Справа № Провадження №11-548/12 11/1090/3366/12 Головуючий у І інстанціїСингаївський
Категорія4Доповідач у 2 інстанції Загоруйко
УХВАЛА

Іменем України

«25»квітня 2012 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ШРОЛЬ В.Р.

суддів ОРЕЛ А.І. та ЗАГОРУЙКА В.В.

за участю прокурора СКРИПКА І.М.

потерпілої ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляції захисника засудженого ОСОБА_3, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_2 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07 листопада 2011 року, за яким,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, в силу ст.89 КК України не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у вигляді 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 98 000,00 (дев'яносто вісім тисяч грн. 00 копійок) грн. завданих моральних збитків.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, 23.02.10 приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та, знаходячись за місцем свого проживання, а саме в будинку №50 по вул. Українській в м. Ірпені Київської області, почув сторонній шум на вулиці, в результаті чого вирішив вийти на вулицю та поглянути, що відбувається. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_2 побачив, що біля хвіртки його будинку стоїть ОСОБА_5 В ході розмови між ними виник конфлікт, який в подальшому переріс у бійку, під час якої у ОСОБА_2 раптово виник умисел направлений на нанесення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 пішов до будинку, взяв кухонний ніж та знову повернувся до ОСОБА_5 Далі, діючи умисно, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи нанести ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_2 наніс йому удар ножем в стегно, чим спричинив йому згідно висновку судово-медичної експертизи №18/2769д від 14.07.11 рану передньої поверхні верхньої третини лівого стегна, масивний крововилив в м'який тканині лівого стегна, ушкодження стінок стегнової вени та стегнової артерії в ділянці відгалуження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по відношенню до живих осіб, за критерієм небезпеки для життя під час заподіяння.

Від отриманого тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 помер на місці події.

Не погоджуючись з даним вироком на нього подані апеляції захисника засудженого ОСОБА_3, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції ОСОБА_4, та засудженого ОСОБА_2

Старший помічник прокурора м. Ірпеня ОСОБА_4 вважає вирок Ірпінського міського суду незаконним внаслідок своєї мякості, та таким що підлягає скасуванню. Просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок яким призначити покарання ОСОБА_2 у вигляді 10 років позбавлення волі, в обґрунтування чого вказує, що суд обрав міру покарання, яка не відповідає тяжкості злочину, і не врахував суспільну небезпеку цього злочину. ОСОБА_4 того, на думку автора апеляції, суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_2 проявив неповагу до права потерпілої на відшкодування завданої шкоди, про що свідчить невизнання ним в повному обсязі позову потерпілої.

Захисник засудженого ОСОБА_3 з вироком суду не погоджується в повному обсязі і вважає що вирок винесений з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що обвинувачення побудовано на припущеннях та свідченнях, які не є прямими доказами. Просить вирок суду скасувати а справу направити прокурору для проведення додаткового розслідування. В обґрунтування цього він вказує, що ОСОБА_2 застосував ніж лише з метою захисту від нападу з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_5, удару ножем при цьому не наносив, а лише ним відмахувався. Суд не оцінив протиріччя в показах ОСОБА_6, яки той давав на досудовому слідстві, а в суді той намагався уникнути від дачі показань. Завідомо неправдиві покази даного свідка в суді підтвердила потерпіла ОСОБА_1 ОСОБА_4 того, суд не прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_7, який в суді спростував покази свідка ОСОБА_6, та неправильно зроблено оцінку та аналіз свідченням даних свідків, що призвело до неправильних висновків. ОСОБА_4 того, не були допитані свідки мати ОСОБА_2, яка в момент скоєння злочину перебувала в будинку, та ОСОБА_8, з яким ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розпивали горілку. Автор апеляції звертає увагу також на те, що у протоколі судового засідання (а.с. 126) міститься оголошене прокурором обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України.

