ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю прокурора: ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0009939 від 15.11.2014 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, гр. України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого 18.05.2006року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, 04.01.2013року звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, за наступних обставин.

На початку листопада 2014року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 маючи умисел спрямований на незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, будучи наркозалежною особою, знаходячись біля Центрального ринку м. Кіровограда, що розташований по вул. Преображенській в м. Кіровограді, придбав чотири пакети із зернами маку, розчинник ацетону, розчинник аміаку, одноразові ін`єкційні шприци та таблетки ацетилсаліцилової кислоти. Після придбання перелічених предметів ОСОБА_6 переніс їх до свого місця проживання, що по АДРЕСА_1 , де шляхом сполучення макових зерен, розчинників ацетону і аміаку та таблеток ацетилсаліцилової кислоти, шляхом варіння у металевому посуді з додаванням оцету харчового і води незаконно виготовив наркотичну речовину опій ацетильований /ширку/ для власного вживання.

Після цього, ОСОБА_6 незаконно виготовленим наркотичним засобом заповнив одноразовий ін`єкційний шприц та вжив шляхом ін`єкції, а залишки вказаної речовини, яка містилась на ватному тампоні та голці від шприца залишив незаконно зберігати без мети збуту за місцем свого проживання.

В подальшому 14.11.2014року близько 13.00год. під час проведення профілактичного відпрацювання м. Кіровограда, а саме осіб які перебувають на обліку, як особи, що знаходяться під адміністративним наглядом, співробітниками Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, за адресою проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено голку з ватним тампоном, які згідно висновку експерта №1446 від 20.11.2014року містять нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого маса, якого в перерахунку на суху речовину становить 0.0078грам.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, не заперечував проти фактичних обставин справи і показав, що дійсно біля Центрального ринку м. Кіровограда придбав необхідні інгредієнти для виготовлення «ширки». Потім вдома виготовив «ширку» та вжив її. Працівники міліції, під час проведення перевірки, у нього вдома знайшли голку від шприца та тампон на якому залишились залишки «ширки». У вчиненому розкаявся.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

18 грудня 2014 року між прокурором прокуратури м. Кіровограда ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_7 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_6 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні злочинів, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, сторони узгодили, що покарання ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України призначається у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановленні ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд прийшов до висновку, що угода підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень частин 2 та 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_6 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді штрафу, передбачена санкцією ч.1 ст. 309 КК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 18.12.2014 року і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 472-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 18.12.2014 року про визнання винуватості укладену між прокурором прокуратури м. Кіровограда ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України і призначити узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700 /одна тисяча сімсот/ грн.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави 368 грн. 94 коп. витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речові докази, що здані до камери зберігання речових доказів Кіровоградського МВ УМВС України в області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1