Справа
№1-715/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2007 року
Святошинський районний суд міста Києва

в складі: головуючого -
судді Почупайло
А.В.

при секретарі Єрмак
Л.В.

за участю прокурора Заріцької
О.А.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, що
народився в с. Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області, українця,
громадянина України,
військовозобов'язаного, освіта середня, працюючого збиральником меблів у СПД ФО ОСОБА_3, не
одруженого, ніде не
зареєстрованого, проживаючого
АДРЕСА_1, не судимого,

у скоєнні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 122 КК У країни, -

встановив:

Підсудний ОСОБА_2 24 лютого 2002 року, приблизно в 12 годин, знаходячись біля зупинки громадського
транспорту "вул. Г. Юри", розташованої по пр-ту 50 річчя Жовтня в м. Києві,
умисно заподіяв громадянину ОСОБА_4тілесні ушкодження середньої
тяжкості.

Так, ОСОБА_2, працюючи контролером ІНФОРМАЦІЯ_2, 24 лютого 2002 року, приблизно вії годин 50 хвилин, знаходячись у салоні трамваю маршруту
НОМЕР_1, який рухався до кінцевої
зупинки "Михайлівська Борщагівка",
розташованої по вул. Симиренка в
м. Києві, перевіряв проїзні квитки в пасажирів. Після
зупинки трамваю на зупинці громадського транспорту "вул. Г. Юри",
розташованої по пр. 50 річчя Жовтня в м.
Києві, ОСОБА_2, приблизно в 12 годин, вийшов із трамваю й побачив, що контролер ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, який також перевіряв проїзні квитки, розмовляє з раніше незнайомим йому
громадянином ОСОБА_4В цей час ОСОБА_2 підійшов до вказаних осіб.

Згодом між ОСОБА_2 та ОСОБА_4виникла сварка, у ході якої ОСОБА_2, діючи з мотивів раптово виниклих особистих
неприязних стосунків, ногою, на якій було взуття, умисно наніс удар ОСОБА_4удар по його лівій
нозі в коліно, заподіявши ОСОБА_4тілесне
ушкодження у вигляді латерального перелому мищелка лівої великоберцової кістки
без зміщення, яке згідно висновку
судово-медичної експертизи № 4/э від 04 лютого 2003 року відноситься до
тілесних ушкоджень середньої тяжкості,
яке не є небезпечним для життя,
але таке, що спричинило тривалий
розлад здоров'я (більше 21 дня).

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою
вину в інкримінованому йому складі злочину,
передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, щиросердно розкаявся й підтвердивши суду
обставини скоєння ним злочину показав,
що 24 лютого 2002 року, приблизно
в 12 годин, працюючи на посаді
контролера ІНФОРМАЦІЯ_2, він разом зі своїм
напарником ОСОБА_5. перевіряв наявність квитків для проїзду в громадському
транспорті в салоні трамваю маршруту НОМЕР_1. Коли він вийшов із салону трамваю
на зупинці громадського транспорту "вул.
Гната Юри" в м. Києві, то побачив,
що ОСОБА_5. розмовляє з раніше невідомим йому чоловіком, як йому стало пізніше відомо то був
ОСОБА_4Коли він підійшов до ОСОБА_4та ОСОБА_5,
то останній йому пояснив, що
ОСОБА_4пред'явив йому студентський квиток для проїзду в міському трамваї. Після
цього він також попросив ОСОБА_4пред'явити документи, які дають право проїзду в міському
трамваї, на що ОСОБА_4показав йому
студентський проїзний квиток. Оглянувши цей проїзний квиток, який на його думку не давав право
проїзду, він запропонував
ОСОБА_4прослідувати з ними в диспетчерський пункт, який розташований на зупинці громадського
транспорту "пл. Перемоги" в м.
Києві, з метою вирішення виниклого
конфлікту, на що ОСОБА_4погодився. Після
цього вони втрьох, через трамвайні
колії, почали переходити на протилежний
бік зупинки, і він наніс ОСОБА_4, який ішов попереду, удар ногою в нижню частину спини. Після цього
ОСОБА_4розвернувся та виприснув йому та ОСОБА_5. сльозогінний газ із газового
балончика. Коли сльози в нього пройшли,
він підбіг до ОСОБА_4та звалив його на трамвайні колії, після чого вони почали боротись. Через

2

декілька хвилин боротьба припинилась,
і він разом із ОСОБА_5. сіли в під'їхавший трамвай, і з місця пригоди поїхали. ОСОБА_4залишився
на зупинці, куди були викликані міліція
та швидка допомога.

В скоєному щиро
кається, просить суворо не карати.

Оскільки підсудний ОСОБА_2 свою вину в скоєному визнав
повністю та не оспорює фактичні обставини справи, то суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показами підсудного ОСОБА_2

Таким чином,
дослідивши зібранні по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого
йому складу злочину повністю доведена й кваліфікація його дій за ч. 1 ст.
122 КК України є правильною,
оскільки він умисно заподіяв ОСОБА_4середньої тяжкості тілесне
ушкодження, яке не є небезпечним для
життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених ст. 121 КК України, але таке,
що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Обговорюючи питання про міру та вид покарання підсудному
ОСОБА_2 суд, враховує характер та
ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, характеристику особи підсудного, який негативно характеризується за місцем
роботи в ІНФОРМАЦІЯ_2, його відношення
до скоєного, щире каяття в
скоєному, що на час розгляду справи
судом підсудний працює, за місцем роботи
характеризується позитивно, раніше не
судимий, вважає за необхідне обрати йому
покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75
КК України, так як приходить до
висновку, що його виправлення можливе
без відбування покарання.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.
1 ст.
122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років
позбавлення волі.

На підставі
ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов'язавши його не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи, якщо він
протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, і виконає покладені на нього обов'язки.

Міру запобіжного заходу,
засудженому ОСОБА_2, до вступу
вироку в законну силу, залишити підписку
про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 днів, із моменту його проголошення.