АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня
2007 р. Колегія
суддів судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого-судді Літвінцева В.М.

судді Євтушенка
В.Г.

народних
засідателів: Господарікової
А.Ю., Величковської Л.А.,

Жалдак В.О.

при
секретарі ОСОБА_1ої
С.А.

з участю
прокурора Коваль СІ.

потерпілих-цивільних ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

позивачів ОСОБА_5

неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_6

і його
законного представника ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

розглянувши у
відкритому судовому засідання в залі суду м. Черкаси та у ви'їздному засіданні
в м. Жашків Черкаської області кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, українця, громадянина України, уродженця м.
Монастирище, Черкаської області, з середньою спеціальною освітою, вдівця, не
працюючого, без постійного місця проживання і роботи, раніше не судимого
(перебувачий у міжнародному розшуку по даній справі в порядку екстрадиції був
виданий Україні правоохоронними органами Російської Федерації), -

у
вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.142, п. п. «а», «і» ст. 93 КК України (в
редакції 1960 року), -

встановила:

ОСОБА_1 у другій половині жовтня місяця 2000 року для
вчинення тяжких корисливих злочинів із застосуванням насильства, з метою
протиправного збагачення за рахунок індивідуального майна громадян, організував
стійку організовану злочинну групу, до складу якої увійшли ОСОБА_9, ОСОБА_10, а
в подальшому були залучені ще й ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Всі четверо вже засуджені
вироком судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської
області від 23 липня 2001 року, в тому числі за ст.ст.93 п. п. «а», «і», 142 ч.
З КК України ( ред.. 1960
року), і відбувають відповідні терміни ув'язнення в місцях позбавлення волі.

Здійснюючи керівництво цією організованою групою, ОСОБА_1
заздалегідь розробляв плани вчинення злочинів (розбійних нападів), які в
подальшому погоджував з ч.1енами організованої групи і які корегувалися в
залежності від розвитку подій, розподіляв ролі, обов'язки і викрадене майно між
ч.1енами цієї групи, а також сам приймав активну участь у всіх вчинених групою
злочинах в якості співвиконавця.

Так, вранці 22 жовтня 2000 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_9 і ОСОБА_10 для
підготовки до вчинення розбійного нападу на попутному транспорті вирушили із с Краснопіль,
Чуднівського району Житомирської області, в с Пугачівку, Жашківського району Черкаської області, за
місцем проживання знайомих ОСОБА_1 - сім'ї ОСОБА_4, де 23 жовтня 2000 року
ОСОБА_1 показав на місці і розказав своїм спільникам про будинок подружжя
ОСОБА_4, на яких вони планували вчинити напад з метою пограбування, після чого
всі троє направилися у м. Жашків, Черкаської області.

Того ж дня, тобто 23.10.2000 року, близько 16 год. на автобусній
станції м. Жашкова, після вживання спиртних напоїв, розробляючи план вчинення
розбійного нападу в с Пугачівці,
ОСОБА_1, з метою створення сприятливих умов та полегшення вчинення злочину,
запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинити спочатку розбійний напад на одного з
водіїв приватного таксі та його вбивство для заволодіння легковим автомобілем,
який належало використати як засіб перевезення вилученого в подружжя ОСОБА_4
майна і для якнайшвидшого зникнення з місця вчинення розбою, на що ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 дали свою згоду.

Таким чином, ОСОБА_1, являючись організатором злочинної
групи і виконавцем злочинів, в складі організовано злочинної групи разом із
ОСОБА_9 і ОСОБА_10, як співвиконавців злочинів, діючи по заздалегідь
розробленому плану, взаємоузгодженими діями із розподіленими ролями: ОСОБА_1
безпосередньо повинен був вчинити вбивство водія, ОСОБА_10 - допомагати йому
долати опір потерпілого, а ОСОБА_9 - сісти за кермо на місце водія та управляти
надалі транспортним засобом після його заволодіння, - з корисливих мотивів і
умислом на позбавлення життя потерпілого вчинив розбійний напад на громадянина
ОСОБА_13 в його машині, під час якого шляхом удушення та утопления у воді умисно убив
його та заволодів майном ОСОБА_13 за наступних обставин.

Того ж дня,
23.10.2000 року, близько 19 год.,
ОСОБА_1, реалізуючи умисел на розбійний напад і умисне вбивство,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння і діючи з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 в
складі організованої злочинної групи по раніше розробленому плану, на
автобусній станції м. Жашків зупинили легковий автомобіль «ВАЗ-2107» д.н.
НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_13 і попросили підвести їх за грошову
винагороду в с Житники, Жашківського
району. По приїзду у вказаний населений пункт і зупинення транспортного засобу
на автобусній зупинці, яка знаходилась на автошляху сполученням Жашків -
Монастирище в с.
Житники, приблизно о 19
год.20 хв., ОСОБА_1 який

спеціально розташувався в салоні автомобіля позаду водія, з метою вбивства
напав на нього, накинувши на шию ОСОБА_13 шкіряний пасок, заздалегідь взятий у
ОСОБА_9, і ним, а також руками став душити потерпілого, перетягнувши його на
заднє сидіння автомобіля. При цьому По донський допоміг перекинути ноги водія,
ОСОБА_9 зайняв місце водія за кермом, а ОСОБА_1продовжував душити руками за шию
ОСОБА_13 та завдавати ударів, в результаті чого заподіяв йому синці і садна на
шиї, лівій щоці та нижній губі, крововиливи під кон'юктиву очей, закритий
перелом правого ріжка під'язикової кістки в поєднанні з крововиливами навколо
нього, які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Під час цього автомобіль, яким заволоділи нападники, під керуванням
ОСОБА_14 і за вказівкою ОСОБА_1 рушив по вказаному автошляху в напрямку на м.
Монастирище, де поблизу с
Шуляки, Жашківського району Черкаської області, будучи впевненими, що ОСОБА_13 мертвий, так як
той вже не подавав зовнішніх ознак життя, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_10 і за
допомогою ОСОБА_9 витягли ОСОБА_13 з машини і вкинули його у річку Гнилий
Тікич, де внаслідок поєднаної механічної асфіксія від стискання шиї руками та
утопления у воді настала смерть ОСОБА_13

