Справа № 511/3536/13-к
Номер провадження: 1-кс/511/283/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2013 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О. В., при секретарі - Фадєєвої О.В.

за участю прокурора у кримінальному провадженні - Чернега В.М.

захисника - адвоката Головацького С.А.

підозрюваного ОСОБА_1.

слідчого - Шевченко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання начальника СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції Шевченка Д.В., погодженого з зам. прокурора - прокурором у кримінальному проваджені прокуратури Роздільнянського району Одеської області В.М.Чернега, про продовження застосування запобіжного заходу - тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженеця м.Євпаторія, АР Крим, громадянина України, не одруженого, освіта не повна середня, не працюючого, який мешкає за АДРЕСА_1 раніше судимого: 15.09.2011 року Маліновським РС м. Одеса по ст. 185 ч. 2 КК України к 3 міс. арешту,

який підозрюється у в скоєнні кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР № 0001532 від 16.09.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.187ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2013 року до суду з поданням звернувся начальник СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області Шевченко Д.В., в якому просив суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_1., підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ст.187 ч.4 КК України.

Згідно до вказаного клопотання ОСОБА_1. повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин: 25.10.2010 року, близько 19.00годин 00 хвилин за попередньою змовою ОСОБА_1., разом із ОСОБА_2., ОСОБА_3., з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, проникнули на територію домоволодіння №32, розташованого по вул. Ворошилова, с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, де проживають ОСОБА_4. і ОСОБА_5., накинувся на неї, затягнув у приміщення будинку, де з метою заволодіння майном, застосувавши фізичне насильство шляхом нанесення ударів руками по голові, заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку забитих ран в області правої половини обличчя, синця в області правої орбіти, які згідно висновку експерта №265 від 19.11.2010року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров'я.

У цей час в будинок зайшов ОСОБА_5., де на нього зненацька напали з метою припинення його протидії здійсненню злочину ОСОБА_2. і ОСОБА_3., застосувавши фізичне насильство шляхом нанесення йому ударів руками по голові, чим заподіяли ОСОБА_5. тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забитих ран тім'яно-потиличної області, закритого перелому костей носа без зсуву відламків, множинних синців і саден в області лиця, які, згідно висновку експерта № 264 від 19.11.2010 года відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров'я.

Потім ОСОБА_1., став оглядати вміст домоволодіння ОСОБА_5 з метою заволодіння їхнім майном, у той час як ОСОБА_2. і ОСОБА_3. наносили удари ОСОБА_5. Після чого, ОСОБА_1., разом із ОСОБА_2. і ОСОБА_3. відкрито заволоділи майном ОСОБА_4. й ОСОБА_5., а саме: мобільним телефоном марки «Соні-Еріксон» модель «W660» вартістю 1500 грн., і грошима в сумі 150000 грн., завдавши потерпілим шкоди в розмірі 151500 грн.

ОСОБА_1., ОСОБА_2. і ОСОБА_3. з місця здійснення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном потерпілих.

Таким чином, своїми навмисними діями ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ст. 187 ч.4 КК України, кваліфікований як розбійний напад направлений на заволодіння чужим майном у великих розмірах, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров'я особи, скоєний за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

27.09.2013 повідомлено про підозру ОСОБА_1. за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.4 ст.187 КК України.

Подання обгрунтовано тим, що підозрюваний ОСОБА_1. вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років з конфіскацією майна, постійного місця роботи та навчання не має, також встановлено, що підозрюваний знаходився в розшуку та був затриманий, що дає йому фактичну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Також необхідність продовження терміну утримання під вартою відносно підозрюваного слідчим обгрунтовано тим, що термін тримання під вартою спливає та по даному кримінальному провадженню адвокат Папіна С.В. та підозрюваний ОСОБА_2. не ознайомилися в повному обсязі з матеріалами кримінального провадження, що вказує на необхідність додаткового часу для їх ознайомлення з вказаними матеріалами.

Перевіривши наданні матеріали клопотання слідчого та дослідивши докази по даним матеріалам, заслухавши думку прокурора, який підтримав подання, захисника, підозрюваного, які заперечували проти задоволення клопотання, слідчий суддя приходиться до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання та необхідністю застосування домашнього арешту з огляду на наступне.

В судовому засіданні слідчий наполягав на задоволенні клопотання в повному обсязі, мотивує свої доводи тим, що по кримінальній справі ОСОБА_1. знаходився у розшуку, може знову приховуватися від досудового слідства та суду, неодноразово раніше судимий, в ході судового слідства не всі дії закінчені, не всі ознайомлені з матеріалами справи. Також слідчий повідомив, що прокурором термін досудового розслідування продовжений до 16.12.2013р. Крім того слідчий вказав, що будь-яких нових підстав, передбачених ст. 177 КПК України під час досудового слідства не встановлено.

