В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №2120/7180/12

19.01.2015 року м. Херсон
Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю прокурорів: ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6

ОСОБА_7

підсудних: ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Улан-Уде, республіка Бурятія, Росія, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, судді Миколаївського районного суду Миколаївської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

- у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Володимирівка, Казанківського району, Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, неповнолітніх утриманців не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в:
1. ОСОБА_8 14.12.2011 р. в м. Миколаїв на перехресті вул. Садової та вул. 68 Десантників; 27.12.2011 р. в м. Миколаїв на Одеському шосе, 18-а, переслідуючи корисливий мотив, направлений на протиправне отримання чужих коштів, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з єдиним умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , протягом листопада-грудня 2011 р. повідомляв останньому неправдиву інформацію про необхідність передачі судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_9 грошових коштів на загальну суму 3500 доларів США в якості неправомірної вигоди за допомогу у вирішенні спору про повернення боргу, таким чином отримавши від ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 1000 доларів США та 2250 доларів США.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 вчинив ряд дій, які спонукали ОСОБА_10 до передачі йому грошових коштів.

Так, в листопаді 2011 р. ОСОБА_8 в с. Володимирівка Казанківсього району, Миколаївської області познайомився з ОСОБА_10 , який розповів, що ОСОБА_11 не повертає йому 160 тисяч гривень, на що ОСОБА_8 запропонував звернутися з даного приводу до його знайомого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_9 для отримання роз`яснень. Наприкінці листопада 2011 р. ОСОБА_10 із ОСОБА_8 приїхали до приміщення Миколаївського районного суду Миколаївської області, що знаходиться за адресою: вул. Веселинівська, 43, де зустрілись з ОСОБА_9 .

Під час даної зустрічі ОСОБА_9 ознайомився з документами, наданими ОСОБА_10 , а саме: розпискою про отримання в борг грошових коштів та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи за даним фактом, та повідомив, що необхідно звертатись до суду з відповідним позовом про стягнення боргу. ОСОБА_10 залишив боргову розписку ОСОБА_12 на столі судді і на прохання ОСОБА_8 учасники розмови домовились, що ОСОБА_9 організує складання позовної заяви від імені ОСОБА_10 до відповідача ОСОБА_12 .

З метою створення та посилення переконання у ОСОБА_10 щодо необхідності сплати грошових коштів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на початку грудня 2011 р. під час телефонної розмови із ОСОБА_10 сказав йому отримати запит до КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» (далі по тексту КП «ММБТІ») в Миколаївському районному суді Миколаївської області щодо видачі огстанньому витягу з реєстру прав власності на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_12

12.12.2011 р. ОСОБА_10 із ОСОБА_8 повторно приїхали до службового кабінету судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_9 , де останній надав ОСОБА_10 на підпис позовну заяву та реквізити рахунку для сплати державного мита.

Протягом 13-14 грудня 2011 р. ОСОБА_9 передав для реєстрації до канцелярії Миколаївського районного суду Миколаївської області складену позовну заяву, яку автоматизованою системою документообігу суду було розподілено для розгляду судді ОСОБА_9 та присвоєно номер справи №2-1089.

Протягом зазначеного періоду часу, під час особистих зустрічей та в ході неодноразових телефонних розмов, ОСОБА_8 постійно наголошував ОСОБА_10 на необхідності сплати грошових коштів для ОСОБА_9 , мотивуючи це різними причинами, зокрема, тим, що у ОСОБА_9 14 грудня день народження, а 15 грудня - «День працівників суду».

Будучи введеними за наведених обставин в оману 14.12.2011 р. ОСОБА_10 вдень зустрівся з ОСОБА_8 на перехресті вул. Садової та вул. 68 Десантників у м. Миколаїв, де в автомобілі останнього передав ОСОБА_8 1000 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ складає 7989,90 грн.), вважаючи, що їх в подальшому буде передано ОСОБА_9 .

За наведених раніше причин, 27.12.2011 р., приблизно об 11:45 годин, ОСОБА_10 зустрівся із ОСОБА_8 поблизу церкви, що знаходиться за адресою: Одеське шосе, 18-а, м. Миколаїв, де в автомобілі таксі ВАЗ-21099, на якому приїхав ОСОБА_8 , ОСОБА_10 отримав ухвали судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_9 у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 2250 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ складає 17975,925 грн.), розраховуючи, що їх в подальшому буде передано ОСОБА_9 .

Так, своїми діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3250 доларів США (що за курсом НБУ на день вчинення злочину складає 25965,83 грн.).

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 дав показання про те, що ОСОБА_10 був ініціатором їх знайомства з приводу будівництва церкви, яке він хотів розпочати в с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області.

Під час однієї з їх розмов ОСОБА_10 довідався, що у нього є знайомий суддя та попросив допомогти йому проконсультуватись у нього, що ними і було зроблено.

