Справа № 11-589/ 2008 року
Головуючий у 1 інстанції: Стеценко В.А.
Категорія : ст. 186 ч.3 КК
Доповідач: Моїсеєнко Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 року колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого судді
Прокопенко О.Б.

Суддів Моїсеєнко Т.М., Забари І.К.

З участю прокурора Савостьянової Л.В.

ЗасудженихОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляціями
засудженихОСОБА_1. та ОСОБА_2. на вирок Лебединського районного суду Сумської
області від 1 серпня 2008 року яким

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,

уродженця та мешканця с. Костянтинівка

Мелітопольського району, Запорізької

області, раніше судимого:

30 червня 1988р. за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч. 2,

42, 25-1 КК України до 2 років позбавлення

волі, умовно, з обов'язковим залученням

до праці.

27 листопада 1989 року за ст.ст. 140 ч.2,43 КК

України до позбавлення волі на строк 4 роки

3 місяці.

28 січня 1994 року за ст. 206 ч. 2 КК України

до позбавлення волі на строк 2
роки 6 міс.

6 серпня 1997 року за ст.ст. 196 - 1 ч. 2,43 КК

України до позбавлення волі на строк 4 роки.

19 червня 2002 року за
ст.ст. 15,185 ч.3, 76

ч.1 п.3 КК України до позбавлення волі на

строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України

звільнений від відбування покарання з

випробуванням,
іспитовим строком 1 рік.

2 жовтня 2003 року за ст.ст. 309 ч.1,310 ч.1,

70,71
КК України до позбавлення волі на

строк 3 роки 3 місяці. 25 травня 2006 року

звільнений
умовно-достроково на строк

7 місяців.

18
січня 2007 року за ст.ст. 186 ч.2,395,70,

71 КК України до позбавлення волі на строк

5
років.

засуджений за ст. 186 ч. 3 КК України до позбавлення волі
на строк 7 років.

На
підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, призначене покарання
за даним вироком та за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 18 січня 2007 року, у виді
позбавлення волі на строк 8 років.

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2року народження,

уродженець м. Суми, мешканець

с. В.Вистороп, Лебединського району,

Сумської області, раніше судимий:

27 грудня 1993 року за ст. 229-6 ч.2 КК

України до позбавлення волі на строк

2 роки.

9 квітня 1997 року за ст.ст. 17, 82 ч.1, 229-6

ч.
2, 42 КК України до позбавлення волі на

строк 2 роки 6 місяців.

26
січня 1999 року за ст. 140 ч.2 КК України

до позбавлення волі на строк 1 рік.

28 липня 2000 року за ст.ст. 140 ч.3, 145 ч.1,

42 КК України до позбавлення волі на строк

3 роки 6 місяців.

16 серпня 2006 року за ст.ст. 309 ч. 2,69 КК

України до громадських робіт на строк

240 годин.

21 вересня 2006 року за ст. ст. 309 ч.2,69,

70ч.1,72 КК України до арешту на строк

3 місяці. 10 січня 2007 року звільнився по

відбуттю строку
покарання.

засуджений за ст. 186 ч. 3 КК України до позбавлення волі
на строк 6 років.

За ст.
15 ч. 2, 289 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з
конфіскацією майна.

На
підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2. призначене
покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

Згідно
ст. 71 ч. 1, 72 КК України, за
сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю
приєднане відбуте покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської
області від 21 вересня 2006 року, у виді
3 місяців арешту і яке вважати відбутим і остаточно призначене покарання у виді
позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,

уродженець
та мешканець с. В. Вистороп,

Лебединського району Сумської області,

раніше судимий:

22 червня 2007 року за ст.ст.121 ч. 2,69 КК

України
до позбавлення волі на строк

4 роки 6 місяців.

засуджений за ст. 186 ч. 3 КК України до позбавлення волі
на строк 7 років.

За ст.
15 ч. 2, 289 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 5 років із
конфіскацією майна.

На
підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_3. призначене
покарання у виді позбавлення волі на
строк 7 років 6 місяців із конфіскацією майна.

Згідно
ст. 70 ч. 4, КК України, за сукупністю злочинів, за даним вироком, та за
вироком Лебединського районного суду Сумської області від 22 червня 2007 року,
остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із
конфіскацією майна.