Після завершення розбійного нападу та дій по вбивству ОСОБА_13, ОСОБА_1
разом із спільниками заволоділи індивідуальним майном потерпілого на загальну
суму 26 тисяч 456 гривень, а саме : легковим автомобілем « ВАЗ - 2107» д.н.
НОМЕР_1, вартістю 26 тисяч гривень, шкіряною курткою вартістю 95 грн., туфлями
вартістю 85 грн., кепкою-блайзером, вартістю 2 грн., наручним годинником «ASAHI», вартістю 5 грн.,
балончиком з газом «Терен-4», вартістю 15 грн., грошима в сумі 254 грн., яке
обернули на свою корись і розпорядилися на власний розсуд.

Продовжуючи реалізовувати умисел на розбійний напад для заволодіння майном
подружжя ОСОБА_4, ОСОБА_1, являючись організатором злочинної групи і виконавцем
злочину, в складі організованої злочинної групи разом із ОСОБА_9 і ОСОБА_10, як
співвиконавців злочину, залучивши у своє угрупування ще й свого знайомого
ОСОБА_12 разом із
ОСОБА_11, які тоді ще не усвідомлювали ступеню зорганізованості цього
злочинного об'єднання і діяли за попереднім зговором у групі осіб, з
розподіленими ролями, як співвиконавці, діючи по заздалегідь розробленому
плану, згідно з яким: ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 по вказівці ОСОБА_1 повинні
були проникнути в будинок потерпілих та, застосовуючи насильство, заволодіти їх
майном, а він із ОСОБА_12,
у зв'язку з тим, що раніше неодноразово були в цьому помешканні і тому
могли бути впізнаними господарями, - повинні були знаходитись поруч на подвір'ї,
слідувати за обстановкою і переносити крадені речі в автомобіль, - з корисливих
мотивів і повторно вчинив розбійний напад, на цей раз на сім'ю своїх знайомих
ОСОБА_4 в с Пугачівка,
Жашківського району, з проникненням у нічний час у їх помешкання і заволодіння
майном потерпілих за наступних обставин.

24 жовтня 2000
року близько 00 год. 20 хв.
всі п'ятеро на викраденому і привласненому в результаті нападу та вбивства гр..
ОСОБА_13 автомобілі « ВАЗ- 2107» д.н. НОМЕР_1 приїхали в с Пугачівка
Жашківського району Черкаської області, де з метою відкритого і насильницького
заволодіння індивідуальним майном, ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 через
незамкнені вхідні двері проникли в будинок АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_4, а
ОСОБА_1разом із ОСОБА_12
залишилися на подвір'ї коло будинку. Вчиняючи запланований напад поєднаний
насильством, небезпечним для життя і здоров'я потерпілого ОСОБА_4, ОСОБА_10,
одягнувши для цього маску з прорізами для очей і взявши в руки зараннє
підготовлену металеву трубу, наніс останньому три удари трубою по голові, плечу
та потилиці, застосував препарат дратівливої та сльозогінної дії «Терен-4»,
викрадений і привласнений в результаті нападу і вбивства гр. ОСОБА_13, в
результаті чого спричинив легкі тілесні ушкодження господарю без короткочасного
розладу здоров'я у вигляді саден в ділянці верхнього краю лівої лопатки. А
відносно ОСОБА_15 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_16 - висловлював, разом із
вимогою

про передачу майна,
погрози фізичної розправи, які в ситуації, що склалася
сприймалися ними як реальні.

Скориставшись наслідками застосованого до потерпілих фізичного та
психічного насильства, ОСОБА_14, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стали відкрито вилучати з
домоволодіння ОСОБА_4 цінні речі та гроші та передавати їх на вулицю ОСОБА_1 та
ОСОБА_12 які, в свою
чергу, складали викрадене майно у автомобіль. В результаті розбійного нападу
вони заволоділи майном сім'ї ОСОБА_4 та їх грошима на загальну суму 3.286
грн.05коп., а саме: телевізором «LG», вартістю 1200
грн., магнітолою «Ореанда», вартістю 141 грн., пилососом «Ракета-30», вартістю
128грн., туфлями жіночими, вартістю 62 грн.,75 коп., набором терток, вартістю
10грн.80 коп., міксером, вартістю 24 грн., праскою ЕК-1200, вартістю 20 грн.,
сережками із золота «ромбик», вартістю 280 грн., курткою шкіряною чоловічою,
вартістю 208 грн., курткою шкіряною
жіночою, вартістю 224 грн., курткою шкіряною дитячою, вартістю

104
грн., костюмом спортивним чоловічим, вартістю 72 грн.,
джинсами, вартістю 54 грн., туфлям чоловічими, вартістю 76грн. 50коп.,
відеомагнітофоном «Самсунг», вартістю 400 грн., відеокасетами в кількості 22
штук, вартістю 8 грн. за штуку, на суму 176 грн., грошима в сумі

105
грн., які обернули на свою користь і з місця вчинення
злочину на автомобілі зникли.

Проте наступного дня після вчинення розбійного нападу в с Пугачівка
ОСОБА_11 і ОСОБА_12 були затримані в результаті оперативно проведених
працівниками міліції заходів, а згодом - затримані і викриті ОСОБА_14 з
ОСОБА_10. Всі четвер предстали перед судом і вироком від 23 липня 2001 року, в
тому числі за ст.ст.93 п.п. «а», «і»; 142 ч.3 КК України ( в ред. 1960 року),
засуджені до тривалих термінів ув'язнення; вирок суду ніхто з них не оскаржив.
ОСОБА_1 залишив територію України, більше п'яти років переховувався на
території сусідньої держави, де, перебуваючи в міжнародному розшуку, 10.03.2006
року був затриманий і в порядку екстрадиції виданий Україні правоохоронними
органами Російської Федерації.