Засуджений ОСОБА_2 з вироком суду не погоджується в повному обсязі і вважає що вирок винесений з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просить вирок суду скасувати а справу направити прокурору для проведення додаткового розслідування. При цьому зміст його апеляції ідентичний тексту апеляції його захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора в підтримку доводів своєї апеляції, пояснення засудженого ОСОБА_2 та його захисника, які підтримували доводи своїх апеляцій та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, виступ потерпілої, яка підтримала апеляцію прокурора, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів знаходить вирок законним та обґрунтованим з наступних підстав.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини засудженого ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які достатньо викладені у вироку, та їм дана належна оцінка. При цьому суд оцінив в сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, ретельно проаналізував їх, дав їм належну оцінку, в тому числі і показам засудженого з приводу його невинуватості, на підставі чого прийшов до вірного висновку, що вина ОСОБА_2 в умисному заподіянні ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження, від якого той помер на місці пригоди, доведена повністю.

Окремо суд дав оцінку заяві ОСОБА_2 про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 він спричинив, перебуваючи в стані необхідної оборони. З цією метою суд ретельно проаналізував всі покази ОСОБА_2, яки той давав як на досудовому слідстві, так і в суді, та вірно визнав їх такими, що протирічать між собою та суперечать матеріалам справи.

Дії засудженого судом за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковані вірно, при цьому суд врахував характер небезпеки, що загрожувала ОСОБА_2 внаслідок дій потерпілого під час їхньої бійки, її місце, час, готовність винного до відбиття, співставляючи, в тому числі, і стан спяніння ОСОБА_5 (2,61 проміллє). Колегія суддів погоджується з рішенням суду 1-ї інстанції в тій частині, що такий стан спяніння потерпілого вказує про відсутність у нього можливості активно нападати на ОСОБА_2.

Належним чином суд відреагував на порушення чинного законодавства, допущені органами досудового слідства. Так, суд не тільки обґрунтував свою думку з цього приводу у вироку, але і окремою постановою звернув увагу прокурора на ці порушення, розцінивши їх такими, що не впливають на прийняте судом рішення.

Не може слугувати підставою для зміни або скасування вироку посилання адвоката та засудженого у апеляціях на те, що ОСОБА_2 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 не навмисно, а відмахуючись, оскільки це суперечить матеріалам справи, та в першу чергу висновку судово-медичного експерта щодо локалізації та характеру поранення, спричиненого ОСОБА_5, оскільки, як вірно вирішив суд, та колегія суддів апеляційного суду з цим погоджується, «відмахуючись»неможливо нанести колото-різане поранення стегна глибиною 6,5 см. Це беззаперечно свідчить на направленість умислу винного внаслідок застосування ним конкретних зусиль для завдання тілесного ушкодження.

Належним чином суд 1-ї інстанції оцінив і покази свідка ОСОБА_6, поклавши в основу вироку ті його покази, яки підтверджуються іншими доказами по справі, та відхиливши інші, не підтверджені таковими. Свої висновки суд достатньо обґрунтував, і апеляційний суд з цим також погоджується, визнаючи їх вірними.

Що ж стосується допиту свідків , яки не були допитані в судовому засіданні, та на чому наполягали в своїх апеляціях засуджений та його захисник, то ні своїх скаргах, ні в судовому засіданні вони не змогли обґрунтувати свої вимоги, та дати пояснення з приводу чого саме повинні були бути допитані дані особи.

Не ґрунтується на матеріалах справи і посилання засудженого та його захисника на те, що в судових дебатах прокурор просив засудити ОСОБА_2 ще й за ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки, як вбачається з постанови суду від 9 грудня 2011 року (т.2, а.с. 163), при розгляді зауважень на протокол судового засідання дана помилка була виправлена.

Суд, згідно положень ст. 65 КК України, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується як негативно, так і позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, хоча на даний час в силу статті 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

З урахуванням всіх даних, наведених вище, суд прийшов до правильного висновку про те, що засуджений заслуговує покарання у виді позбавлення волі.

Свої висновки в цій частині суд достатньо обґрунтував, і апеляційний суд з ними також погоджується, вважаючи призначене засудженому покарання справедливим, в зв'язку з чим подані апеляції задоволенню не підлягають.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає вирок законним та обґрунтованим, постановленим згідно вимог ст.ст.323, 334 КПК України, підстав для його скасування або зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_2 та захисника засудженого ОСОБА_3, залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07 листопада 2011 року стосовно ОСОБА_2 - без змін.