Вони дійсно приїздили з ОСОБА_10 до робочого кабінету ОСОБА_9 , де ОСОБА_10 показував наявні у нього документи, а ОСОБА_13 погодився передати їх своїй дружині для написання позовної заяви. Також він звертався до ОСОБА_9 після розподілу позовної заяви ОСОБА_10 йому та просив видати копії ухвал по даній справі, в чому ОСОБА_14 не відмовив. Жодних розмов про оплату допомоги ОСОБА_9 ніхто не проводив. Всі грошові кошти отримані ним від ОСОБА_10 стосувались будівництва церкви, в тому числі і покупки будівельних матеріалів для неї.

Дійсно ОСОБА_10 два рази передав йому грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 2000 доларів США, але точної суми не знає, оскільки їх не перераховував. Коли ж відбувалось його затримання, то зі слів співробітників міліції стало зрозуміло, що не вистачає якихось 250 доларів США із отриманих ним грошей.

Зазначив, що суб`єктом підприємницької діяльності він не являється і як благодійні внески, отримані від ОСОБА_10 гроші, він не оформляв, оскільки взагалі не знав про існування такого порядку.

Підсудний ОСОБА_9 фактично підтвердив показання ОСОБА_15 та пояснив, що дійсно на початку грудня 2011 р. в його службовий кабінет в Миколаївському районному суді Миколаївської області приїхав ОСОБА_16 разом з ОСОБА_10 , з яким він і познайомився того дня. ОСОБА_16 попросив проконсультувати ОСОБА_10 з юридичних питань, бо йому не повертали борг. Останній приніс всі наявні у нього документи, а саме: постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за його заявою, а також розписку, які віддав йому. Він зі свого боку переглянув документи та пояснив, що у разі звернення до суду з відповідним позовом, рішення однозначно має бути на його користь, а також пояснив, що таку позовну заяву може написати будь-який юрист, але у ОСОБА_10 не було знайомих юристів, тому він попросив допомогти йому в цьому питанні. ОСОБА_8 запитав чи не можуть студенти юридичної академії написати все необхідне, оскільки при академії такі послуги надавались. Він погодився, що можна так зробити, тим більше його дружина ОСОБА_17 навчалась в юридичній академії, а тому він забрав всі документи, щоб передати дружині для написання всього необхідного. На цьому їх розмова була припинена і відвідувачі залишили його кабінет. Він передав документи дружині, яка все і написала. Підготовлену позовну заяву він не читав, а лише передав ОСОБА_10 для підпису.

Підтвердив той факт, що готував для ОСОБА_10 запит до КП «ММБТІ», який йому і віддав. Вже після того як ОСОБА_10 забрав відповідь щодо майнового стану боржника, то він забрав у нього всі документи та передав їх до канцелярії суду. Лише після цього стало відомо про те, що позовна заява ОСОБА_10 з заявами про забезпечення позову та обмеження у праві виїзду були розподілені на нього.

27.12.2011 р. йому зателефонував ОСОБА_16 та попросив видати ОСОБА_10 копії ухвал про забезпечення позову та заборону виїзду боржника за межі України, а тому його секретар підготувала необхідні копії, а також розписку про їх отримання, які він забрав, а трохи пізніше повернув розписку з підписом ОСОБА_18 .

Заперечив той факт, що допомагав ОСОБА_19 та ОСОБА_10 з метою отримання будь-якої грошової винагороди. Знаючи, що ОСОБА_16 бажає розпочати будівництво церкви, а ОСОБА_10 хоче в цьому допомогти, вирішив таким чином віддячити за «добрі справи».

Наведені показання обох підсудних фактично підтвердив і свідок ОСОБА_10 , який дав суду показання про те, що в 2011 р. він познайомився з ОСОБА_20 , який на його розповідь про наявний перед ним борг ОСОБА_21 , розповів, що у нього є знайомий суддя, до якого можна звернутись за консультацією. Перша його зустріч з ОСОБА_22 відбулась в його кабінеті наприкінці жовтня 2011 р., все відбувалось за присутності ОСОБА_23 . Всі наявні у нього документи він передав судді ОСОБА_24 , в тому числі і розписку. Заяви для звернення до суду готував ОСОБА_13 , оскільки він не знав, що треба писати і як. Реквізити на оплату судового збору йому надав ОСОБА_13 , як і перелік документів, необхідних для написання позову.

Після отримання консультації у ОСОБА_9 ОСОБА_16 почав вимагати у нього гроші в сумі 3 тисячі доларів США в якості оплати послуг. Після того як ОСОБА_22 було підготовлені всі необхідні документи для звернення до суду, він надав йому їх на підпис.

