У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних
справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Глоса Л.Ф., Кліменко М.Р.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 3 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника
ОСОБА_2 на вирок Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 2
лютого 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13
квітня 2006 року.

Вироком
Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 2 лютого 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше двічі судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

Ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13 квітня 2006 року вирок щодо
ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно
з вироком, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 21 жовтня 2005 року, приблизно
о 23 год. 30 хв., повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись в приміщенні магазину по вул. 60 років Жовтня в м. Алушті,
відштовхнувши продавця ОСОБА_3, чим заподіяв їй фізичний біль, відкрито
заволодів пляшкою горілки “Пшенична”, заподіявши шкоду ТОВ “Лідія” на суму 9
грн. 50 коп..

У
касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить судові рішення щодо засудженого
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на
неправильне застосування кримінального закону та невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. При цьому захисник вважає, що у справі не зібрано
доказів вчиненого ОСОБА_1 грабежу, а у його діях взагалі відсутні ознаки
зазначеного злочину.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення касаційної скарги без
задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 відкрито заволодів
пляшкою горілки, застосувавши до ОСОБА_3 насильство, яке не є небезпечним для
її життя і здоров”я, вчинивши такі дії повторно, оскільки був раніше засуджений
за вчинення грабежу.

Зазначені обставини грунтуються на доказах, які є в матеріалах справи та
отримали належну оцінку у вироку. У зв”язку з цим доводи касаційної скарги про
те, що у справі немає доказів вчинення ОСОБА_1 грабежу, що судом неправильно
встановлені фактичні обставини вчиненого ним злочину, колегія суддів вважає
безпідставними.

Посилання захисника у касаційній скарзі на те, що ОСОБА_3 не визнала себе
потерпілою, також спростовуються матеріалами справи, оскільки встановлено, що
органами досудового слідства справу було порушено після її заяви про вчинення
грабежу, у зв”язку з чим її визнано та
допитано як потерпілу (а.с. 2, 19, 20). Тому заява ОСОБА_3 про те, що вона не
вважає себе потерпілою, а злочинні дії ОСОБА_1 - грабежем, не впливають на
правильність кваліфікації дій засудженого судом за ст. 186 ч. 2 КК України та
не свідчать про порушення ним вимог кримінально-процесуального закону.

Оскільки істотних порушень кримінально-процесуального закону органами
досудового слідства та судами у справі не допущено, кримінальний закон застосовано правильно, суд
касаційної інстанції не знаходить підстав для скасування судових рішень щодо
ОСОБА_1 за доводами касаційної скарги захисника. Що ж стосується доводів
захисника не неправильне встановлення фактичних обставин справи, то як
зазначено вище, вони суперечить матеріалами справи, а крім того, відповідно до
вимог ч. 3 ст. 398 КПК України, не є підставою для перевірки судових рішень
касаційним судом.

Разом із тим, призначене ОСОБА_1 покарання суд касаційної інстанції вважає
невідповідним тяжкості злочину та його особі. При цьому суд виходить із невеликої вартості
викраденого майна, а з урахуванням каяття засудженого у вчиненому,
відшкодуванні заподіяної шкоди (а.с. 122), які є обставинами, що пом”якшують
покарання, та позитивної характеристики засудженого за місцем проживання,
вважає за необхідне пом”якшити покарання із застосуванням ст. 69 КК України,
призначивши його нижче від найнижчої межі, встановленої законом.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 2 лютого
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 13 квітня
2006 року щодо засудженого ОСОБА_1 змінити, призначене йому за ч. 2 ст. 186 КК
України покарання із застосуванням ст. 69 КК України пом”якшити до 2 років
позбавлення волі.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Глос Л.Ф. Кліменко М.Р.