ОСОБА_1 на досудовому слідстві та в судовому засіданні свою вину в
пред'явленому обвинуваченні визнав повністю. Підтвердив встановлені факти
створення для вчинення злочинів і самої такої діяльності стійкої та
організованої групи у складі його, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за виключенням лише тієї
обставини, що не він був її організатором і організатором вчинених злочинів.
Знаходячись під впливом більш досвідчених, з точки зору кримінального минулого,
своїх спільників він не зміг їм відмовити і через незадовільні
матеріально-побутові умови свого існування вимушений був погодитись на
пропозиції ОСОБА_14 поліпшити своє матеріальне становище шляхом пограбування
громадян і, зокрема, своїх знайомих ОСОБА_4. Для цього вони запланували
спочатку напасти в дорозі на водія приватного такі, придушити його і таким
чином заволодіти транспортним засобом, необхідним їм в процесі пограбування
ОСОБА_4, розподілили ролі і фактично зробили це. Він особисто задушив цю
людину, виконуючи вказівки своїх спільників. Не заперечує, що саме він навів
ч.1енів групи на будинок ОСОБА_4 і якби не це, ніяких злочинів у Жашкові та с
Пугачівка не сталося б.

Стверджує, що добре розуміє в чому його обвинувачують, знає статті
кримінального Кодексу та міру відповідальності за скоєне; ознайомлений з
вироком суду від 23.07.2001року відносно ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 і погодився з ним. Стверджує про щире каяття, пробачався перед
потерпілими, позови яких визнав у повному обсягу, і просив суд суворо його не
карати.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини його вина за епізодом розбійного нападу та
умисного вбивства в складі організованої злочинної групи разом із ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 гр. ОСОБА_13 в с.
Житники, Жашківського району Черкаської області, 23.10.2000 року
підтверджується:

- показами на
досудовому слідстві, в судовому засіданні 21.06.2001 року, що підтверджено
набравшим законної сили вироком суду від 23.07.2001 року (справа №1-45(2001р),
а також в судовому засіданні по
даній справі 13.06.2007 року співучасників злочинної
групи -

ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Які показали, що в другій
половині жовтня 2000 року саме ОСОБА_1 запропонував їм пограбувати сім'ю близьких
родичів своєї дружини, які мешкали в с
Пугачівка, Жашківського району. З його пропозицією вони погодились, а тому
23.10.2000 р. спочатку приїхали в те село оглянути будинок, а потім на
автовокзалі м. Жашкова, розпиваючи спиртні напої і розробляючи план
пограбування, ОСОБА_1 запропонував вчинити напад на одного із таксистів та його
вбивство, заволодіти автомобілем, на якому в подальшому мали покинути місце
злочину та вивезти награбоване майно. Як пояснював ОСОБА_10, ОСОБА_1 спочатку
запропонував придушити водія йому, потім ОСОБА_9, однак вони відмовились і тому
ОСОБА_1 взяв все це на себе. Згідно погодженого між ними плану, ОСОБА_1 повинен
був сісти в салон автомобіля позаду водія і паском від штанів задушити його;
ОСОБА_10 мав допомагати долати опір таксиста, а ОСОБА_14 - керувати автомобілем
після його заволодіння.

Того ж дня, 23.10.2000 року близько 19 год., на автостанції м. Жашків вони зупинили автомобіль ВАЗ-2107
білого кольору, за кермом якого сидів чоловік віком до 60-ти років, і якого
вони попросили відвезти їх у с.
Житники. По приїзду в с.
Житники і зупинки автомобіля, ОСОБА_1 ззаду накинув водію на шию
пасок, який взяв в м. Жашкові в ОСОБА_14, та став душити потерпілого,
перетягнувши його на заднє сидіння, а ОСОБА_10 допоміг перекинути ноги. В цей
час ОСОБА_14 сів за кермо автомобіля і поїхав у напрямку м. Монастирище.

Як пояснювали ОСОБА_14 з ОСОБА_10, після того, як ОСОБА_1 повідомив, що у
водія відсутній пульс, вони зняли з потерпілого куртку, туфлі, годинник, фуражку та газовий балончик
і, виїхавши за с Шуляки ,
викинули тіло ОСОБА_2 в річку, а на його автомобілі повернулися додому в с Краснопіль, де
награбоване майно розділили між собою. Автомобіль продати не змогли, тому
ОСОБА_10 відігнав його на полігон і там спалив. У такий спосіб вони заволоділи
майном ОСОБА_13 на загальну суму 26.456 грн.

ОСОБА_14 та ОСОБА_10 наполягали, що ініціатором, організатором та найбільш
активним учасником у вчиненні цього злочину був саме ОСОБА_1; всі діяли згідно
запропонованого ним плану, виконуючи кожен свою роль, і саме ОСОБА_1
безпосередньо позбавив життя водія. Про те, що вони мали намір саме вбити водія
таксі підтверджує протокол зводин віч-на-віч між ОСОБА_10 та ОСОБА_9
досліджений у судовому засіданні (т. 1а.с. 99-102). У вчиненому вони
розкаялися, вирок суду про своє засудження від 23.07.2001 року не оскаржили,
погоджуючись з ним;

· даними
протоколу огляду місця події від 24.10.2000 року про те, що під дорожнім
містком за с Шуляки,
Жашківського району, в річці Гнилий Тікич виявлено труп чоловіка з паском від
штанів на шиї, з татуюванням «ОСОБА_17» на пальцях лівої руки (т.іа.с. 5;6). На
загиблому було виявлено штани, сорочку та тільняшку (т.іа.с.13), які були
впізнанні сином потерпілого, ОСОБА_2, що належали його батькові; оглянуті і
приєднані до справи в якості речових доказів (т.1 а.с. 14);