Оскільки обіцяне йому рішення суду так і не було видано, то він зрозумів, що з нього вимагають гроші безпідставно. Тим більше ОСОБА_16 говорив, що у ОСОБА_9 невдовзі День народження, а тому необхідно частину грошей передати скоріше, що він і зробив в першій половині грудня 2011 р. Гроші передавав на перехресті вул. 295 Стрілкової Дивізії та вул. Садової в м. Миколаїв. ОСОБА_16 приїхав на автомобілі марки «Камаз», в кабіні якої він передав йому гроші в сумі 1000 доларів США.

Наприкінці грудня 2011 р. ОСОБА_16 телефоном сказав йому, що необхідне для нього рішення суду вже підготовлено, а тому необхідно надати іншу частину грошей. Друга зустріч відбулась неподалік будівлі Миколаївського районного суду Миколаївської області, під час якої він в салоні автомобіля таксі передав ОСОБА_19 грошові кошти.

Заперечив факт розмов з ОСОБА_20 щодо будівництва церкви, а також підтримав достовірність своїх показань, даних під час судового розгляду 21.11.2012 р. (том 5, а.с. 61-70), де окрім наведеного пояснював, що у нього склалось враження про те, що ОСОБА_16 намагається безпідставно отримати у нього гроші, крім того він жодних грошей ОСОБА_24 не передавав.

Факт передачі грошових коштів від ОСОБА_10 ОСОБА_19 підтвердив свідок ОСОБА_25 , який дав суду показання про те, що в 2011 р. він працював в службі таксі м. Миколаїв. Пам`ятає, що отримав виклик за адресою АДРЕСА_3 , де забрав чоловіка, якого повіз в район «Варваровка» в м. Миколаїв, в район церкви. Коли приїхали на місце, то до автомобіля на переднє пасажирське сидіння сів ще один чоловік. Вони певний час між собою спілкувались і передавали один одному якісь папери, можливо і гроші. Їх розмова також стосувалась будівництва церкви.

Підтвердив достовірність своїх показань, даних під час досудового розслідування та оголошених в судовому засіданні (том 1, а.с. 231-234), згідно яких також пояснював, що ОСОБА_26 запитав чи приніс ОСОБА_27 «дві і три», на що останній повідомив що приніс 2250 доларів США в додаток до того, що він передавав раніше. Після цього ОСОБА_27 передав гроші ОСОБА_26 , а той їх перерахував.

В той же час, суд не може прийняти до уваги показання ОСОБА_8 щодо будівництва церкви, як такі що підтверджують факт правомірності отримання грошових коштів від ОСОБА_10 з наступних підстав.

Так, свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що він являється священиком в церкві, що розташована в с. Володимирівка, Казанківського району, Миколаївської області. З ОСОБА_8 вони познайомились приблизно в 2010 р., останній повідомив, що він являється директором фірми, яка займається будівництвом, і запропонував за власні кошти побудувати храм, оскільки всі служби відбувались в пристосованому для того приміщенні. Оскільки земля під будівництво храму не була виділена, то ОСОБА_16 займався і цим питанням. Підготовка до будівництва розпочалась з того, що ОСОБА_16 привіз каміння, плити, щебінь, але на сьогоднішній день будівництво так і не розпочато є лише певна частина матеріалу.

Одного разу він від ОСОБА_15 отримав грошові кошти в сумі близько 800 грн., які витратив на оплату поїздки з приводу оформлення дозвільної документації на земельну ділянку.

Суд не приймає до уваги позицію сторони захисту та ОСОБА_15 в тій частині, що наведені показання свідка вказують саме на факт отримання грошових коштів від ОСОБА_10 в якості благодійних внесків, оскільки будівництво церкви в дійсності розпочато не було, а жодних документів, які б підтверджували факт внесення коштів ОСОБА_10 як благодійних не надано. Крім того, внесення останніх повинно відбуватись на умовах та в порядку визначеному Законом України від 16.09.1997 р. №531/97-ВР «Про благодійництво та благодійні організації», чого зроблено не було, що і визнав ОСОБА_16 під час судового слідства.
Окрім показань свідків та підсудного ОСОБА_15 на обставини та факт отримання ним грошових коштів від ОСОБА_10 вказують також наступні досліджені та перевірені в судовому засіданні докази:

- протокол огляду та вручення грошових коштів від 14.12.2011 р. з додатками до нього (том 1, а.с. 11-17), відповідно до якого ОСОБА_10 вручено грошові кошти в сумі 1000 доларів США;

- протокол огляду та вручення грошових коштів від 27.12.2011 р. з додатками до нього (том 1, а.с. 45-54), відповідно до якого ОСОБА_10 вручено грошові кошти в сумі 2250 доларів США в кількості 22 купюри по 100 доларів США, 1 купюра номіналом 50 доларів США;

- протокол огляду від 27.12.2011 р. з додатком у вигляді відеозапису (том 1, а.с. 58-59), відповідно до якого оглянуто місцевість біля входу на подвір`я приватного будинку за адресою АДРЕСА_1 , на якій знаходиться ОСОБА_8 . Вбачається, що останній добровільно дістав з правої лівої зовнішньої кишені своєї сорочки грошові кошти, які поклав на землю перед собою. Грошові кошти і кількості 20 штук купюрами по 100 доларів США, які перед тим були вручені ОСОБА_10 .