Прокурор Чернега В.М. клопотання слідчого підтримав та наполягав на його задоволенні у повному обсязі. В судовому засіданні пояснив, що підозрюваний раніше був засуджений та обвинувачується в особливо тяжкому кримінальному правопорушенні; ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали, а з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_1. родом з АРК, місце його регістрації не входить до території Роздільнянського району, що в свою чергу є підставою для застосування стосовно обвинуваченого вказаного запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6. просив в задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що клопотання слідчого про продовження строку утримання під вартою відносно його підзахисного ОСОБА_1. він отримав лише 15.11.2013 року об 21год.32хв., а підзахисний ОСОБА_1. не отримав його взагалі. Прокурором та слідчим по кримінальному провадженню не додано ні жодного доказу ухилення ОСОБА_1. від судового слідства, який раніше постійно проживав в м.Одеса. ОСОБА_1. знаходиться в цивільному шлюбі, має неповнолітнього сина, проживав в квартирі, власницею якої є його цивільна дружина, не має наміру приховуватися від судового слідств та зобов'язується з'являтися на всі виклики слідчого, просить суд не застосовувати відносно підозрюваного міру запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою та застосувати домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_1., повністю підтримав думку свого захисника, та підтвердив той факт, що наміру приховуватися від судового слідства він не має, зобов'язується з'являтися по виклику слідчого по першій вимозі, вдома жінка, дитина, що в свою чергу вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відпали, а це в свою чергу є підставою для застосування стосовно нього більш м'якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Судом встановлено, що вказане клопотання надійшло до розгляду Роздільнянського районного суду 15.11.2013р. о 18-36год.

Підозрюваний ОСОБА_1. звинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України.

Підозрюваний утримується під вартою на підставі постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.06.2012 року. Вказаний запобіжний захід підозрюваному обраний згідно КПК 1960 року.

Постановою Роздільнянського районного суду від 18.06.2013 року кримінальна справа відносно ОСОБА_2., ОСОБА_1. та інших у вчиненні злочину, передбаченому ст. 187 ч.4 КК України направлена прокурору Роздільнянського району Одеської області для проведення додаткового розслідування, міра запобіжного заходу залишена попередня - утримання під вартою.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.08.2013р. вказана постанова суду першої інстанції залишена без змін, міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_1. залишена попередня - тримання під вартою.

Як вбачається з супровідного листа суду № 5708 від 12.09.2013р. вказана кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1. та інших надіслана для проведення додаткового розслідування та отримана прокуратурою Роздільнянського району 12.09.2013р.

Але самі матеріали кримінального провадження, які надані на огляд суду, вказаного супровідного листа не містять.

Натомість, згідно виписки з кримінального провадження № 0001532 вказане кримінальне правопорушення внесено в ЄРДР 16.09.2013р.

27.09.2013р. ОСОБА_1. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України

Як вбачається з Ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду від 27.09.2013р. було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеькій області Ткаченко Д.В. про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_1.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1. мешкає за адресою: АДРЕСА_1

У відповідності до п. 9 Розділу ХI Перехідних положень КПК 2012р. запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.12 вказаних Перехідних положень КПК 2012р. розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 156 ч.8 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що при поверненні судом справи прокуророві на додаткове розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою обчислюється з моменту надходження справи прокурору і не може перевищувати двох місяців. Подальше продовження зазначеного строку проводиться з урахуванням часу перебування обвинуваченого під вартою до направлення справи до суду в порядку і в межах, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ст. 199 ч.1-3 КПК України в редакції 2012р. клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п'ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування та крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з'явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 4 вказаної статті слідчий суддя зобов'язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною 5 статті 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов'язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ч.ч.1-2 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м'яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов'язків, передбачених частиною п'ятою статті 194 цього Кодексу. Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

Таким чином системний аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора як про застосування запобіжного заходу так і про продовження строків тримання під вартою вимогам ст.ст. 184, 199 КПК, а також своєчасність надходження вказаних клопотаннь до суду з дотриманням термінів та надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).

Також слід зазначити, що тримання під вартою має застосовуватись лише у виняткових випадках як крайня міра, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження , що повинно враховуватися судами у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України та Рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ассенов та інші проти Болгарії".

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (надалі Конвенція), зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою, що також зазначено у Рішенні ЕСПЛ "Єлоєв проти України"( п. 60).

Реалізуючи положення ч. 5 ст. 199 КПК, слідчий суддя, має враховувати, що після спливу певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов'язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою. (Рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі "Прокопенко проти України").