· даними
висновку судово-медичної експертизи №484 від 25.10.2000 року, згідно якого
смерть ОСОБА_13 наступила внаслідок поєднаної механічної асфіксії від стиснення
шиї руками та утопления у воді. На трупі виявлено закритий перелом правого
ріжка під'язикової кістки, крововиливи навколо під'язикової кістки, синці та
садна на шиї, що виникли від дії тупих твердих предметів, цілком можливо від
стискання шиї руками. Перелом під'язикової кістки від дії паска утворитися не міг
( т.1 а.с. 9-10). Відповідно до даних додаткової судово-медичної експертизи від
15.03.2001 року зазначені тілесні ушкодження у ОСОБА_13 кваліфікуються як
тяжкі, у зв'язку з небезпекою для життя (т.1 а.с. 136);

показами
на досудовому слідстві, в судовому засіданні 21.06 2001 року ( по справі № 1-45
(2001року), а також в судовому засіданні по даній справі 31.05.2007 року
потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - сином і
дружиною загиблого. Які показали, що їхній

батько (чоловік) займався перевезенням пасажирів на
власному автомобілі ВАЗ-2107 білого кольору д.н. НОМЕР_1, підзаробляючи іноді
таким чином, як пенсіонер. 23 жовтня 2000 року він поїхав на автостанцію м.
Жашкова і не повернувся. Одягнутий він був у шкіряну куртку, туфлі, фуражку, при ньому був наручний
годинник та гроші в сумі 254 грн. Згодом тіло батька (чоловіка) було знайдено в
річці Гнилий Тікич; куртка, взяття, годинник та газовий балончик - були
відсутні. Пропав і автомобіль, який злочинці потім спалили. Цими злочинами їм
спричинена моральна і матеріальна шкода, яку просять відшкодувати також і за
рахунок ОСОБА_1, згідно заявленого ними позову;

- речовим
доказам: наручним годинником «ASAHI», вилученим у
ОСОБА_10 при

обшуку, який був впізнаний
потерпілою ОСОБА_3 як
такий, що належав її чоловікові і

знаходився у салоні його автомобіля
(т.1 а.с.131); оглянутим і приєднаним до справи в якості

речового доказу;

- речовим доказом:
балончиком з газом «Терен-4», вилученим у ОСОБА_10 при його

обшуку, який був з іншими речами викрадений після нападу
і вбивства гр.. ОСОБА_13;

- речовим доказом:
шкіряним ременем для штанів, вилученим 25.10.2000 року з трупа

ОСОБА_2, знаходився на шиї трупа ( т. 1а.с. 12,13), який
був впізнаний ОСОБА_9 як

такий, який він 13.10.2000 року на автостанції м. Жашкова
віддав ОСОБА_1 і той задушив водія

(т.1 а.с. 130); оглянутим і приєднаним до справи в якості
речового доказу (т.1 а.с. 14).

В подальшому, в результаті проведених міліцією
оперативно-розшукових заходів на полігоні с
Краснопіль було знайдено згорівший автомобіль ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_1, який
згідно даних ДАІ зареєстрований на ім'я ОСОБА_2. Номерні знаки вилучено та
приєднано до справи в якості речових доказів (т.1 а.с. 142, 143-144; 145).

При відтворенні обстановки і обставин події ОСОБА_10 та,
відповідно, ОСОБА_9 безпосередньо на місці показали і розповіли, як вони разом
та, згідно раніше розробленому плану-домовленості з ОСОБА_1 вчинили розбійний
напад і вбивство ОСОБА_13, хто і яку роль при цьому виконував. При цьому знову
вказували на ОСОБА_1, як на організатора та безпосереднього виконавця вбивства
потерпілого ОСОБА_13 (т.1 а.с. 70-75; 76-80). Така ж слідча дія була проведена
і по даній справі з ОСОБА_1 у присутності його захисника, в ході якої він
відтворив події злочину та показав, як згідно попередньої домовленості з
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили напад на водія таксі та позбавили його життя.
ОСОБА_1 показав, як паском від штанів, який взяв у ОСОБА_14, він душив
потерпілого в салоні автомобіля (т.2 а.с. 182-184; 185-193).

Результати відтворення обстановки і обставин подій з
учасниками організованої злочинної групи ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, як і
вищевказані речові докази та результати проведених судових експертиз,
об'єктивно співпадають з даними огляду місця події, відповідають показам ОСОБА_1,
ОСОБА_10 та ОСОБА_14 в якості підозрюваних, обвинувачених та підсудних, які
вони добровільно і без будь-якого примусу давали на протязі всього досудового і
судового слідства, в тому числі у присутності своїх захисників-адвокатів.
Дотримання слідчими органами процесуальних умов зібрання і закріплення їх як
доказів сумнівів не викликає.

Всі
докази у їх сукупності об'єктивно свідчать про високу узгодженість дій
учасників організованої ОСОБА_1 групи, їх цілеспрямованість при досягненні
спільної мети. Готуючись до скоєння тяжких корисливих злочинів ОСОБА_1 разом із
ОСОБА_9 і ОСОБА_10 розробляли план своїх дій, розподіляли ролі і чітко їх
дотримувалися. Усвідомлюючи, що заволодіти необхідним їм автомобілем вони
можуть тільки через вбивство водія, що і було фактично ними зроблено у
виконанні ОСОБА_1, всі ч.1ени організованої групи мають нести відповідальність
за вчинення цього умисного вбивства, незалежно від своєї

конкретної ролі і обсягу дій, які сприяли досягненню такого бажаного для
них спільного результату.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини його вина за епізодом
розбійного нападу в складі організованої злочинної групи разом із ОСОБА_9 і
ОСОБА_10, а також за участі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на сім'ю ОСОБА_4
в с Пугачівка,
Жашківського району Черкаської області, 24.10.2000 року підтверджується:

даними протоколу місця огляду події та план-схемою до нього, згідно
якого в домоволодінні сім'ї ОСОБА_4, розташованому АДРЕСА_1, вхідні двері в
будинок не пошкоджені, але в кімнатах розкидані речі та одяг, двері шафів та
тумбочок відчинені, що свідчить про відшукування злочинцями певного майна (т. 1
а.с. 17-18, 19).