Наведені показання та докази на думку суду свідчать саме про той факт, що ОСОБА_8 використовуючи штучно створені умови та причини, скориставшись дружніми відносинами з ОСОБА_22 , викликав у ОСОБА_10 впевненість в необхідності передачі грошових коштів в якості винагороди за послуги ОСОБА_9 , в той час як останній жодних грошових коштів не отримав. Вигляд правомірності передачі грошових коштів було створено за допомогою таких приводів як святкування Дня народження та "Дня працівників суду" ОСОБА_22 , з якими ОСОБА_16 пов`язував вимогу передачі грошових коштів.
Враховуючи ту обставину, що обман це повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховання певних обставин, яке застосовується винним для того, щоб викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна, а обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна, то дослідивши під час судового слідства докази, судом було встановлено, що ОСОБА_16 викликав у ОСОБА_10 впевненість у вигідності та необхідності передачі йому грошових коштів, створивши у останнього переконання в правомірності передачі йому грошових коштів. Як наслідок, за твердженням ОСОБА_15 , спір з ОСОБА_29 мав бути вирішеним в стислі строки.
Отже, дії ОСОБА_8 містять в собі саме ознаки злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 190 КК України.
2. ОСОБА_9 , являючись суддею Миколаївського районного суду Миколаївської області (обраним на посаду Миколаївського районного суду Миколаївської області безстроково Постановою Верховної Ради України від 03.02.2011 р.), будучи службовою особою, на початку грудня 2011 р., перебуваючи у своєму службовому кабінету Миколаївського районного суду Миколаївської області, що знаходиться за адресою вул. Веселинівська, 43, м. Миколаїв, умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою сприяння ОСОБА_10 в поданні позовної заяви до ОСОБА_21 , з мотивів дружніх відносин з ОСОБА_8 , склав та видав шляхом направлення на адресу КП «ММБТІ» через ОСОБА_10 завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: запит до КП «ММБТІ» від 05.12.2011 р. №26202, відповідно до якого просив видати на адресу суду в строк до 09.12.2011 р. витяг (оригінал) з реєстру прав власності на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_12 на праві власності, надавши витяг з реєстру позивачу ОСОБА_10 , на підставі якого в подальшому було прийнято рішення про накладення арешту на майно ОСОБА_12 . В складеному запиті було зазначено завідомо неправдиву інформацію про те, що у провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа №2-1065/2011 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_12 про стягнення боргу за договором позики, хоча станом на 05.12.2011 р. ОСОБА_10 такого позову до суду подано не було, про що достовірно було відомо ОСОБА_9 .

Суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 366 КК України як складання та видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 КК України не визнав, зазначивши, що запит, виготовлений ним, не можна вважати офіційним документом, який є предметом злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 366 КК України, що виключає в його діях склад даного злочину.

Дав показання про те, що на прохання ОСОБА_8 він передав своїй дружині ОСОБА_17 документи ОСОБА_10 для написання відповідної позовної заяви. В момент написання позову виникла необхідність в отриманні відомостей з КП «ММБТІ» щодо майнового стану боржника ОСОБА_30 . Оскільки ж останнє перебувало в процесі реорганізації і отримати фізичній особі швидко довідку про право власності було складно, він вирішив допомогти ОСОБА_10 , а тому попросив свого помічника ОСОБА_31 підготувати відповідний проект запиту до КП «ММБТІ», що нею і було зроблено. Він же запит підписав. Підготовлений запит передали ОСОБА_10 для особистого надання до КП «ММБТІ» та отримання відповіді.

Зазначив, що запит підготував для сприяння ОСОБА_10 в більш стислі строки звернутись до суду. Тим більше отримання такого документа було необхідне, незалежно від того, хто б із суддів ці заяви отримав. Запит було оформлено до подання позовної заяви ОСОБА_10 до канцелярії суду, але всі документи для того були готові вже 01.12.2011 р.

Вважає, що складений ним запит не міг за собою мати наслідків правого характеру, що передбачено приміткою до ст. 358 КК України.

Показання підсудного в наведений частині підтвердив і свідок ОСОБА_10 , який дав суду показання про те, що він не міг самостійно в стислі терміни отримати довідку з КП «ММБТІ» щодо майнового стану ОСОБА_21 , а тому на його прохання ОСОБА_9 підготував йому відповідний запит від імені суду, з яким він і звернувся до БТІ, де і отримав витяг.