Відповідно
до вироку судуОСОБА_1., ОСОБА_2. таОСОБА_3 визнані винними та засуджені за
скоєння злочинів за слідуючих обставин:

5 жовтня
2006 року, близько 21 години, за попередньою змовою між собою,ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. таОСОБА_3 проникли до домогосподарстваОСОБА_4., розташованого по вул.
АДРЕСА_1 звідки силою вивели з двору ОСОБА_5.,
та почали вимагати у нього гроші, мотивуючи свої дії тим, що той має
начеб то борг перед співмешканкою ОСОБА_1.- ОСОБА_6. в сумі 700 грн. та
займається в даному селі торгівельною діяльністю, але гроші за це нікому не
платить. Коли ОСОБА_5. відмовився передати ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
гроші, заявивши, що нікому нічого не винен,ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5. кулаком в обличчя, а ОСОБА_2.
таОСОБА_1. нанесли потерпілому кілька ударів руками та ногами по різним
частинам тіла і поваливши його на землю почали кожний наносити удари
потерпілому ногами по річним частинам
тіла.

Побачивши
бійку з двору вибігла ОСОБА_4., та втрутившись, забрала ОСОБА_5. в будинок.

Але,ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. таОСОБА_3, продовжуючи свою злочинну діяльність, проникли до двору домогосподарства ОСОБА_4. та знову
всі почали наносити ОСОБА_5. удари руками та ногами по різним частинам тіла.

Бажаючи
припинити побиття та боячись за своє здоров'я, ОСОБА_5. передав нападникам,
двічі, гроші в сумі 200 грн.

Не
погоджуючись з сумою грошей, яку передав ОСОБА_5., ОСОБА_2. таОСОБА_3 вирішили
незаконно заволодіти автомобілем потерпілого. При цьому, вони скориставшись
ключами від автомобілю ВАЗ 2101, реєстраційний НОМЕР_1, якими ОСОБА_2. таОСОБА_3 заволоділи під час побиття
ОСОБА_5., коли ключі випали з одягу потерпілого, проникли до салону автомобіля,
який знаходився на подвір'ї ОСОБА_4., по вул. АДРЕСА_1 та почали заводити
двигун автомобілю та від'єднувати від автомобіля причеп з вантажем, однак свій
намір на незаконне заволодіння транспортним засобом не довели до кінця з
причин, що не залежали від їх волі, оскільки не змогли завести двигун.

Тоді,ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. таОСОБА_3, слідом заОСОБА_5.,
незаконно проникли до будинку ОСОБА_4., по вул. АДРЕСА_1, за з нагрудної кишені
сорочки потерпілого відкрито викрали гроші в сумі 120 грн. та покинули
домоволодіння ОСОБА_4.

Через
декілька годин, 6 жовтня 2006 року о 3 години, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, ОСОБА_1 таОСОБА_3 , з метою заволодіння чужого майна, повторно,
незаконно проникли до будинку ОСОБА_4., по вулАДРЕСА_1, в якому тимчасово проживав ОСОБА_5., і застосовуючи
до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, нанесли ОСОБА_5. по декілька ударів руками та ногами по річним
частинам тіла, заподіяв легкі тілесні ушкодження у вигляді рубця на передній черевній стінці, рубця рані
в центрі, та відкрито заволоділи мобільним телефоном потерпілого марки «
Моторола Т-205», вартістю 110 грн.

В поданих
апеляціях:

ЗасудженийОСОБА_1.
просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, в
зв'язку з неповнотою досудового та судового слідства, оскільки він злочину, за
який засуджений не скоював, до кримінальної відповідальності не притягнута
ОСОБА_6, як співучасник злочину. Крім
того, суд безпідставно не ознайомив його з аудіозаписом судового засідання, чим
порушив його право на захист.

Засуджений
ОСОБА_2. просить вирок скасувати, а
справу направити на додаткове розслідування, оскільки його вина в скоєнні
злочинів, за які він засуджений не доведена.Порушено його право на захист,
оскільки в розгляді справи в суді приймав участь прокурор, якому він не довіряє
та суд безпідставно не ознайомив його з аудіозаписом судового засідання. Суд
призначив йому суворе покарання, без врахування всіх пом'якшуючих покарання
обставин та даних, що характеризують його особу.

