Справа №11 - 279/2007
року Головуючий у 1 -й
інстанції: Гальченко О.О.
187 Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

2007 року березня місяця 7
дня Колегія суддів судової палати у

кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Толовуючого-судді Куліша
В.М.

Суддів: Захожая О.І., Кожевникова
О.В.

з участю
прокурора Подворчана
Ю.М.

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_1на вирок Полтавського
районного суду Полтавської області від ЗО жовтня 2006 року, -

Цим вироком
засуджені:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, громадянин України, уродженець с. Чернещина Диканського
району Полтавської області, з неповною
середньою освітою, учень СПТУ-23 не
одружений, мешканець АДРЕСА_1, судимий:

-
25.10.2005 року Полтавським районним судом за
ст. ст. 296 ч.2, 187 ч.3,
69, 70 КК України на 5 років
позбавлення волі, - за ч.3 ст.
187ІСК України на 7 років позбавлення волі; На підставі ст. . 71 КК України до призначеного
покарання приєднано не відбуте покарання за вироком Полтавського районного суду
від 25 жовтня 2005 року у виді 1 року позбавлення волі і остаточно за
сукупністю вироків йому призначено покарання 8 років позбавлення волі;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, громадянин України, уродженець м.
Полтави, з неповною середньою

освітою, не одружений,
не працюючий, мешканець АДРЕСА_2, відповідно до ст. . 89 КК
України судимості не має, - за ч.3 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення
волі з конфіскацією 1Л частини майна, що
є його власністю.

За
вироком місцевого суду ОСОБА_1 засуджений за те, що ЗО серпня 2006 року, перебуваючи у стані сп'яніння за попереднім
зговором з ОСОБА_2
вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_3. З цією метою вони
удвох, близько 18-ї години, прибули за місцем проживання потерпілого на
АДРЕСА_3Закривши обличчя одягом, вони
зайшли у двір, де напали на потерпілого
ОСОБА_3. При цьому погрожуючи застосувати насильство небезпечне для життя і
здоров'я, ОСОБА_4 замахувався на того
металевою трубою а ОСОБА_2 - дерев'яною палицею, свої дії вони супроводжували словесними
погрозами. Подавивши, таким чином, здатність потерпілого чинити опір, ОСОБА_1зірвав з дверей замок та разом з
ОСОБА_2ом проникли у житло де знайшли 11 грн. 70 коп. і заволоділи ними.

У
поданій апеляції засуджений ОСОБА_1 просив скасувати вирок районного сулу а
справу направити на новий розгляду у зв'язку з неправильністю та неповнотою
досудового і судового слідства,
порушеннями його права на захи ст.
Зокрема, апелянт вказує на
те, що перші слідчі дії слідчий проводив
з ним без захисника, хоча йому було
відомо про те, що він неповнолітній.
Неправильно з його участю було проведено відтворення події злочину оскільки при
цьому не було експерта. По справі не проведено експертизу для встановлення
факту пошкодження замка та не було досліджено знаряддя вчинення злочину. При
розгляді справи в суді не приймав участь його захисник.

Засуджений
ОСОБА_2 та інші учасники процесу вирок не оскаржували.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення засудженого ОСОБА_1та його захисника ОСОБА_5, які прохали пом'якшити покарання, міркування прокурора Подворчана Ю.М. , що пропонував вирок залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляції, клегія суддів апеляційного
суду знаходить, що вона підлягає
задоволенню частково з наступних мотивів.

Як видно
із матеріалів справи винність ОСОБА_1а також ОСОБА_2 у відкритому
заволодінні грошима потерпілого ОСОБА_3 в сумі 11 грн. 70 коп.3 погрозою
застосування насильства за обставин вказаних у вироку суду доведена
доказами, що досліджувалися у судовому
засіданні та приведені у вироку. По суті і самі засуджені підтверджували ці
обставини злочину у тому числі і на зводинах віч-на-віч з потерпілим. Не оскаржується це і в апеляції засудженого.
Таким чином районним судом правильно
встановлені обставини вчиненого
злочину. Однак юридична

кваліфікація
діям засуджених у вироку а також в обвинуваченні органів досудового слідства
дана неправильна. -

Так, із показань потерпілого та обох засуджених
видно, що ні засуджений ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 не застосовували до ОСОБА_3 будь якого насильства. При
заволодінні майном їх дії обмежувалися лише словесними погрозами застосувати
насильство та демонстрацією палиці і металевої труби, якою ОСОБА_1 бив шибки та зривав замок. Будь
яких дій щоб нанести потерпілому тілесні ушкодження засуджені не вчиняли. За
таких обставин висновок місцевого суду про погрозу потерпілому застосувати
насильство небезпечне для життя чи здоров'я потерпілого є лише
припущенням, що не може слугувати
підставою для визначення саме такої юридичної кваліфікації дій винних осіб.