Показання підсудного ОСОБА_9 в частині підготовки запиту до КП «ММБТІ» підтвердила свідок ОСОБА_32 , яка пояснила, що наприкінці 2011 р. вона працювала помічником судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_9 . Підтримала свої показання, надані органу досудового розслідування та оголошені в судовому засіданні (том 1, а.с. 207-210), згідно яких пояснювала, що хто саме готував запит до КП «ММБТІ» від 05.12.2011 р. щодо майнового стану ОСОБА_21 в справі №2-1065/2011 вона точно не пам`ятає, але не виключено, що і вона. Якої справи стосується номер зазначений в запиті їй також не відомо.

Окрім наведених показань, обсяг пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України у встановленій судом частині підтверджений також іншими доказами, дослідженими та перевіреними під час судового слідства.

Так, з вилученого в приміщенні КП «ММБТІ» оригіналу запиту від 05.12.2011 р. №26202 в справі №2-1065/11 (постанова про проведення виїмки від 28.12.2011 р. та протокол виїмки від 28.12.2011 р. (том 1, а.с. 193, 195) вбачається, що ОСОБА_9 підписано запит від імені Миколаївського районного суду Миколаївської області за №26202 від 05.12.2011 р., в якому повідомлено про перебування в провадженні суду цивільної справи за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_21 про стягнення боргу за договором позики (справа №2-1065/2011), у зв`язку з чим виникла необхідність отримати витяг з реєстру прав власності на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_33 . Витяг необхідно надати ОСОБА_10 (том 1, а.с. 198). Запит виготовлений на бланку Миколаївського районного суду Миколаївської області, а підпис ОСОБА_9 завірений гербовою печаткою зазначеного суду.

Згідно висновку експерта від 23.03.2012 р. №184/тдд (том 2, а.с. 224-227) підпис від імені ОСОБА_9 на запиті Миколаївського районного суду 05.12.2011 р. №26202 до КП «ММБТІ» виконаний ОСОБА_9 .

З відповіді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28.12.2011 р. №27951 вбачається, що відомості зазначені ОСОБА_22 в наведеному раніше запиті не відповідають дійсності, оскільки за вихідним №26202 від 05.12.2011 р. (вихідний номер вказаний в запиті суду) направлена копія ухвали про відкриття провадження в цивільній справі №2-1063/2011 за позовом ОСОБА_34 , в той же час цивільна справа №2-1065/2011 (номер справи вказаний ОСОБА_22 під час виготовлення запиту) за позовом ПАТ Всеукраїнського Акціонерного Банк» перебуває в провадженні судді ОСОБА_35 (том 1, а.с. 192).

Про факт виготовлення запиту суду до КП «ММБТІ» від 05.12.2011 р. до надходження відповідної позовної заяви від ОСОБА_10 свідчить копія обліково-статистичної картки на цивільну справу, згідно якої позовна заява ОСОБА_10 надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області (том 1, а.с. 167-168) 14.12.2011 р., їй присвоєно номер «2-1089/2011», який не відповідає номеру справи зазначеному в запиті.

Враховуючи викладене суд вважає, що складений та виданий ОСОБА_22 документ, а саме: запит від 05.12.2011 р., відповідає ознакам офіційного документа, як предмета злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 366 КК України, як такий, що складений з дотриманням вимог Наказу ДСА від 27.06.2006 р. №68 «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді». Так, згідно п. 18.4 зазначеної Інструкції документ має юридичну силу за наявності обов`язкових реквізитів: найменування (або бланк із зазначенням назви) установи чи організації (автора), її місцезнаходження, посади особи, яка підписала документ, дати, підпису та в необхідних випадках відбитка печатки, реєстраційного номера.
Наведені реквізити присутні в повному обсязі в дослідженому під час судового слідства документі (запиті).
Крім того, як вбачається з досліджених вище доказів ОСОБА_22 було виготовлено документ, який містить інформацію, що не відповідає дійсності, при тому, що форма та реквізити документа відповідали необхідним вимогам. Також зазначений документ було видано фізичній особі.
Не може суд прийняти до уваги показання підсудного ОСОБА_9 про те, що складний запит не міг мати правових наслідків, оскільки на підставі наведеного запиту, ОСОБА_10 було отримано витяг з КП «ММБТІ» щодо прав власності ОСОБА_21 , який є офіційним документом, на підставі якого можуть прийматись ті чи інші рішення, зокрема було прийнято рішення про накладення арешту на майно останнього.
3. Органом досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочинів, які вчинили за наступних обставин.