Заслухавши
доповідача, засудженихОСОБА_1. та
ОСОБА_2., які підтримали свої апеляції, засудженого ОСОБА_3., який не
згоден з вироком суду, хоча його не оскаржував, думку прокурора, про залишення
апеляцій засуджених без задоволення, а вироку без зміни, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції
задоволенню не підлягають.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_1. та ОСОБА_2. у скоєнні злочинів, за обставин
зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам, підтверджується розглянутими
в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Зокрема,
потерпілийОСОБА_5 показав, що 5 жовтня 2006 року він знаходився в с.
В.Вистороп, Лебединського району, куди приїхав для обміну капусти на картоплю і
ночував в будинку ОСОБА_4., по вул. АДРЕСА_1 В вечори, він курив на крильці
будинку, в двір зайшлиОСОБА_1., ОСОБА_2. таОСОБА_3, силою вивели його за
хвіртку та почали вимагати гроші, які він начебто заборгував
співмешканціОСОБА_1. - ОСОБА_6та казали, що вони сумській рекет і він повинен
заплатити їм гроші за те, що торгує в їхньому силі. Коли він відмовився
платити, всі почали бити його руками та ногами по різним частинам тіла. В бійку
втрутилась ОСОБА_4. та забрала його в будинок, алеОСОБА_1., ОСОБА_2. таОСОБА_3
пішли за ними та в будинку знову почали його бити. Боячись за своє життя та
здоров'я він двічі віддав нападникам 200 грн., але вони вимагали ще
грошей. ОСОБА_2. таОСОБА_3 намагалися
забрати його автомобіль, якій знаходився на подвір'ї, відчіпляли причеп від
автомобілю, відкрили ворота, але не змогли завести автомобіль. Потім ОСОБА_2.
таОСОБА_3 слідом за ним зайшли до будинку, почали вимагати гроші і з нагрудної
кишені сорочки забрали 120 грн., після чого всі залишили будинок ОСОБА_4. В
ночі, біля 3 години, на веранду, де він ночував, прониклиОСОБА_3 таОСОБА_1.,
знову почали його бити та вимагати гроші, а коли він сказав, що грошей не має,
відкрито викрали його мобільний телефон « Моторола». Боячись подальшого
насилля, він зібрався та уїхав до дому.

Ці
покази потерпілого ОСОБА_5. об'єктивно підтверджуються показами свідка ОСОБА_4.
про те, щоОСОБА_1.,ОСОБА_3 та ОСОБА_2. били потерпілого, вимагали у нього
гроші, які він їм передавав, будучи побитий, спробували забрати його автомобіль
та викрали його мобільний телефон, при цьому свої злочинні дії робили на
подвір'ї її домоволодіння та в будинку,
незаконно проникаючи до них. В ночі вона порадила ОСОБА_5. їхати до дому,
оскільки боялася, що засуджені не
залишать його у спокої.

СвідокОСОБА_7.
показав, що 5 жовтня 2006 року, разом із з ОСОБА_6.,ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. прийшов до будинку ОСОБА_4., котрі йшли до ОСОБА_5. забирати борг.
Біля будинкуОСОБА_1., ОСОБА_2.,ОСОБА_3 почали битися ізОСОБА_5., потім
заОСОБА_5. пішли до двору, звідки були
чутні крики.

Із
показів свідка ОСОБА_6. вбачається, що 5 жовтня 2006 року, в вечори,ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. таОСОБА_3 били ОСОБА_5. та вимагали у нього гроші, намагалися забрати
його автомобіль та викрали у нього мобільний телефон, якійОСОБА_1. потім продав
в м. Мелітополі.

ЗасудженийОСОБА_1.
під час досудового слідства показав, що дійсно, 5 жовтня 2006 року, разом із
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. вимагали у ОСОБА_5. гроші, а коли той відмовився їх
віддати,ОСОБА_3 та ОСОБА_2. били потерпілого руками та ногами по різним
частинам тіла. ОСОБА_5. віддав ОСОБА_3. 200 грн., котрі той передав
йому.ОСОБА_3 та ОСОБА_2. намагалися заволодіти автомобілем ОСОБА_5., але не
завели двигун, а потімОСОБА_3 слідом заОСОБА_5. зайшов до будинку,
повернувшись, повідомив його, що забрав
у потерпілого гроші, але не сказав скільки. Після цього вони покинули
будинок, де проживав ОСОБА_5., а в ночі, ОСОБА_3запропонував повернутися до
ОСОБА_5. і забрати у нього ще грошей, на що він погодився і вони пішли до
будинку ОСОБА_4. Він залишився біля хвіртки, аОСОБА_3 пішов до будинку, через деякий час вийшов та
передав йому мобільний телефон « Моторола», якій він продав пізніше в м.
Мелітополь.