показами на досудовому слідстві, в судовому засіданні
21.06.2001 року ( по справі № 1-45/2001 року), а також в судовому засіданні по
даній справі 31.05.2007 року потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_15 - господарів
домоволодіння. Які показали, що в ніч на 24.10.2000 року до них у хату
увірвалося двоє осіб, обличчя одного з яких закривала чорна маска з прорізами
для очей і рота, в руках був кусок металевої труби. Саме він спочатку декілька
раз ударив трубою сплячого ОСОБА_4, наказавши накритись одіялом і лежати тихо,
погрожуючи в іншому випадку застосувати насильство проти його дружини та
дитини, а потім те ж саме наказав робити і ОСОБА_15, бризнувши при цьому їй у
обличчя газом із балончика. До спальні знаходив ще один нападник, було чути, що
в хаті є хтось і третій. Чоловік, який був у масці, весь час погрожував, щоб
віддавали гроші і золото, відібрав у ОСОБА_15 золоті сережки, запитував, де
автомобіль. Вони обдивлялися усі кімнати, поперекидали все у будинку в пошуках
цінностей. Приблизно через 20 хв. нападники покинули будинок і було чути, як з
двору від'їхав автомобіль схожий на «Жигулі». При огляді кімнат вони виявили
пропажу телевізора, відео та аудіо магнітофонів, відеокасет, праски, одягу,
взуття, грошей в сумі 105 гривень, які знаходилися на підвіконні, пилососа, та
ін. речей, зазначених в обвинувальному висновку, на загальну суму 3286 грн. 05
коп.

Надалі вони викликали працівників міліції, яким повідомили
про напад, а ОСОБА_15 звернулась з відповідною заявою про притягнення до
відповідальності раніше не знайомих злочинців (т. 1 а.с. 16). Про те, що до
вчинення такого нападу була причетна й не стороння їм людина, тобто ОСОБА_1,
працівники міліції запідозрили одразу ж , але ОСОБА_4 не могли подумати, що
організатором і учасником злочину був саме він, з яким у них були дружні і
добрі стосунки.

Аналогічні покази дав присутній тоді вдома і
неповнолітній потерпілий ОСОБА_6, який зазнав сильного нервового потрясіння із
негативними наслідками для свого здоров'я, які мають місце і зараз.

Сім'ї ОСОБА_4 спричинена моральна і матеріальна шкода,
яку вони просять відшкодувати і за рахунок ОСОБА_1, згідно заявленого ними
позову;

· висновком
судово-медичної експертизи № 1052-А, згідно якої потерпілому ОСОБА_4 при нападі
заподіяні легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу
здоров'я, можливо при нанесенні удару металевою трубою, у вигляді саден в
ділянці верхнього краю лівої лопатки (т. 1 а.с. 105);

показами
на досудовому слідстві, в судовому засіданні 21.06.2001 року, що підтверджено
набравшим законної сили вироком суду від 23.07.2001 року ( справа № 1-45/2001
року), а також в судовому засіданні по даній справі 13.06.2007 року співучасників
злочинної групи -ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Які показали, що після вбивства водія
приватного таксі і на його автомобілі вони разом із ОСОБА_1 поїхали в с
Лукашівку, Монастерищинського району, де взяли з собою знайомого ОСОБА_1 -
ОСОБА_12 та ОСОБА_11 і направилися в

с. Пугачівку
для пограбування сім'ї ОСОБА_4. По приїзду у вказаний населений пункт 23.10.200
року близько 24 год., діючи
згідно з узгодженим ними планом, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшли
через незамкнені вхідні двері в помешкання ОСОБА_4, а ОСОБА_1 із ОСОБА_12
залишилися на подвір'ї, щоб слідкувати за обстановкою і допомагати в подальшому
переносить викрадене майно в автомобіль. При цьому ОСОБА_10 одягнув на голову
раніше приготовлену спортивну шапочку з прорізями для очей та рота, взяв
металеву трубу, якою вдарив господаря, що спав на дивані по спині, бризнув йому
в обличчя газом з балончика та наказав лежати. В іншій кімнаті знаходилась
дружина господаря з малим сином, які прокинулися від шуму. їм також наказали не
чинити опору. Після чого вони забрали з різних кімнат будинку телевізор, відео
та аудіо магнітофони, відеокасети, одяг, взуття, гроші та інші речі, забрали
сережки із золота у дружини господаря. Все це вони передавали ОСОБА_11, а той
виносив у двір, де за допомогою ОСОБА_1 та ОСОБА_12 завантажили автомобіль і
всі разом поїхали в м. Бердичів. Там на квартирі ОСОБА_10 вони залишили
викрадене майно, а ОСОБА_1 забрав собі відеомагнітофон та шкіряну куртку і
залишив їх ( ОСОБА_10- т. 1 а.с. 61-66, 70-78, 83-85, 118-120, 128-129; ОСОБА_9
-т.1 а.с. 86-88, 89-94,116-117,125-127,138-139).