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов'язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Таким чином, аналізуючи вказані норми закону та практику ЕСПЛ слід зазначити, що слідчий суддя, суд не вправі застосовувати більш тяжкий запобіжний захід ніж той, про застосування якого подане клопотання. В той же час за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м'який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні. В такому випадку суд, керуючись вимогами ч. 4 ст. 194 та пунктами 3 - 5 ч. 1 ст. 196 КПК, має зазначити у резолютивній частині ухвали про обрання запобіжного заходу певного виду, а у мотивувальній - зазначити, чому вважає недоведеними обставини, що свідчать про обґрунтування застосування саме такого запобіжного заходу та недостатність застосування для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні більш м'яких їх видів, визначених у ч. 1 ст. 176 КПК.

Суд вважає, що на етапі розгляду питання щодо взяття підозрюваного під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред'явлених останньому та ризик його втечі.

Клопотання необхідності продовження строку тримання під вартою слідчим обгрунтовано тільки тим, що термін тримання під вартою спливає та по даному кримінальному провадженню адвокат Папіна С.В. та підозрюваний ОСОБА_2. не ознайомилися в повному обсязі з матеріалами кримінального провадження, що вказує на необхідність додаткового часу для їх ознайомлення з вказаними матеріалами. Будь-яких інших підстав для продовження строку тримання під вартою в клопотанні не зазначено, не встановлено їх і в судовому засіданні, оскільки інші доводи позиції обвинувачення та слідства є недоведеними та не відповідають діючому процесуальному законодавству.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що на час розгляду вказаного клопотання час утримання під вартою підозрюваного сплив, оскільки справа надійшла до прокуратури 12.09.2013р. та внесена до ЄРДР 16.09.2013р., ОСОБА_1. утримується під вартою без вироку суду майже півтора року, під час досудового розслідування порушені вимоги ст.ст. 199 ч.ч.1-3 КПК України щодо своєчасного надання як матеріалів вказаного клопотання на розгляд суду так і надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів; та прокурором та слідчим не доведено наявність достатніх підстав вважати, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК або з'явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Судом не приймаються до уваги доводи як слідчого так і прокурора, які зазначені ними тільки в судовому засіданні з приводу додаткових можливих ризиків щодо підозрюваного та знаходження його у розшку, оскільки вказане не відповідає нормам процесуального законодавства та вважаються судом не доведеними.

Слід також зазначити, що досудовим слідством також порушені вимоги ст. 295 ч. 3 КПК України, але під час розгляду вказаного клопотання у відповідності до норм КПК слідчий суддя позбавлений можливості реагувати належним чином на вказане.

Згідно до ст. 181 ч.ч.1 та 2 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.6 вказаної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Оскільки строк досудового розслідування прокурором продовжений до 3-х місяців, тобто до 16.12.2013р. включно, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на час проведення досудового розслідування тобто до 16.12.2013р. включно.

При обрані запобіжного заходу суд враховує: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення, той факт, що підозрюваний обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання та не має наміру переховуватись від органів досудового рослідування та суду чи перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

На підставі викладеного, суд вбачає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід - домашній арешт з покладенням на нього обов'язків передбачених статтею 181 КПК України

Разом з тим суд вважає, що є необхідність з урахуванням всіх матеріалів кримінального провадження та особи підозрюваного обрати до підозрюваного домашній арешт у вигляді заборони підозрюваному залишати житло цілодобово, але з зобов'язанням останнього неухильно з'являтися за викликом до органів досудового слідства та суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

З урахуванням вищевикладеного, та приймаючи до уваги ст. ст. 8, 9, 206 КПК України суд вважає за необхідне підозрюваного з залу суду звільнити негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 184, 193, 194, 196, 199, 203, 206, 223ч.4, 309, 376 КПК України в редакції 2012р., ст. 156 ч.8 КПК України в редакції 1960 року, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Застосувати запобіжний захід - домашній арешт стосовно підозрюваного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Євпаторія, АР Крим, громадянина України, не одруженого, освіта неповна середня, не працюючого, який мешкає за АДРЕСА_1 у вигляді заборони підозрюваному залишати житло - за місцем фактичного проживання цілодобово, але з зобов'язанням останнього неухильно з'являтися за викликом до органів досудового слідства та суду.

Контроль за виконанням домашнього арешту ОСОБА_1. здійснює орган внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного негайно поставити ОСОБА_1. на облік, як особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого або суд.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

ОСОБА_1 звільнити з залу суду негайно.

Строк дії ухвали про накладення домашнього арешту відносно ОСОБА_1. - до 16.12.2013р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. В. Іванова