Справа № 164/1875/13-к
п/с 1-кп/164/91/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 року.
Смт.
Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

прокурора Скучинського В.Є.,

потерпілого ОСОБА_2,

обвинуваченого ОСОБА_3, його
захисника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому підготовчому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Маневичі кримінальне провадження,
внесене 16 жовтня 2013 року в Єдиний
реєстр досудових розслідувань за
№0000520, про обвинувачення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Чернівці
Чернівецької області, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, непрацюючого, неодруженого,
зареєстрованого у АДРЕСА_1, раніше
судимого за ч.2 ст. 186 КК України,
відбуваючого покарання в Маневицькій
виправній колонії №42 УДПтС України у
Волинській області,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345
КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, будучи 26 грудня 2012 року
засудженим Вижницьким районним судом
Чернівецької області за ч.2 ст. 186 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі строком на чотири
роки і три місяці, до якого на підставі
ст. ст. 71, 72 КК України приєднано
невідбуту частину покарання за
попереднім вироком Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 24 липня
2013 року у виді шести місяців арешту за
вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.
309 КК України, остаточно до відбуття -
чотири роки і шість місяців
позбавлення волі, під час відбуття
даного покарання у Маневицькій
виправній колонії (№42) УДПтС України у
волинській області, на шлях
виправлення і перевиховання не став та
вчинив новий умисний злочин.

Так, засуджений ОСОБА_3, 15 жовтня 2013
року, приблизно о 22 годині 15 хвилин,
перебуваючи на території локальної
дільниці сектору №8 житлової зони
Маневицької ВК-42, що знаходиться за
адресою: вул. Карла Маркса, 25, смт.
Маневичі Волинської області, з метою
перешкоджання належному виконанню
працівниками правоохоронного органу
своїх службових обов»язків, під час
здійснення супроводу до медичної
частини засудженого ОСОБА_5 молодшими
інспекторами відділу нагляду і безпеки
ОСОБА_6 та ОСОБА_2, які перебували при
виконанні своїх службових обов»язків,
згідно наказу про забезпечення
охорони та нагляду на добу №288 від 15
жовтня 2013 року, почав висловлювати свої
невдоволення законними діями останніх,
вступив у словесну суперечку з
молодшим інспектором ВНБ ОСОБА_6, після
чого, з метою умисного нанесення
тілесних ушкоджень працівникам
правоохоронного органу, поруч дверей у
житлове приміщення виявив шматок цегли
та, перебуваючи на відстані до 3 м, кинув
ним у працівників правоохоронного
органу, внаслідок чого потрапив
цеглиною у лобну частину голови
молодшому інспектору ВНБ ОСОБА_2

Згідно висновку судово - медичної
експертизи №158 від 21 жовтня 2013 року,
зазначеними протиправними діями
засуджений ОСОБА_3 умисно наніс
молодшому інспектору ВНБ Маневицької
ВК-42 ОСОБА_2 тілесні ушкодження у
вигляді забійної рани і саден правої
половини лоба. За ступенем тяжкості
забійна рана лоба належить до
категорії легких тілесних ушкоджень,
що спричинили короткочасний (від 2 до 21
дня) розлад здоров»я, садна лоба, як
кожне окремо, так увесь їх перелік,
відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_3 органами
досудового розслідування
кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України.

19 листопада 2013 року між потерпілим
ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3
укладено угоду про примирення, згідно з
якою, останній беззаперечно визнав
себе винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та
сторонами узгоджено, що при
затвердженні угоди, ОСОБА_3
призначається покарання за ч. 2 ст. 345 КК
України у виді одного року позбавлення
волі

Зазначеною угодою також передбачені
наслідки укладення та затвердження
угоди про примирення, встановлені ст. 473
КПК України та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком
розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України,
укладення угоди сторонами є
добровільним, тобто не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді.

Крім того, умови угоди не суперечать
вимогам КПК України та КК України,
інтересам суспільства, потерпілого, а
кримінальне провадження свідчить про
наявність фактичних підстав для
примирення.

Потерпілий та обвинувачений в
підготовчому судовому засіданні
просили суд затвердити угоду про
примирення, прокурор не заперечував.

Судом роз'яснені обвинуваченому ОСОБА_7
та потерпілому ОСОБА_8 наслідки
укладення та затвердження угоди про
примирення, передбачені ст. 473 КПК
України, а також положення ст. 474 КПК
України.

Суд, заслухавши думку учасників
судового провадження, вивчивши
матеріали кримінального провадження,
перевіривши угоду про примирення,
приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода про примирення між
потерпілим та підозрюваним чи
обвинуваченим.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України
угода про примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно
визнав свою винуватість у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та
повністю підтвердив обставини його
вчинення. У вчиненому щиро розкаявся,
зазначаючи, що примирився із
потерпілим та погоджується на
призначення узгодженого покарання.

У відповідності до вимог ст. 12 КК
України за ступенем тяжкості вчинений
ОСОБА_3 злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК
України відноситься до категорії
злочинів середньої тяжкості.

В даному випадку судом роз'яснено
обвинуваченому та потерпілому правові
наслідки затвердження угоди,
перевірено відповідність угоди
фактичним обставинам справи, а також
добровільність позицій сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить висновку про можливість
затвердження угоди про примирення між
потерпілим та обвинуваченим і
призначення йому узгодженого
покарання у виді одного року
позбавлення волі.

Суд вважає, що дане покарання буде
необхідним і достатнім для виправлення
та перевиховання обвинуваченого
ОСОБА_3 та попередження вчинення ним
нових злочинів, так і іншими особами.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 368, 370, 468, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення між
потерпілим ОСОБА_2 та обвинуваченим
ОСОБА_3 від 19 листопада 2013 року у
кримінальному провадженні, внесеному в
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за №0000520 від 19 листопада 2013 року,
про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК
України і призначити йому покарання у
виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків до покарання за
даним вироком частково приєднати
невідбуте покарання за вироком
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2012
року - остаточно визначити до
відбування 4 (чотири) роки позбавлення
волі.

Початок строку відбування покарання - 20
грудня 2013 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до
Апеляційного суду Волинської області
через Маневицький районний суд
Волинської області протягом 30 днів з
дня його проголошення.

Суддя Маневицького районного
суду І.С.
Токарська