АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 у кримінальному провадження № 0001140 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду міста Чернівців від 01серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду міста Чернівців від 01серпня 2015 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_8 , яке погоджене старшим прокурором прокуратури Першотравневого району міста Чернівців ОСОБА_5 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нижні Станівці Кіцманського району Чернівецької області, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше несудимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01 години 06 хвилин 29 вересня 2015 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також надано обгрунтування, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Кримінальне провадження Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
№ 11-сс/794/132/15 Доповідач: ОСОБА_1 .

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 31 липня 2015 року приблизно о 20 годині 10 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на кухні квартири АДРЕСА_2 у ході словесного конфлікту з ОСОБА_10 , переслідуючи мету спричинення останньому тілесних ушкоджень, умисно наніс йому кухонним ножем удар у тулуб, у результаті чого спричинив ОСОБА_10 проникаюче ножове поранення черевної порожнини, яке відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.l ст.121 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, оскільки вважає, що слідчий суддя не дав належної оцінки доводам захисника, поясненням потерпілого, який був ініціатором конфлікту, та поясненням свідків, які підтвердили, що потерпілий раніше неодноразово застосовував до обвинуваченого насильство. Вважає, що обраний відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, він обраний без врахування вимог ст.178 КПК України та всупереч вимогам кримінального процесуального закону і Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, апелянт вказує на те, що проживання підозрюваного без реєстрації не є підставою для відмови у обранні ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як домашній арешт, так як слідчий суддя повинен був врахувати те, що ОСОБА_7 більше 10-ти років проживає за даною адресою, де характеризується добре, раніше до кримінальної чи іншої відповідальності не притягувався, а також з`ясувати думку власника житла, якою є сестра обвинуваченого, яка заборонила потерпілому проживати в її квартирі. Крім цього зазначає, що сусіди обвинуваченого ручаються за його належну поведінку та дотримання ним обов`язків, зазначених у ст.194 КПК України, що дає підстави для застосування до ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як особиста порука

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176, 177 і 178 КПК України право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою обмежуються конституційні права і свободи особи ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і дотримання ним належної процесуальної поведінки.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, репутацію, майновий стан та наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, дотримання ним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що при обранні іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилятися від слідства або суду, знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. Положеннями п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 № 4 передбачено, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, дані вимоги закону слідчим суддею не були виконані і слідчий суддя без зазначення про

існування будь-яких ризиків, без наведення відповідних доказів мотивуючи, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду та може незаконно впливати на потерпілого і свідків, необгрунтовано застосував щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судова колегія на підставі досліджених доказів приходить до висновку, що прокурор і слідчий не довели, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчим суддею при обранні міри запобіжного заходу безпідставно не було враховано те, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий, апідозрюваний добре характеризується по місцю проживання і раніше до будь-якої відповідальності не притягувався, повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочину. Лише тяжкість вчинених злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 у даному випадку не може слугувати підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, факт проживання підозрюваного без реєстрації у місті Чернівцях в одній квартирі з потерпілим не можна розцінювати як ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду або незаконно впливати на потерпілого, який фактично визнав, що був ініціатором конфлікту з підозрюваним 31 липня 2015 року і надалі після одужання проживати у помешканні по АДРЕСА_1 наміру не має.

При таких обставинах, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження у сукупності, а саме те, що ініціатором конфлікту 31 липня 2015 року був сам потерпілий, який неодноразово раніше застосовував до підозрюваного насильство, а також враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, добре характеризується, раніше до будь-якої відповідальності не притягувався, та вимоги ч. 1 ст. 183 КПК України, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходжу у виді тримання під вартою. Судова колегія вважає, що прокурором та слідчим не доведена доцільність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не доведені обставини, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ч.2 ст.177 КПК України, та не доведено, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України, а тому приходить до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному протягом двох місяців залишати житло (фактично місце проживання) у певний період доби та виконувати покладені на нього зобов`язання, як це передбачено вимогами ст.181, 194 ч.5 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду міста Чернівців від 01серпня 2015 року про обрання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_8 , яке погоджене старшим прокурором прокуратури Першотравневого району міста Чернівців ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нижні Станівці Кіцманського району Чернівецької області, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці з забороною залишати житло ( кв. АДРЕСА_2 ) у період з 20 години до 07 години, звільнивши його з-під варти негайно.

Покласти на ОСОБА_7 обов' язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчoгo, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, утриматись від спілкування із свідками та потерпілим по кримінальному провадженню, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк даної ухвали встановити до 01 жовтня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3