Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Орлянської В.І.,

суддів: Суржка А.В., Кравченка С.І.,

за участю прокурора Кравченко Є.С.

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянула у судовому засіданні в м.
Києві 12 червня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_2 на вирок
Новопсковського районного суду
Луганської області від 18 квітня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду Луганської
області від 30 липня 2013 року.

Вироком Новопсковського районного
суду Луганської області від 18 квітня 2013
року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
раніше неодноразово судимого, останній
раз 27 січня 2004 року вироком Заводського
районного суду міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області за ч. 1 ст. 115 КК України на 12
років позбавлення волі, звільненого 14
квітня 2011 року згідно постанови
Ленінського районного суду міста
Дніпропетровська від 7 квітня 2011 року
умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 7
днів,

засуджено: за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК
України до довічного позбавлення волі
з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого; за ч. 4 ст. 187 КК
України на 10 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого, на підставі ст.
70 КК України за сукупністю злочинів
визначено довічне позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого.

Згідно вимог ст. 71 КК
України за сукупністю вироків ОСОБА_2
визначено остаточне покарання у виді
довічного позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого.

Цим же вироком засудженого ОСОБА_3, щодо
якого вирок в апеляційному порядку не
переглядався і до суду касаційної
інстанції не оскаржується.

За обставин встановлених судом та
детально наведених у вироку,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року приблизно о 20 годині 5
хвилин ОСОБА_2, за попередньою
домовленістю з ОСОБА_3, знаходячись у
стані алкогольного сп'яніння, з метою
здійснення розбійного нападу, підійшли
до торгового павільйону по вулиці
Єлісєєва в селі Зеліковка
Біловодського району Луганської
області, в якому в цей час знаходилась
ОСОБА_4 Діючи узгоджено, вони проникли
до торгового павільйону де з
корисливих мотивів, за попередньою
змовою групою осіб, а ОСОБА_2, будучи
особою, яка раніше вчинила умисне
вбивство, вчинили розбійний напад і
умисне вбивство ОСОБА_4 Застосовуючи
насильство небезпечне для життя і
здоров'я потерпілої та з метою
подолання опору ОСОБА_4, ОСОБА_3 почав її
утримувати, а ОСОБА_2 завдав 6 ударів
сокирою в область голови ОСОБА_4, від
яких вона померла на місці вчинення
злочину.

Продовжуючи свої
злочинні дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викрали з
торгового павільйону грошові кошти та
майно потерпілої ОСОБА_4 на загальну
суму 2429 грн. 25 коп., якими розпорядились
на свій розсуд.

Ухвалою Апеляційного
суду Луганської області від 30 липня 2013
року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без
зміни.

У касаційні скарзі з доповненнями
засуджений ОСОБА_2 порушує питання про
скасування оскаржуваних судових
рішень та направлення кримінальної
справи щодо нього на нове
розслідування у зв'язку з неповнотою
досудового та судового слідства,
невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи,
неправильним застосуванням
кримінального закону та істотним
порушенням вимог
кримінально-процесуального закону.
Зазначає, що інкриміновані йому
злочини він не скоював. Докази по
справі зібрані з істотним порушенням
його права на захист, а тому не можуть
бути покладені в основу обвинувального
вироку. На зазначені порушення суди
першої та апеляційної інстанції уваги
не звернули, а тому дані рішення вважає
незаконними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засудженого ОСОБА_2 і в його інтересах
захисника ОСОБА_1 на підтримку доводів
касаційної скарги, думку прокурора,
який просив оскаржувані судові рішення
залишити без зміни, а касаційну скаргу
без задоволення, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
засудженого не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України,
касаційний суд перевіряє законність та
обґрунтованість судового рішення з
наявними у справі і додатково поданими
матеріалами в тій частині, в якій воно
було оскаржене.