Так, в листопаді 2011 р. ОСОБА_8 в с. Володимирівка Казанківсього району, Миколаївської області познайомився з ОСОБА_10 , який розповів, що позичив ОСОБА_33 160 тисяч гривень, які останній йому не повертає. ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_10 звернутися з даного приводу до його знайомого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_9 .

Наприкінці листопада 2011 р. ОСОБА_10 із ОСОБА_8 приїхали до приміщення Миколаївського районного суду Миколаївської області, що знаходиться за адресою: вул. Веселинівська, 43, де зустрілись з ОСОБА_9 . Під час зустрічі ОСОБА_9 ознайомився з документами, наданими ОСОБА_10 , а саме: розпискою про отримання в борг грошових коштів та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи за даним фактом, та повідомив, що можливо накласти арешт на майно ОСОБА_12 та заборонити йому виїзд за кордон. ОСОБА_10 залишив боргову розписку ОСОБА_12 на столі судді. Учасники розмови домовились, що ОСОБА_9 організує складання та подання до суду позовної заяви від імені ОСОБА_10 до відповідача ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_10 вийшов з кабінету на вулицю.

Залишившись за вказаних обставин вдвох в кабінеті, ОСОБА_9 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, вступив в злочинну змову із ОСОБА_8 , і вони спільно розробили план щодо отримання ОСОБА_9 хабара від ОСОБА_10 , згідно з яким ОСОБА_8 мав сприяти вчиненню злочину ОСОБА_9 , а саме: вести переговори із ОСОБА_10 та передати йому вимогу щодо сплати хабара у значному розмірі в сумі 3500 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ 27945,75 грн.) за накладання Миколаївським районним судом Миколаївської області арешту на майно ОСОБА_12 та винесення постанови про заборону ОСОБА_12 виїзду за кордон, а в подальшому і винесення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_10 .

Діючи згідно попередньо погодженого злочинного плану, з метою створення та посилення переконання у ОСОБА_10 щодо необхідності сплати хабара, та що гроші, які вимагав ОСОБА_8 , дійсно призначені для ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на початку грудня 2011 р. під час телефонної розмови із ОСОБА_10 запропонував йому під`їхати до ОСОБА_9 та отримати в останнього запит до КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» (далі по тексту КП «ММБТІ») щодо видачі ОСОБА_10 на руки витягу з реєстру прав власності на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_12 , згідно з яким ОСОБА_10 мав отримати в КП «ММБТІ» відповідь та передати її до суду.

У свою чергу ОСОБА_9 , діючи згідно із спільним із ОСОБА_8 планом, будучи службовою особою, на початку грудня 2011 р., перебуваючи у своєму службовому кабінету Миколаївського районного суду Миколаївської області, склав та видав шляхом направлення на адресу КП «ММБТІ» через ОСОБА_10 завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: запит до КП «ММБТІ» від 05.12.2011 р. №26202, відповідно до якого вимагав видати на адресу суду в строк до 09.12.2011 р. витяг (оригінал) з реєстру прав власності на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_12 на праві власності, надавши витяг з реєстру позивачу ОСОБА_10 , в якому вказав завідомо неправдиву інформацію про те, що у провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа №2-1065/2011 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_12 про стягнення боргу за договором позики, хоча фактично на той момент ОСОБА_10 навіть не надав позов до суду, про що достовірно було відомо ОСОБА_9

12.12.2011 р. ОСОБА_10 із ОСОБА_8 повторно приїхали до службового кабінету судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_9 , де останній надав ОСОБА_10 на підпис три екземпляри позовної заяви та реквізити рахунку для сплати державного мита.

Приблизно о 15:30 годині 13.12.2011 р. ОСОБА_10 , попередньо отримавши з КП «ММБТІ» відповідь від 13.12.2011 р. №12352 на запит суду від 05.12.2011 р., ще раз приїхав до службового кабінету судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_9 та під час розмови з останнім уточнив суму хабара, яку йому назвав ОСОБА_8 та погодив можливість її зменшення із врахуванням необхідності сплати судового збору та інших здійснених ним витрат, щоб їх загальна сума не перевищувала 3500 доларів США, на що ОСОБА_9 погодився. Крім того, за вказаних обставин ОСОБА_10 підписав надану йому ОСОБА_9 позовну заяву до ОСОБА_12 , складену на прохання ОСОБА_9 невстановленою слідством особою.

Протягом 13-14 грудня 2011 р., за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_9 передав позовну заяву ОСОБА_10 для реєстрації до канцелярії Миколаївського районного суду Миколаївської області, яку автоматизованою системою документообігу суду було розподілено для розгляду судді ОСОБА_9 під №2-1089.

Протягом зазначеного період часу, під час особистих зустрічей та в ході неодноразових телефонних розмов, ОСОБА_8 постійно наголошував ОСОБА_10 на необхідності сплати хабара, мотивуючи це, зокрема, тим, що у ОСОБА_9 14 грудня день народження.