- показами на
досудовому слідстві і в судовому засіданні 21.06.2001 року, що підтверджено

набравшим законної сили вироком суду від 23.07.2001 року
( справа № 1-45/2001р.) інших

співучасників розбійного нападу - ОСОБА_11 та ОСОБА_12
Які, визнавши свою вину і

щиро розкаявшись, пояснили, що 23-24.10.2000 року
випадково були залучені до

пограбування сім'ї ОСОБА_4 в с Пугачівка.
Оскільки раніше незнайомі ОСОБА_14, ОСОБА_10

та кум ОСОБА_12 - ОСОБА_1, машину яких ОСОБА_12
дозаправив пальним, спочатку

запросили їх поїхати на машині в гості разом з ними і
лише у дорозі, а потім вже на подвір'ї

будинку ОСОБА_4 дали їм зрозуміти, що за їх участі буде
вчинюватися розбійний напад на цю

сім'ю. ОСОБА_12 раніше бував у помешканні ОСОБА_4, тому,
коли ОСОБА_1 став розробляти план

та розподіляти ролі всім учасникам нападу, він відмовився
заходити в будинок, а погодився

лише знаходитись на подвір'ї разом із ОСОБА_1 та
переносити награбоване до машини. Біля

дверей будинку ОСОБА_10 натяг маску, взяв металеву трубу,
балончик з газом і разом

із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 зайшли у трьох в хату. Як і до
кого ОСОБА_10 застосував

насильство вони не бачили, але його погрози мешканцям
будинку - « лежати, голову під

одіяло!» - чули, потім з дому донісся плач жінки та
дитини. Після чого ОСОБА_10 та

ОСОБА_14 почали передавати ОСОБА_11 речі, які той виносив
у двір і передавав ОСОБА_1 із

ОСОБА_12. Це були телевізор, пилосос, одяг, гроші та інше
майно, зазначене в

обвинувальному висновку, на загальну суму 3286 грн. 05
коп., яке склали у машину і всі на

автомобілі, яким керував ОСОБА_14, поїхали в м. Бердичів
додому до ОСОБА_10, де

залишили награбоване. В подальшому із награбованого майна
їм особисто нічого не

досталося, їх у двох залишили в м. Бердичів. Обоє
стверджують, що ініціатором і

організатором нападу на сім'ю ОСОБА_4 був саме ОСОБА_1,
який заздалегідь і ретельно його

спланував.

При проведенні відтворення обстановки та обставин події
за участі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 через декілька днів після їх затримання
працівникам міліції, вони показали на місці, як був скоєний розбійний напад на
сім'ю ОСОБА_4 в с Пугачівка,
хто І яку роль при цьому виконував (т. 1 а.с. 45-46,47-48; 49-51, 52-54).

В подальшому органами міліції 26.10.2000 року за місцем
проживання ОСОБА_10 були затримані ОСОБА_14 та ОСОБА_17, які виносили з собою
телевізор, аудіо магнітофон та міксер. Про вилучення цих та інших предметів,
які належали сім'ї ОСОБА_4, був складений відповідний протокол ( т.1 а.с.
28-29; 30), а ОСОБА_9 та ОСОБА_17 дали відповідні свідчення ( т.1 а.с. 31-36;
112-114), як і дружина останнього - свідок ОСОБА_18( т.1 а.с. 115);

- речовими доказами:
телевізором «LG», пилососом
«Ракета», стереомагнітолою «Ореанда»,

жіночими
босоніжками, міксером та набором кухонних терток і праскою, які потерпіла
ОСОБА_15 впізнала як речі, викрадені у них з будинку 24.10.2000 року при
пограбуванні; оглянуті і приєднані до справи в якості речових доказів (т.1 а.с.
81;82);

речовими доказами: документами на стереомагнітолу
«Ореанда», телевізор «LG», відеомагнітофон
«Самсунг» на речі, викрадені 24.10.2000 року з домоволодіння ОСОБА_4, виданими
слідству потерпілою ОСОБА_15 10.11.2000року для огляду і приєднання до справи в
якості речових доказів;

- даними
товарознавчої експертизи, згідно якої загальна вартість викраденого під час
розбою

у ОСОБА_4 майна (не включаючи 105 грн. грошей) становить
3.181 грн.05 коп. (т.1 а.с. 109-

110).

Крім того, при затриманні ОСОБА_10 26.10.2000 року в с Краснопіль,
Чуднівського району Житомирської області, при обшуку в нього знайдено балончик
з газом «Терен-4», який був використаний ним у процесі розбійного нападу на
сім'ю ОСОБА_4. Балончик споряджений речовиною дратівливої та сльозогінної дії;
оглянутий і приєднаний до справи в якості речового доказу;

- даними
протоколу відтворення обстановки та обставин події за участі обвинуваченого

ОСОБА_1 та фототаблицями до нього,
при проведенні якого він на місці в с
Пугачівка у

присутності свого захисника показав
будинок ОСОБА_4 та розповів про обставини вчиненого

спільно з ОСОБА_9 ОСОБА_10,
ОСОБА_12 та
ОСОБА_11 розбійного

нападу (т.2 а.с. 182-184; 194-197).

Вина ОСОБА_1 за епізодом розбійного нападу на сім'ю
ОСОБА_4 в с Пугачівка
підтверджується також його показами на досудовому слідстві по даній справі, як
і в судовому засіданні, про повне визнання своєї вини, які співпадають з даними
проведеного з ним відтворення обстановки та обставин розглядаємо! події і в
сукупності з вищенаведеними доказами складають єдину систему доказів винності
його за даним епізодом. До того ж, вироком судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Черкаської області від 23 липня 2001 року, який ніким
оскаржений не був, набрав законної сили і з яким погодився також і ОСОБА_1, -
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вже засуджено, в тому числі за скоєння
в складі стійкої організованої злочинної групи злочинів, передбачених ст.ст. 93
п.п. «а», «і»; 142 ч. З КК України ( в ред.. 1960 року), до різних термінів
позбавлення волі, де вони в даний час відбувають покарання ( т.1 а.с. 158
-171). Перші двоє для участі в слідчих та судових діях по справі ОСОБА_1 були
етаповані до Черкаського СІЗО (т.2 а.с. 122,123; 124-126; 127-129) і
знаходились там до завершення судового слідства за їх безпосередньої участі.

Колегія суддів за таких обставин критично ставиться до
тверджень ОСОБА_1 про те, що це не він був організатором групи і вчинених
злочинів, вказуючи на своїх спільників, під впливом яких він нібито знаходився.
Оскільки такі твердження спростовуються всіма здобутими доказами про
протилежне, є безпідставними і виказують намагання ОСОБА_1 принизити свою роль
в скоєному, зменшити при можливості ступінь відповідальності за це.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності
колегія суддів приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у повному
обсягу пред'явленого йому обвинувачення.

