у військовому званні «сержант» на посаді номера обслуги 1-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (п/п НОМЕР_2 ), що дислокується по АДРЕСА_2 , тобто являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, діючи в порушення вимог ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, 12 січня 2015 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), та добровільного повернувся 11 березня 2015 року до військової частини був відсутній на військовій службі без поважних причин та не виконував обов`язків військовослужбовця тривалістю понад один місяць, перебуваючи в цей час за місцем свого проживання в с. Тудорковичі Сокальского району Львівської області.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні

інкримінуємого йому діяння визнав повністю і показала, що дійсно 25.03.2014 року він був призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу, яку проходив у військовому званні «сержант» в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 (п/п НОМЕР_2 ), що дислокується АДРЕСА_2 , і 12 січня 2015 року самовільно залишив розташування військової частини, так як ніяких рапортів на відпустку офіційно не писав і наказу командира військової частини про надання дозволу на залишення частини не отримаував, та добровільно повернувся до військової частини 11 березня 2015 року. Самовільно залишив військову частину в зв`язку з тим, що має батьків похилого віку, які потребують сторонньої допомоги. В скоєному розкаюється, просив суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому діяння визнав в суді повністю, підтвердив всі обставини скоєння злочину і просив не досліджувати інші докази, які зібранні під час досудового слідства, та підтвердив, що положення ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснені і зрозумілі, суд вважає за можливе обмежитись допитом обвинуваченого та не досліджувати інші докази, які зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінуємого йому злочину доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обираючи обвинуваченому покарання за вчинене, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченого, ступінь його вини, обставини, що обтяжують та пом`якшують кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що останній раніше не судимий, притягується до кримінальної відповідальності вперше, вчинив злочин середньої тяжкості, працює, має на утриманні пристарілих батьків та двох неповнолвтніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, також позитивно характеризується і командуванням військової частни НОМЕР_1 , свою вину у вчиненому визнав повністю і чистосердечно розкаявся, обтяжуючі його вину обставини відсутні, а тому вважає за можливе застосувати відносно нього покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його відвідбування покарання з випробуванням на іспитовий строк.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 370, 371, 374, 537 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки. Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, періодично зявлятись для реєстраці в органи кримінально-виконавчої системи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 покладених нанього обов`язків покласти на органи кримінально-виконавчої системи за місцем його постійного проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1