Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні 12 травня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 0000201 щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1 громадянина України,

за ст. 115 ч. 1 КК України,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, просить вирок та ухвалу щодо себе змінити, пом'якшивши призначене йому покарання до 11 років позбавлення волі. Вказує на те, що судами обох інстанцій при призначенні йому покарання належним чином не враховано обставини, що пом'якшують покарання, та неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_5, яка спровокувала його на вчинення злочину, внаслідок чого йому було призначене занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

Початок строку відбування покарання вказано рахувати з ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 14 травня 2014 року в період часу з 16 години до 18 години, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2, за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5, розпивав спиртні напої із останнім, у процесі чого між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 удар кулаком в ділянку грудної клітки, і після чого ліг на диван. Перебуваючи в стані сп'яніння та емоційного збудження, спровокованого неправомірною поведінкою потерпілого, з метою негайної помсти, ОСОБА_4 схопив сокиру, яка лежала в кімнаті житлового будинку та умисно, маючи умисел на вбивство ОСОБА_5 наніс удар обухом сокири в життєво важливий орган, а саме: лобну ділянку голови. Після нанесеного удару, ОСОБА_4, побачивши, що ОСОБА_5 встає з дивану, та, маючи умисел на протиправне позбавлення життя останнього, умисно наніс ще один удар обухом сокири в тім'яну ділянку голови, заподіявши черепно-мозкову травму: перелом кісток склепіння черепа та забій головного мозку. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 втратив свідомість та впав на диван.

З метою приховати сліди скоєного та уникнення відповідальності, ОСОБА_4 сірниками умисно підпалив газету, яку поклав на підлогу біля дивану, на якій лежав ОСОБА_5, що перебував без свідомості, та залишив будинок. Внаслідок виниклої пожежі ОСОБА_5 отримав опіки 90% поверхні тіла.

Від отриманих тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_2 року потерпілий ОСОБА_5 помер в Таращанський ЦРЛ.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 92 від 24.06.2014 року смерть ОСОБА_5 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа та забоєм головного мозку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 грудня 2014 року зазначений вирок районного суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій за ст. 115 ч. 1 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Як вбачається із наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначені засудженому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом'якшують покарання та обтяжують покарання.

Так, суд першої інстанції врахував, що злочин, у вчинені якого ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, особу винного, який раніше не судимий, проте за місцем проживання характеризується негативно як особа, що зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя. Повне визнання своєї вини ОСОБА_4 та його активне сприяння розкриттю злочину визнано обставинами, що пом'якшують покарання, а вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння визнано обставиною, що обтяжує покарання. Врахував суд і обставини, за яких було скоєно злочин, а саме неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_4, яка спровокувала останнього на вчинення злочину. При цьому, пояснення ОСОБА_4 про те, що його умисел не був направлений на позбавлення життя потерпілого, розцінені судом як намагання обвинуваченого пом'якшити відповідальність, та вказано про те, що засуджений підпаливши частину кімнати, де знаходилось ліжко із ОСОБА_5 усвідомлював та допускав можливість настання смерті останнього.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції зробив висновок як про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, так і про відсутність підстав для застосування положень ст. 69 КК України, та дійшов правильного висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції частини 1 статті 115 КК України ближче до максимальної межі, і таке своє рішення належним чином мотивував.

При розгляді апеляційної скарги засудженого суд апеляційної інстанції її доводи щодо призначеного покарання перевірив і своє рішення належним чином мотивував, вказавши, що обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_4 покарання і підстав для пом'якшення призначеного засудженому покарання не знайшов.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, покарання засудженому призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Враховуючи зазначене, з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги та пом'якшення ОСОБА_4 покарання до 11 років позбавлення волі немає, в зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 428 ч. 2 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 грудня 2014 року щодо нього.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11