Засуджений
ОСОБА_2. підчас досудового слідства показав, що 5 жовтня 2006 року разом з
ОСОБА_1. та ОСОБА_3. вимагали у ОСОБА_5. гроші. Коли потерпілий відмовився
віддавати гроші,ОСОБА_1. почав бити ОСОБА_5. руками та ногами, збив його на
землю та продовжував побиття. Коли ОСОБА_5. приніс ОСОБА_1. 70 грн. і сказав,
що більше не має, той знову почав його бити і той ще раз приніс ОСОБА_1.
гроші.ОСОБА_1. намагався завести двигун в автомобілі ОСОБА_5,, а він сказав
ОСОБА_5. що автомобіль буде у нього, поки той не розрахується. Після цього він
з ОСОБА_3. зайшли до будинку заОСОБА_5. і той передав їм ще грошей. На другий
день він бачив у ОСОБА_1. мобільний телефон « Моторола» і дізнався про те, що
він також викрадений у ОСОБА_5.

На думку
колегії суддів, зазначені показання
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. щодо обставин вчинення останніми злочинів в основному
узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом і
наведеними у вироку за кожним інкримінованим ОСОБА_1. та ОСОБА_2. епізодами
обвинувачення, а також відповідають фактичним обставинам справи. Тому, суд
обгрунтовано поклав їх в основу вироку.

В
судовому засіданні засуджені заперечили
свою участь у відкритому викраденні майна потерпілого та незаконному
заволодіння його транспортного засобу. Суд з'ясував причини зміни показів і
правильно розцінив їх як намагання ОСОБА_1. та ОСОБА_2. уникнути у такій спосіб
відповідальності за вчиненні злочини.

Відповідно
до висновків судово - медичної експертизи, ОСОБА_5. заподіяні легкі тілесні
ушкодження у вигляді рубця на передній
черевній стінки, які могли утворитися від дій тупих предметів з обмеженою
поверхнею, час утворення яких може відповідати часу вказаному потерпілим.

Тому
доводи апеляцій засуджених про те, що висновки судово - медичної експертизи
невірні - необгрунтовані. Суд цілком
вірно поклав їх в основу вироку, оскільки
вони співпадають з іншими доказами, і підстав не вірити даним висновкам
не має.

Згідно висновку спеціаліста, вартість
автомобілю ВАЗ 2101, реєстраційний НОМЕР_1, становить 4848 грн.; вартість
мобільного телефону « Моторола Т-205»
становить 110 грн.

Таким чином суд повно, всебічно і
об'єктивно дослідив зазначені та інші, зібрані по справі докази і обгрунтовано
визнавОСОБА_1. винним у відкритому
заволодінні майном потерпілого ОСОБА_5. повторно, за попередньою змовою групою
осіб, із проникненням до житла, із
застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого
та вірно кваліфікував його дії за ст. 186 ч. 3 КК України, а ОСОБА_2. винним у
відкритому заволодінні майном потерпілого ОСОБА_5. за попередньою змовою групою
осіб, повторно, з проникненням у житло, із застосуванням насильства, що не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого та в замаху на незаконне заволодіння
транспортним засобом та вірно кваліфікував його дії за ст.ст. 186 ч. 3, 15 ч.
2, 289 ч. 2 КК України.

Тому
доводи апеляцій ОСОБА_1. та ОСОБА_2. про недоведеність їх вини у скоєнні
злочинів є необгрунтованими. Також не
знайшли свого підтвердження і твердження засудженого ОСОБА_2. про те,
щоОСОБА_1. оговорив його в скоєнні злочину. Сам засуджений ОСОБА_2. не вказує
мотивів по яким його оговоривОСОБА_1., не добуто таких даних і під час
досудового та судового слідства.