За таких
обставин, колегія суддів вважає за
необхідне дії ОСОБА_1а також ОСОБА_2 перекваліфікувати з ч.3
ст. 187 на ч.3 ст. 186 КК України
як відкрите заволодіння майном потерпілого з погрозою застосування
насильства, яке не є небезпечним для
його життя чи здоров'я за попереднім зговором групою осіб шляхом проникнення у
житло.

Що
стосується доводів засудженого про порушення його прав під час досудового
слідства та у судовому засіданні, то
вони є безпідставними. Як видно із матеріалів справи, із самого початку досудового слідства, після затримання неповнолітнього ОСОБА_1його
інтереси захищала адвокат ОСОБА_6, крім
неї, як законний представник і захисник
засудженого приймав участь його рідний брат ОСОБА_5 при цьому усі слідчі дії з
неповнолітнім проводилися із захисником.
Правильно згідно з вимогами закону слідчим було проведено і таку слідчу
дію як відтворення події злочину, при
цьому зауважень з боку як самого засудженого так і його захисника а також інших
учасників не находило. Стосовно зауважень засудженого з приводу призначення
експертизи на предмет виявлення пошкоджень замка на дверях будинку
потерпілого, то вони також
необгрунтовані. Слідством і судом встановлено,
що засуджені мимо волі потерпілого проникли у його житло та заволоділи
грошима. Цього не заперечували і самі ОСОБА_1та ОСОБА_2. У той же час потерпілий
стверджував, що саме ОСОБА_1 зламав на
дверях замок. Такі свідчення підтверджуються і протоколом огляду місця пригоди.
Убачається, що на час коли засуджені
зайшли в домоволодіння потерпілого, того
дома не було. Отже сумніватися в правдивості свідчень останнього, що двері будинку були закриті ним на замок
немає ніяких підстав. А отже необхідності призначати відповідну експертизу
також не було

У
зв'язку з зміною кваліфікацій дій засуджених на закон, що передбачає більш м'яке покарання, та враховуючи обставини вчиненого
злочину, розмір викраденого, дані про особу неповнолітнього ОСОБА_1, якому на час вчинення злочину виповнилося
лише шістнадцять років підлягає пом'якшенню йому і міра покарання.

У
ревізійному порядку згідно з ст. 365 КК
України підлягає пом'якшенню й покарання ОСОБА_2, яке,
враховуючи обставини вчиненого злочину,
його юридичну кваліфікацію,
розмір викраденого, є очевидно
несправедливим унаслідок його суворості.

Враховуючи
тяжкість вчиненого засудженими злочину,
особу кожного із них, що
характеризуються негативно, судова
колегія вважає, що необхідним і
достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, може бути лише покарання у виді позбавлення
волі.

Виходячи
з наведеного керуючись ст. . ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів
Апеляційного суду Полтавської області, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1частково задовольнити.

Вирок
Полтавського районного суду Полтавської області від ЗО жовтня 2006 року
стосовно нього а також у ревізійному порядку стосовно ОСОБА_2 змінити. Дії
ОСОБА_1і ОСОБА_2 перекваліфікувати з ч.3
ст. 187 на ч.3 ст. 186 КК України
та призначити покарання:

- ОСОБА_1за ч.3 ст. 186 КК України - чотири

роки
позбавлення волі.

Відповідно
до ст. .71 КК України частково приєднати
невідбуте покарання за вироком Полтавського районного суду від 25 жовтня 2005
року у виді одного року шести місяців позбавлення волі, а за сукупністю вироків остаточно призначити
йому до відбуття - п'ять років шість місяців позбавлення волі;

- ОСОБА_2за ч.3 ст. 186 КК України - п'ять років

позбавлення
волі.

В іншій
частині вирок районного суду залишити без змін.