Справа № 1-127/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

м. Луцьк 25 січня 2007 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді
Бачинського В.Л.

за участю секретаря Письменної Н.П.

прокурора Плечій О.М.

захисника ОСОБА_1.

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Луцьк Волинської області, проживаючого м.
Луцьк АДРЕСА_1, непрацюючого, освіта середня, неодруженого, громадянина України,
раніше судимого:

1. 19.06.1981
року Луцьким міським судом за ст. 140
ч. 2 КК
України до 3-х років

позбавлення волі з конфіскацією майна;

2. 03.02.1982 року Луцьким міським судом за ст. 206 ч. 2, 42 ч. 1 КК України до 4-х років

позбавлення волі;

3.
21.04.1986
року Луцьким міським судом за ст. 141
ч. 2 КК
України до 4-х років
позбавлення волі з конфіскацією майна;

4.
22.05.1992
року Луцьким міським судом за ст. 141
ч. 2 КК
України до 5-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна;

5.
17.11.1997
року Луцьким міським судом за ст. 140
ч. 2, 142 ч. 2, 42 КК України до 7-ми років
позбавлення волі з конфіскацією майна;

- у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 342 ч. 2, 162 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_4., повторно,
24.08.2006 року
близько Об00 год.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в АДРЕСА_2 м. Луцька, шляхом обману заволодів мобільним
телефоном ОСОБА_5, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на
загальну суму 1650 грн.

Крім того, підсудний ОСОБА_4.,
09.11.2006 року біля 09
° год., знаходячись
в квартирі № АДРЕСА_1 в м.
Луцьку, завідомо знаючи, що ОСОБА_6. є працівником міліції і будучи
зобов'язаним виконати його законні вимоги, вчинив опір працівникові міліції при
виконанні ним своїх службових обов'язків, при цьому відштовхнув від себе
ОСОБА_6. та почав втікати.

Крім
того, підсудний ОСОБА_4.,
09.11.2006 року біля 0900 год., шляхом розбиття скла на дверях балкону квартири № АДРЕСА_3 в м. Луцьку, незаконно проник в квартиру ОСОБА_3., після чого з метою уникнення
кримінальної відповідальності, намагався втекти через вхідні двері, однак був
затриманий працівниками міліції в коридорі будинку.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред'явленого обвинувачення
підсудний ОСОБА_4. свою
вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, давши суду
показання про те, що не викрадав телефон у потерпілого ОСОБА_2, а він сам йому
дав

2

поговорити.
Щодо опору працівникам міліції, то ОСОБА_4.
вказав, що працівника міліції він не штовхав, оскільки той стояв за 4-5 метрів від
нього, а лише втік на балкон і проник в квартиру сусідки, через яку хотів
втекти. Однак на коридорі його затримали працівники міліції.

Хоча підсудний частково визнав свою вину у вчинених злочинах, його вина
повністю доведена зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні
доказами.

Факт заволодіння
мобільного телефону потерпілого ОСОБА_2 стверджується:

З показань допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що 24 серпня 2006 року він познайомився з ОСОБА_4, з яким сиділи в барі за одним
столиком. Пізніше ОСОБА_4
запропонував піти до його знайомого, на що він погодився. І коли вони піднімались до квартири знайомого ОСОБА_4,
задзвонив телефон і ОСОБА_7 сказав, що його побили. ОСОБА_4 взяв телефон, щоб з ним поговорити і втік з телефоном.

З протоколу добровільної видачі від 26.08.2006 року вбачається, що ОСОБА_4. добровільно видав мобільний телефон «Нокіа-6270». (а.с. 10).

Відповідно до протоколу пред'явлення особи для впізнання,
ОСОБА_2. вказав на ОСОБА_4. як такого, що заволодів його мобільним телефоном,
(а.с. 31-33).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до
висновку про доведеність вини підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України,
кваліфікуючою ознакою якого є заволодіння чужим майном, вчинене повторно.

Суд не вбачає в діях ОСОБА_4. складу злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, оскільки з показань підсудного та потерпілого
вбачається, що підсудний заволодів телефоном шляхом обману.

Факт вчинення опору працівникам правоохоронних органів стверд жується:

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6. дав суду
показання про те, що 09.11.2006 року він разом з помічником дільничного інспектора
міліції ОСОБА_8, виконуючи розпорядження дізнавача ВД Луцького MB
УМВС прибули за адресою м. Луцьк АДРЕСА_1 з метою затримання ОСОБА_4. В
квартирі, на їхню вимогу пройти в Луцький міськвідділ, ОСОБА_4. почав одягатися
та вийшов на балкон та почав перелазити на сусідній балкон. Тоді він схопив
його за ногу, а ОСОБА_4 його
відпихнув та скочив у вікно, розбивши його та проник у сусідню квартиру. В
коридорі він та ОСОБА_8 затримали ОСОБА_4.
При цьому він чинив опір, намагався втекти.

Аналогічні
показання в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_8.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку про доведеність вини підсудного у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 342 ч. 2 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є опір працівникам
правоохоронних органів під час виконання ними службових обов'язків.

Факт незаконного проникнення в квартиру № АДРЕСА_3 в м. Луцьку стверджується:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3. дала суду показання про
те, що 09.11.2006 року знаходилась разом з дочкою у
себе в квартирі. Біля 9 год. вона побачила, як незнайомий
чоловік переліз на балкон її квартири. Вона почала кричати. Чоловік своїм тілом
розбив скло в дверях балкона і проник в її квартиру. Після чого, він
піднявся і побіг до вхідних дверей, через які вибіг в коридор. Слідом за
ОСОБА_4 через розбиті двері балкона забіг працівник міліції і на коридорі його
затримав.

З протоколу огляду місця події від 09.11.2006
року вбачається, що при огляді квартири № АДРЕСА_3, виявлено розбите скло на дверях балкону, (а.с. 54-58).

з

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до
висновку про доведеність вини підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України,
кваліфікуючою ознакою якого є незаконне проникнення до житла.

Обираючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь тяжкості
вчинених злочинів, особу підсудного, який раніше неодноразово судимий,
пом'якшуючі покарання обставини, якими суд вважає: щире каяття у вчинених
злочинах, до обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину в
стані алкогольного сп'яніння.

В справі
цивільний позов не заявлено

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд приходить
до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного без ізоляції від
суспільства неможливе, а тому йому слід обрати покарання в межах санкції
статей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності у виді
позбавлення волі.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК
України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених
ст. ст. 190 ч. 2, 342 ч. 2, 162 ч. 1 КК України,
призначивши покарання:

за ст. 190 ч. 2 КК України у
виді позбавлення волі на строк 2
роки 6 місяців;

за ст. 342 ч. 2 КК України у
виді позбавлення волі на строк 2
роки;

за ст. 162 ч. 1 КК України у
виді обмеження волі на строк 1
рік.

На підстав ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити
покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6
місяців.

Строк відбуття покарання засудженому рахувати з
моменту постановления вироку, зарахувавши в цей
строк перебування під вартою з 10.11.2006
року.

Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу засудженому залишити попереднім - тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області
протягом 15 діб з
моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом
такого ж строку з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Бачинський
В.Л.