Згідно із висновком стаціонарної судово-психіатричної
експертизи № 42 від 13.02.2007 року ОСОБА_1 не виявляє ознак будь-якого
психічного захворювання; в період діяння в психічному розладі він не
знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними ( т.2 а.с. 118-120). За
таких умов по відношенню до скоєного колегія суддів вважає ОСОБА_1 осудним і
він повинен відповідати за це перед Законом.

Виходячи
з доведеного в суді обвинувачення, колегія суддів дії ОСОБА_1 кваліфікує:

·
за
ч.3 ст. 142 КК
України ( в редакції
1960року), як напад з метою
заволодіння індивідуальним майном громадян, поєднаний з насильством,
небезпечним для життя і здоров'я гр. ОСОБА_13, ОСОБА_4 та погрозою застосування
такого насильства щодо ОСОБА_15 та неповнолітнього ОСОБА_6 (розбій), вчинений
за попереднім зговором групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій з метою
заволодіння індивідуальним майном громадян, вчинений з проникненням у житло
ОСОБА_4 і поєднаний з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень щодо ОСОБА_13;

·
за ст. 93 п.п. «а», «і» КК України (в редакції 1960
року), як умисне вбивство з корисливих мотивів гр.. ОСОБА_13, вчинене
організованою групою.

При
призначенню покарання підсудному колегія суддів враховує ступінь тяжкості
вчинених ним злочинів, які є умисними і тяжкими; низькі корисливі мотиви, які
спонукали його на це, а також значну кількість кваліфікуючих ознак в таких його
діяннях, зростаючу зорганізованість протиправної діяльності злочинної групи,
намагання втягнути в неї інших осіб; тяжкість наслідків, що настали по епізоду
з потерпілим ОСОБА_13, і найбільш активну роль у процесі безпосереднього
позбавлення життя цієї людини саме ОСОБА_1; його роль в організації цього та
іншого злочину проти ОСОБА_4, близьких для нього осіб; а також те, що в
переважній своїй більшості викрадене майно потерпілим не повернуте і завдані
злочинами збитки добровільно не відшкодовані; відношення винного до скоєного,
який втік від відповідальності і більше п'яти років переховувався на території
сусідньої держави.

Як особа
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження ( т.1 а.с.153; т.2 а.с. 25-27), вдівець,
без постійного місця проживання і місця роботи, в цілому фізично і психічно
здорова людина (т.2 а.с. 214), до кримінальної відповідальності притягується
вперше (т.1 а.с. 148,149; т.2 а.с. 28-31). Будучи затриманим і викритим у
вчиненні таких тяжких злочинів, свою вину визнав і став на шлях співробітництва
із слідством та судом, що дало змогу якнайшвидше провести розслідування та
судовий розгляд його кримінальної справи. Окрім тверджень про повне визнання
своєї вини ОСОБА_1 також повністю визнав і свій обов'язок відшкодувати завдану
шкоду, визнавши у повному розмірі позови потерпілих-цивільних позивачів по
даній справі. Між вчиненим ОСОБА_1 і притягненням його до відповідальності
пройшов значний проміжок часу.

Відносно
ОСОБА_1 колегія бере також до уваги матеріально-побутові умови його проживання,
які є незадовільними і які стали однією з причин вчинення ним цих корисливих
злочинів.

Все це у
сукупності свідчить про можливість виправлення ОСОБА_1 в місцях позбавлення
волі без застосування максимально можливого терміну його ув'язнення і
враховуються в даному конкретному випадку в якості обставин, що пом'якшують
його відповідальність за скоєне; дає підстави для застосування принципу не
складання, а поглинення покарань за сукупністю злочинів. Як наполягав на цьому
прокурор у своєму виступі в дебатах, вказував орган досудового слідства в
обвинувальному висновку ( т.2 а.с.237).

Одночасно
в якості обтяжуючих покарання винного обставин колегія враховує: вчинення
злочину організованою групою і щодо малолітнього за епізодом розбійного нападу
на сім'ю ОСОБА_4;вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного
сп'яніння. Всі інші, що вказані в тексті обвинувального висновку, - являються
складовою частиною злочинів, за які ОСОБА_1 засуджується, і тому повторно ще й
обтяжуючими обставинами визнані бути не можуть.

З урахуванням
наведеного та не вбачаючи виняткових обставин, які б виключно обтяжували чи
пом'якшували відповідальність підсудного, колегія суддів вважає, що виправлення
та попередження нових злочинів з боку ОСОБА_1 можливе тільки в умовах ізоляції
його від суспільства в місцях позбавлення волі, в межах встановленого
законодавцем достатньо тривалого, але
не максимального і
того, що просив
прокурор, строку; із

конфіскацією всього його майна, як обов'язкового додаткового покарання за
ці корисливі злочини.

Остаточне покарання ОСОБА_1 за сукупністю злочинів слід визначити по
правилах ч.1 ст.42 КК України, застосувавши при цьому принцип поглинення менш
суворого покарання більш суворим, згідно вимогам представника державного
обвинувачення в суді.

Підстав для застосування примусового лікування щодо ОСОБА_1, відповідно до
розділу XIV загальної частини КК України, в даний час немає;
примусових заходів медичного характеру він не потребує (т.2 а.с. 120 зв.).

У відповідності до вимог ст.ст. 28,324,328 КПК України суд вирішує
цивільно-правові вимоги потерпілих по даній кримінальній справі.