Діючи відповідно до неодноразових вказівок ОСОБА_8 14.12.2011 р. ОСОБА_10 вдень зустрівся з ОСОБА_8 на перехресті вул. Садової та вул. 68 Десантників у м. Миколаїв, де сів до автомобіля останнього, в якому ОСОБА_10 виконуючи попередньо досягнуті з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 домовленості про передачу хабара за винесення суддею ОСОБА_9 ухвал про накладення арешту за винесення суддею ОСОБА_9 постанов про накладення арешту на майно боржника та про заборону його виїзду за кордон, а в подальшому і винесення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_10 , передав ОСОБА_8 з рук в руки 1000 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ складає 7989,90 грн.), для їхньої наступної передачі судді ОСОБА_9 .

Отриманий хабар ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розділили між собою за невстановлених слідством обставин.

Того ж дня ОСОБА_9 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, склав та видав шляхом направлення на адресу КП «ММБТІ», згідно з супровідним листом суду №27534 від 21.12.2011 р. до Другої державної нотаріальної контори, згідно з супровідним листом суду №27532 від 21.12.2011 р., та на адресу Державної прикордонної служби України, згідно з супровідним листом суду №26948 від 15.12.2011 р., завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: ухвалу від 14.12.2011 р. в справі №2-1089/2011 р. про накладення арешту на будинок АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_12 , який зареєстрований у Миколаївському МБТІ та заборону його відчуження до вирішення справи по суті, та ухвалу від 14.12.2011 р. у справі №2-1089/2011 р. щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до винесення рішення суду, без вилучення паспорта громадянина України, боржника ОСОБА_12 , у яких вказав завідомо неправдиву інформацію про те, що від позивача ОСОБА_10 надійшла заява про забезпечення позову, про накладення арешту на майно відповідача та що позивач ОСОБА_10 звернувся до суду із заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відповідача ОСОБА_12 , посилаючись на те, що він уникає фінансових зобов`язань перед позивачем, внаслідок чого виникла заборгованість за договором позики, хоча фактично жодна із зазначених заяв на адресу суду від ОСОБА_10 не надходила, про що достовірно було відомо ОСОБА_9 . При цьому зазначені ухвали були винесені ОСОБА_9 навіть до фактичної передачі йому на розгляд позовної заяви ОСОБА_10 , яку він отримав для розгляду лише 15.12.2011 р.

Діючи з метою отримання всієї суми хабара, ОСОБА_8 домовився по телефону із ОСОБА_10 про зустріч 27.12.2012 р., під час якої ОСОБА_10 мав передати суму грошових коштів, що залишилася, а ОСОБА_8 передати ОСОБА_10 копії ухвал суду про забезпечення позовних вимог ОСОБА_10 як підтвердження виконаних зобов`язань з їхнього боку.

Так, 27.12.2011 р., приблизно об 11:45 годин, ОСОБА_10 зустрівся із ОСОБА_8 поблизу церкви, що знаходиться неподалік Миколаївського районного суду Миколаївської області за адресою: Одеське шосе, 18-а, м. Миколаїв, де сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля таксі ВАЗ-21099, на якому приїхав ОСОБА_8 .

Знаходячись у вказаному автомобілі ОСОБА_8 передав ОСОБА_10 три ухвали судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_9 у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 , виконуючи попередньо досягнуті з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 домовленості про передачу хабара за винесення суддею ОСОБА_9 постанов про накладення арешту на майно боржника та про заборону його виїзду за кордон, а в подальшому і винесення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_10 , передав ОСОБА_8 із рук в руки 2250 доларів США (що згідно з офіційним курсом НБУ складає 17975,925 грн.), для їхньої наступної передачі судді ОСОБА_9 .

Згідно із злочинним планом ОСОБА_9 та ОСОБА_8 отримані від ОСОБА_10 грошові кошти вони мали розділити між собою у невстановлених слідством частинах пізніше, чого зробити не змогли через те, що вчинення злочину було припинено працівниками правоохоронних органів.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 в сукупності наведеного кваліфіковано за ч. 3 ст. 368 КК України як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара у значному розмірі за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням наданої йому влади, а також за ч. 1 ст. 366 КК України як складання та видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України як пособництво в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара у значному розмірі за виконання в інтересах того, хто дає хабара, дій з використанням наданої йому влади.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за всім обсягом не визнав.

Крім наведених раніше показань, також пояснив, що ОСОБА_10 задавав йому питання під час особистої зустрічі щодо розміру державного мита, яке підлягає сплаті, на що він пояснив, що необхідно оплатити 1600 гривень, а квитанцію передати до канцелярії суду. Коли ж ОСОБА_10 забрав в КП «ММБТІ» відповідь щодо майнового стану боржника, то скаржився на те, що зазнав значних витрат у зв`язку з цією справою. Він забрав у нього всі документи та передав їх до канцелярії.