Що
стосується доводів апеляцій засуджених щодо порушення судом їх права на захист
на стадії підготовки ними апеляцій, а саме, відмову в ознайомленні ними із аудіозаписом судового процесу, а
засуджений ОСОБА_2. вказує також і на порушення його права на ознайомлення з
матеріалами кримінальної справи, то вони
необгрунтовані.

Як
вбачається із матеріалів справи, суд надав засудженим можливість ознайомитись з
аудіозаписом судового процесу, але ж вони відмовились від цього, мотивуючи свою
відмову неякісним записом, про що в
матеріалах справи мається акт про відмову, складений секретарем судового
засідання ( т. 3 а.с. 143). З матеріалами кримінальної справи всі засуджені
ознайомлені, про що маються їх заяви.

Колегія
суддів не вбачає порушень кримінально - процесуального закону і в частині
підтримання державного обвинувачення в
суді прокурором Ревнівцевим І.С. Суд
розглянув клопотання ОСОБА_2. щодо відводу прокурора, який приймав участь у
розгляді справи судом 1 інстанції, і відмовив в задоволенні цього клопотання,
тому доводи апеляції ОСОБА_2. щодо порушення його права на захист в тієї
частині, що прокурор Ревнівцев І.С. підтримав державне обвинувачення по його
справі повторно, після скасування попереднього вироку - є необгрунтованими.

Колегія
суддів також вважає необгрунтованими доводи апеляції засудженого ОСОБА_1. про
те, що органом досудового слідства не
дана юридична оцінка діям ОСОБА_6., яка на думку ОСОБА_1. спонукала їх
до витребування боргу з потерпілого ОСОБА_5. і є співучасником злочину.

Як
вбачається із матеріалів справи ( т.2 а.с. 22), органом досудового слідства дії
ОСОБА_6. були кваліфіковані за ст. 396 ч. 1 КК України, як заздалегідь не
обіцяне приховування тяжкого злочину. Постановою слідчого, відмовлено в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_6. на підставі п. « б» ст. 1 Закону України
« Про амністію» від 19 квітня 2007 року.

Що
стосується покарання, яке суд призначив засудженим ОСОБА_1. та ОСОБА_2.,
то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Як
вбачається з вироку, при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості
скоєних ними злочинів, даних про особу засуджених.

Покарання
призначене засудженим ОСОБА_1.. та
ОСОБА_2. в межах санкції закону, по яким вони засуджені і на думку колегії суддів,
таке покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та
попередження нових злочинів.

Тому,
колегія суддів доводи апеляцій засуджених щодо суворості призначеного їм
покарання вважає необгрунтованими і
підстав для зміни покарання не знаходить.

Також, колегія суддів вважає за необхідним
відмовити засудженому ОСОБА_2. в ознайомленні з аудіозаписом судового процесу
під час апеляційного розгляду справи, оскільки апеляційною інстанцією судового
слідства не проводилось.

Однак,
колегія суддів вважає, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_2. за ст. 71 КК
України допустився помилки.

Згідно
ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного
відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим
вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за
попереднім вироком.

Як
вбачається із матеріалів справи, на час постановлення нового вироку,
ОСОБА_2. покарання за вироком
Лебединського районного суду Сумської області від 21 вересня 2006 року у виді 3
місяців арешту, відбув повністю. Тому, колегія суддів, вважає за необхідним
виключити з вироку посилання про призначення ОСОБА_2. покарання за ст. 71 ч. 1,
72 КК України.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 362,365,366,377 КПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Вирок
Лебединського районного суду Сумської
області від 1 серпня 2008 року відносно
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без зміни, а
апеляції засудженихОСОБА_1. та ОСОБА_2.
- без задоволення.

На підставі ст.
365 КПК України, виключити з вироку суду
посилання про призначення ОСОБА_2. покарання за ст. 71 ч. 1, 72 КК
України.

Вважати ОСОБА_2
засудженим за ст. 186 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 6 років.

За ст.
15 ч. 2, 289 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з
конфіскацією майна.

На
підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання призначених покарань, ОСОБА_2. призначити покарання у виді
позбавлення волі на строк 8 ( вісім) років із конфіскацією майна.

Головуючий

Судді