Заявлений потерпілими-цивільними позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_15 ( т.2 а.с.
157, 160; 162) - особами, які зазнали розбійного нападу 24.10.2000 року, - під
час досудового слідства позов до підсудного ( т.2 а.с. 159) на загальну суму 20
тис. грн.., з урахуванням вирішення аналогічного позову вироком суду від
23.07.2001 року щодо ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (справа №
1-45/2001 рік.), підлягає частковому задоволенню і стягненню згідно ст. 1190 ЦК України в
солідарному порядку 11.599 грн. також і з ОСОБА_1. В тому числі:

на підставі ст. 1166 ЦК
України за рахунок підсудного підлягає відшкодуванню матеріальна шкода на
1559 грн., яка складається з вартості частини викрадених в процесі розбою і не
повернутих власникам речей;

- на підставі ст.
1167 ЦК України
за рахунок підсудного підлягає відшкодуванню моральна

шкода на 10 тис. грн., яка заподіяна свавільним
втручанням в своє особисте життя з вини

підсудного та його спільників, нервовим потрясінням, яке
зазнали в цей нічний час всі ч.1ени

даної сім'ї, включаючи неповнолітню дитину, окремий позов
в інтересах якої не пред'являвся.

Негативні зміни в житті цієї родини явно очевидні.,
правильно усвідомлюються самими

потерпілими, а також в певній мірі і підсудним, який
позови визнав в повному обсягу; їхні

вимоги базуються на законі.

Факт заподіяння цим потерпілим матеріальної і моральної шкоди, її розмір
підтверджений доказами, наведеними в обґрунтування висновків щодо винності ОСОБА_14,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вироку із 23.07.2001 року і у даному вироку
щодо ОСОБА_1, а також показами самих потерпілих в судовому засіданні., на
досудовому слідстві, наданими документами.

Заявлений потерпілими-цивільними позивачами ОСОБА_2та ОСОБА_3 (т.2 а.с. 170,172; 175,176) - сином
і дружиною загиблого 23.10.2000 року ОСОБА_13, - під час досудового слідства
позов до підсудного ( т.2 а.с. 174) на загальну суму 90 тис. грн., з
урахуванням вирішення аналогічного позову вироком суду від 23.07.2001 року щодо
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ( справа № 1-45/2001 рік), підлягає частковому
задоволенню і стягненню згідно ст. 1190 ЦК
України в солідарному порядку 52.090 грн. 90 коп. також і з ОСОБА_1. Втому
числі:

- на підставі ст. 1166 ЦК
України за рахунок підсудного підлягає відшкодуванню матеріальна шкода на
32.090 грн. 90 коп., яка складається із вартості викраденого ним із спільниками
та спаленого автомобіля « ВАЗ-2107», речей загиблого ОСОБА_13, витрат на його
поховання, поїздок до Черкас в період слідства і судового засідання по справі
№1-45/2001 р. Витрати на проведення обрядових поминальних обідів не в день
похорон відшкодуванню не підлягають, як не передбачені діючим законодавством і
не підтверджені позивачем документально. Збільшення загальної суми такого
позову за рахунок індексу інфляції також не передбачено;

- на підставі ст.
1167 ЦК України
за рахунок підсудного підлягає відшкодуванню моральна

шкода на 20 тис. грн., яка заподіяна ним і його
спільниками нападом і вбивством гр..

ОСОБА_13, близькі родичі якого зазнали свавільного
втручання в своє особисте життя,

страждали і
страждають по даний час по втраті рідної і близької для них людини. Негативні

зміни в житті
цих потерпілих також явно очевидні, правильно усвідомлюються самими позивачами,
а також в певній мірі і підсудним, який позови визнав в повному обсягу; їхні
вимоги базуються на законі.

Факт заподіяння цим потерпілим матеріальної і моральної шкоди, її розмір
підтверджений доказами, наведеними в обґрунтування висновків щодо винності
ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вироку від 23.07.2001 року і у даному
вироку щодо ОСОБА_1, а також показами самих потерпілих в судовому засіданні, на
досудовому слідстві, наданими документами.

Долю речових доказів і судових витрат в порядку ст.ст. 81,330; 91,93 КПК
України вирішено вироком суду від 23.07.2001 року (справа № 1-45/2001 року).

На
підставі наведеного і керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, колегія суддів,
-ЗАСУДИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. З ст. 142; п.п.
«а», «і» ст.93 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. З ст. 142 КК України (в ред.
1960 року) - 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яка є особистою власністю засудженого;

- за п.п. «а», «і» ст.93 КК України (в ред. 1960 року) - 14
(чотирнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є з особистою
власністю засудженого.

На підставі ч.1 ст. 42 КК України ( ред.
1960 року), за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_1 до відбуття покарання - 14
(чотирнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
особистою власністю засудженого.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з 18 червня
2007 року, зарахувавши в термін вже відбутого ним покарання, на підставі ст.72
КПК України, строк попереднього ув'язнення ОСОБА_1, в тому числі на території
Російської Федерації по даній справі, з 10 березня 2006 року по 17 червня 2007
року включно.

Запобіжний захід
ОСОБА_1 залишити попередній - тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_15 задовольнити частково.
Стягнути із засудженого ОСОБА_1 в солідарному порядку із засудженими вироком
Черкаського апеляційного суду від 23.07.2001 року ОСОБА_9, та ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_15 у відшкодування завданої
злочином матеріальної шкоди на суму 1559 грн. та моральної шкоди на 10 тис.
грн., а всього - 11559 грн. ( одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять
гривень).

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_2та ОСОБА_3
задовольнити частково. Стягнути із засудженого ОСОБА_1 в солідарному
порядку із засудженими вироком Черкаського апеляційного суду від 23.07.2001
року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відшкодування завданої
злочином матеріальної шкоди на суму32.090 грн. 90 коп. та моральної шкоди на 20
тис. грн., а всього - 52.090 грн. 90 коп. ( п'ятдесят дві тисячі дев'яносто
гривень і дев'яносто копійок).

Вирок може бути
оскаржений і на нього може бути принесене подання прокурора в порядку
касаційного провадження до судової палати Верховного Суду України у
кримінальних справах через апеляційний суд Черкаської області протягом одного
місяця:

учасниками
процесу - з моменту проголошення вироку, а засудженим - в цей же строк, але з
моменту вручення йому копії даного вироку.