У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І,

суддів

Кармазіна Ю.М. і Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Вергізової Л.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 08 квітня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Кіровоградської області на
вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2006
року щодо ОСОБА_1.,

в с т а н о в и л а :

вказаним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

раніше
судимого 06 грудня 2004 року

за ч.2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі

і звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на
строк 3 роки.

Відповідно до вимог ст. 71
КК України до призначеного ОСОБА_1 покарання частково приєднано невідбуте
покарання за попереднім вироком Голованівського районного суду Кіровоградської
області від 06 грудня 2004 року і визначено йому остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком 2 роки і покладено обов'язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК
України.

В апеляційному порядку
справа не розглядалася.

За вироком ОСОБА_1 визнано
винним у тому, що він повторно, незаконно для власного вживання без мети збуту
зберігав наркотичний засіб - канабіс у великих розмірах.

21 грудня 2004 року приблизно о 14 год. 40 хв. вказаний наркотичний засіб
вагою 19, 58 гр. у ОСОБА_1. було виявлено і вилучено працівниками міліції.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації дій
ОСОБА_1., порушує питання про скасування вироку щодо нього та направлення
справи на новий судовий розгляд у зв'язку з невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину та даним про його особу. Зокрема, вважає, що
призначене ОСОБА_1 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України є надто м'яким, оскільки він, будучи раніше
засудженим, вчинив новий злочин під час іспитового строку за попереднім
вироком. Крім того, вказує на те, що ухвалою колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України від 05 жовтня 2006 року вирок щодо
ОСОБА_1. з цих же підстав було скасовано, а справу направлено на новий судовий
розгляд, однак суд, повторно, безпідставно звільнив ОСОБА_1 від відбування
покарання на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, яка підтримала касаційне подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши наведені в поданні доводи, колегія суддів
вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винності
ОСОБА_1. у вчиненні злочину, за який його засуджено, правильність кваліфікації
його дій, ґрунтуються на досліджених і перевірених у судовому засіданні
доказах, що в касаційному поданні не оспорюється.

Є обгрунтованим і висновок суду в частині призначеного
ОСОБА_1 покарання.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України
врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини справи, те що він
добровільно видав наркотичний засіб, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю
злочину. Враховуючи зазначене, а також дані про особу ОСОБА_1., зокрема те, що
він позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину та
дружину, суд правильно дійшов до висновку про можливість його виправлення без відбування
покарання, звільнивши від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки виходячи зі змісту
положень ст.75 КК України законодавець не пов'язав можливість застосування цієї
норми закону за наявності такої умови, як засудження вперше.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, також вважав за можливе звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання на
підставі ст. 75 КК України (а.с. 126).

Про те, що прокурор
погодився з таким рішенням суду свідчить і те, що в апеляційному порядку вирок
щодо ОСОБА_1. не оскаржувався.

Місцевий суд належним чином вмотивував прийняте рішення про призначення
засудженому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

За таких обставин наведені в касаційному поданні доводи про те, що суд
неправильно застосував вказаний закон, - не є обґрунтованими.

Доводи наведені в касаційному поданні про безпідставне, повторне звільнення ОСОБА_1. від відбування покарання на
підставі ст. 75 КК України, оскільки ухвалою колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України від 05 жовтня 2006 року вирок
місцевого суду щодо ОСОБА_1. з цих же підстав було скасовано, є необґрунтованими.

Попередній вирок щодо ОСОБА_1. було скасовано із-за м'якості призначеного йому покарання і наведені в ухвалі Верховного Суду
України вказівки було виконано судом при новому розгляді справи.

Отже, суд при застосуванні ст. 75 КК України до засудженого ОСОБА_1., не
порушив загальних засад призначення покарання, передбачених у розділі XІ Кримінального
кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

вирок Голованівського районного суду
Кіровоградської області від 18 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1залишити без зміни, а
касаційне подання заступника прокурора Кіровоградської області - без
задоволення.

с у д д і :

Присяжнюк Т.І.
Кармазін Ю.М.
Школяров В.Ф.