У касаційній скарзі засудженого
порушується питання про перегляд
судових рішень у касаційному порядку у
зв'язку з невідповідністю висновків
суду фактичним обставинам справи та
однобічністю і неповнотою досудового
та судового слідства. Проте, зазначені
обставини були предметом розгляду
судів першої та апеляційної інстанцій,
і їм була дана належна оцінка.
Відповідно до вимог ст. 398 КПК України
вони перегляду в касаційному порядку
не підлягають. При розгляді доводів
касаційної скарги колегія суддів
виходить із фактичних обставин справи,
встановлених судом першої інстанції.

Що стосується доводів скарги
засудженого про відсутність в справі
належних та допустимих доказів на
підтвердження пред'явленого йому
обвинувачення, то свої висновки по
цьому питанню суди першої та
апеляційної інстанцій мотивовано
обґрунтували і спростували зазначені
доводи.

Вина ОСОБА_2 в інкримінованому йому
злочині підтверджується зібраними у
встановленому законом порядку
доказами, які досліджувались судом.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано
поклав в основу обвинувачення,
визнаного судом доведеним, показання
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які вони давали під час
досудового слідства, у тому числі
показання дані ними при явці з
повинною. Зазначені показання
підсудних підтверджуються показаннями
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
та ОСОБА_10, які узгоджуються між собою
та в своїй сукупності підтверджують
викладені у вироку фактичні обставини
скоєного підсудними злочину. Також,
показання зазначених осіб
підтверджуються даними, що містяться в
письмових доказах і речовими доказами
у справі, а тому підстав не довіряти їм
у судів першої та апеляційної
інстанцій не було. Вина ОСОБА_2
підтверджується даними, що містяться в
протоколі огляду місця вчинення
злочину, протоколах пред'явлення
предметів для впізнання, відтворення
обстановки і обставин подій, очної
ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, даними
висновків дактилоскопічної
експертизи, судово-імунологічної
експертизи та речовими доказами по
справі.

Суд апеляційної інстанції ретельно
перевірив доводи апеляції захисника
ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_2
і правильно визнав їх
необґрунтованими. Усі наведені в
апеляції доводи, в тому числі й ті, які
за своїм змістом аналогічні доводам
касаційної скарги засудженого ОСОБА_2,
належним чином перевірено й
спростовано із зазначенням
відповідних мотивів прийнятого
рішення. В тому числі, суд апеляційної
інстанції вірно вказав на те, що суд
першої інстанції обґрунтовано не взяв
до уваги показання засудженого ОСОБА_2
дані ним в ході судового слідства,
оскільки його неодноразові зміни
показань в суді свідчать про намагання
зменшити свою роль у скоєнні
інкримінованого злочину.

Даних, які б свідчили, що у справі
неправильно застосовано кримінальний
закон чи допущено істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
колегією суддів не встановлено.

За встановлених судом фактичних
обставин дії ОСОБА_2 за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст.
115, ч. 4 ст. 187 КК України кваліфіковано
правильно.

При призначенні ОСОБА_2 покарання суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 65 КК України, врахував тяжкість
вчинених ним злочинів, які відповідно
до ст. 12 КК України є особливо тяжкими,
дані про особу засудженого, який раніше
неодноразово судимий, у тому числі за
злочини проти життя та здоров'я,
відсутність обставин, що пом'якшують
покарання, наявність обтяжуючої
обставини - скоєння злочину у стані
алкогольного сп'яніння, а тому дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідності призначення ОСОБА_2
найвищої міри покарання у виді
довічного позбавлення волі.

З призначеним покаранням колегія
суддів погоджується, оскільки воно
відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК
України і сприятиме запобіганню
вчиненню нових злочинів як засудженим,
так і іншими особами.

Апеляційний розгляд справи проведений
з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону,
ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України.

З урахуванням вищенаведеного та
керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України 1960
року, пунктами 11, 15 розділу ХІ
«Перехідні положення» КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок
Новопсковського районного суду
Луганської області від 18 квітня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду Луганської
області від 30 липня 2013 року щодо ОСОБА_2
- без зміни.

Судді:

А.В. Суржок С.І. Кравченко В.І. Орлянська