Справа № 466/7588/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/76/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Подорожне, Жидачівського району, Львівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, засудженого вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 25.02.2013р. за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 5 листопада 2014р.

за участю: прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 25.02.2013р. ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 307 КК України виправдано.

Адміністрація Личаківської ВК № 30 та голова спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до місцевого суду відповідно до вимог ст. 81 КК України із спільним клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , як такого, що довів своє виправлення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.11.2014р. відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , який відбув 2/3 строку призначеного покарання, а саме на день розгляду клопотання судом першої інстанції відбув 2 роки 1 місяць 2 дні, до закінчення строку відбування покарання залишилось 10 місяців 28 днів.

Не погоджуючись з ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати дану ухвалу та постановити свою ухвалу, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування призначеного покарання. Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та безпідставною, оскільки судом не взято до уваги те, що перебуваючи у Личаківській виправній колонії ним жодного разу не порушувався порядок режиму утримання, має чотири заохочення, адміністрація виправної колонії представила необхідні доводи щодо його умовно-дострокового звільнення. Дані обставини, на думку апелянта, свідчать про його виправлення та є підставою для застосування положень ст. 81 КК України. Звертає увагу, що має двох дітей та батьків похилого віку, які потребують його допомоги.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з належною повнотою дослідивши матеріали клопотання, оглянувши особову справу засудженого, прийшов до обґрунтованого висновку, що адміністрацією Личаківської ВК №30 не надано достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_6 , відбуваючи покарання, засвідчив успішність процесу виправлення та підставно відмовив в його умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання.

Так, як вбачається із матеріалів клопотання, засуджений ОСОБА_6 неодноразово судимий, по попередніх судимостях звільнявся від відбування покарання з випробуванням та на підставі Закону України „Про амністію, 13.09.2009р. був звільнений умовно-достроково на невідбутий термін покарання (1 рік 3 міясці 3 дні), призначеного за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 309, 69, ч. 2 ст. 307, 69, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310, ч. 1 ст. 311, 70, згідно вироку Жидачвського районного суду Львівської області від 10.10.2006р., проте після звільнення засуджений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів і вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 25.02.2013р. був засуджений за ч.2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги про те, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення, з огляду на те, що під час відбування покарання стягнення на нього не накладались і він чотири рази заохочувався адміністрацією установи, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05.11.2014р. про відмову в умовно достроковому звільнені засудженого ОСОБА_6 законною та обґрунтованою.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 5 листопада 2014р. про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4