У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого Кравченка К.Т.,

суддів Канигіної Г.В., Лавренюка М.Ю.

за участю прокурора Колесниченка
О.В.

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 5 квітня 2007
року кримінальну справу за касаційними поданнями заступника
Генерального прокурора України та першого заступника прокурора Волинської
області на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 25 жовтня
2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
с. Прилісне Маневицького району Волинської області, раніше судимого 30.09.2004
р. за ч.1 ст.164 КК України на 1 рік обмеження волі і на підставі ст.75 цього
Кодексу звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком 1 рік,

засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточно призначено 7 років 2 місяці
позбавлення волі.

На підставі ст.96 КК України ОСОБА_1 за місцем відбування покарання призначено примусове
лікування від алкоголізму.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Маневицької центральної лікарні Волинської
області 1.641 гривню за лікування потерпілої ОСОБА_3

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Волинській області
94 гривень 15 копійок за проведення експертизи холодної зброї та 69 гривень 75
копійок за проведення наркологічної експертизи.

В апеляційному порядку справа
не переглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено за те, що він 13
червня 2005 року, близько 17
годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на сходинковій
площадці четвертого поверху під'їзду АДРЕСА_1, з особистих неприязних
стосунків, які виникли на ґрунті ревнощів, з метою вбивства, умисно наніс один
удар кухонним ножем в життєво важливий орган - шию ОСОБА_3 Однак, злочинний
намір не закінчив з причин, які не залежали від його волі.

У касаційних поданнях:

- заступник
Генерального прокурора України ставить питання про зміну вироку щодо ОСОБА_1 і
виключенню вказівки суду про застосування до засудженого примусового лікування
від алкоголізму, з тих підстав, що алкоголізм не є захворюванням, небезпечним
для здоров'я інших осіб, та виключенню з мотивувальної частини вироку посилання на врахування
повторності як обтяжуючої покарання засудженого обставини, оскільки передбачені
ст.164 і ст.115 КК України злочини не є тотожними, а тому повторність не може
бути визнано обставиною, що обтяжує покарання;

- аналогічне
прохання ставить перший заступник прокурора Волинської області, обґрунтовуючи
тими ж доводами, що і заступник Генерального прокурора України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав
касаційні подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання,
колегія суддів вважає, що касаційні подання необхідно задовольнити з таких
підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його
засуджено та правильність кваліфікацій його дій у касаційних поданнях не
оспорюється і підтверджується дослідженими та належно оціненими судом доказами.

Дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.15, ч.1
ст.115 КК України кваліфіковано правильно, а покарання йому призначено
відповідно до вимог ст.65 КК України.

Однак, рішення суду про застосування до ОСОБА_1 на підставі
ст. 96 КК України в місцях позбавлення волі примусового лікування від
алкоголізму, не можна визнати обґрунтованим, оскільки згідно з цією нормою
кримінального закону примусове лікування може бути застосоване судом до осіб,
які вчинили злочини та страждають на хвороби, що становлять небезпеку для
здоров'я інших осіб, а алкоголізм до таких хвороб не належить.

Крім того, суд необґрунтовано визнав обтяжуючу покарання
обставину вчинення ОСОБА_1 злочину повторно, оскільки згідно з ч.3 ст.32 КК
України вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього
Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливі частині
КК України.

Виходячи із того, що передбачені ст.164 КК України та
ст.115 КК України злочини не є тотожними, то така обтяжуюча обставина, як
вчинення злочину повторно підлягає виключенню.

Таким чином, вирок щодо ОСОБА_1 необхідно змінити,
виключити з нього рішення суду про застосування до ОСОБА_1 в місцях позбавлення
волі примусового лікування від алкоголізму та визнання повторності, як
обставини, яка обтяжує покарання.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні подання заступника Генерального прокурора
України та першого заступника прокурора Волинської області задовольнити.

Вирок Маневицького районного суду Волинської області від
25 жовтня 2005 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з вироку рішення суду про застосування до ОСОБА_1 на підставі ст.96 КК
України в місцях позбавлення волі примусового лікування від алкоголізму та
визнання повторності, як обставини, яка обтяжує покарання.

Судді:

Кравченко К.Т. Канигіна Г.В. Лавренюк М.Ю.