Коли ОСОБА_16 27.12.2011 р. приїхав до нього в кабінет за копіями винесених ухвал по справі ОСОБА_10 , то сам зайшов до кабінету, оскільки ОСОБА_10 не захотів підніматись. Його секретар підготувала необхідні копії, а також розписку про їх отримання, які ОСОБА_16 забрав, щоб передати ОСОБА_10 , а пізніше повернув розписку з підписом останнього.

Заперечив той факт, що приймав рішення по позову до його передачі йому. Пояснив, що лише після надходження позовної заяви до суду відкрив провадження в справі та призначив дату судового засідання. Одночасно з відкриттям провадження ним були вжиті і відповідні заходи забезпечення позову, проте жодних розмов про оплату допомоги не було, як і не підтверджувалась ним будь-яка сума для ОСОБА_18 . Єдина сума, яку вони обговорювали, то це розмір судового збору, який підлягав сплаті. Тим більше жодних грошових коштів ані від ОСОБА_8 , ані від ОСОБА_10 з приводу вирішення даного спору він не отримував.

Підсудний ОСОБА_8 під час судового засідання свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, заперечивши наявність будь-яких домовленостей між ним та ОСОБА_9 з приводу спонукання до надання хабара, та отримання хабара від ОСОБА_18 . Підтвердив правдивість показань ОСОБА_36 .

Окрім наведених раніше показань, також пояснював під час судового слідства про те, що перші 1000 доларів США отримав на відстані приблизно 15 кілометрів від Миколаївського районного суду Миколаївської області. Другу частину грошей він отримав на виїзді з м. Миколаїв в присутності водія таксі, а коли вони поїхали до ОСОБА_9 , то він ці гроші йому не передавав і навіть не намагався цього зробити, хоча мав для того реальну можливість. В момент його затримання, отримані від ОСОБА_10 гроші були у нього в куртці, і він їх добровільно видав.

З приводу телефонних розмов, які були зафіксовані оперативними співробітниками зазначив, що всі діалоги взято з контексту і вони не відображають дійсного змісту їхніх розмов.

Органом досудового розслідування в основу пред`явленого обвинувачення як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_9 покладено показання наступних свідків, які були досліджені і під час судового слідства.

Так, свідок ОСОБА_10 , окрім наведених раніше показань, пояснив, що грошові кошти, які його спонукав передати ОСОБА_16 , мали б стати оплатою ОСОБА_37 за рішення суду про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_21 , який відмовлявся повертати борг і почав процедуру розпродажу належного йому майна, а також про заборону виїзду останнього за межі України. Оскільки ОСОБА_16 після їх першої зустрічі з ОСОБА_22 , залишився з ним наодинці, а після того повідомив про необхідність сплатити 3 тисячі доларів США, то він прийшов до висновку, що вимога про надання грошових коштів походить від судді.

Коли ж обіцяне йому рішення суду так і не було отримано, то він звернувся до відділу УБОЗ Миколаївської області і написав заяву про вимагання хабара. Йому було надано облаштоване технічними засобами пальто, в якому він мав приходити до ОСОБА_9 , а також використовувати його під час спілкування з ОСОБА_20 , щоб фіксувати зміст всіх їх розмов. Під час передачі йому технічних засобів були присутніми поняті.

Після того, як ОСОБА_16 озвучив необхідну суму, він повторно приїздив до ОСОБА_9 , щоб уточнити поставлену вимогу і на його запитання, останній лише підтвердив слова ОСОБА_15 , що було зафіксовано за допомогою наданих йому технічних засобів.

Перед тим як передати другу частину грошових коштів ОСОБА_19 , він знову повідомив про це співробітників УБОЗ Миколаївської області, де повторно отримав технічні засоби для фіксації своєї зустрічі з ОСОБА_38 . Після отримання другої частини суми ОСОБА_16 заходив до приміщення суду, з чого він зробив висновок, що там він передав гроші ОСОБА_39 .

Обумовлену раніше суму в розмірі 3 тисячі доларів США він передавав двома частинами, але загальна сума була меншою, оскільки ним було зменшено її на суму судових витрат, оплачених ним у зв`язку з поданням позовної заяви, проти чого як раз і не заперечував ОСОБА_13 під час їх особистої зустрічі.

Обидва рази він надавав співробітникам УБОЗ власні кошти для подальшого їх вручення ОСОБА_19 та ОСОБА_24 , про що отримував від них відповідні розписки, які їм повертав після отримання своїх грошей назад. Про обидва факти вручення йому грошей співробітниками УБОЗ складались протоколи, в яких були записані купюри, в яких він ставив свої підписи.

Підтримав достовірність своїх показань, наданих під час проведення досудового розслідування (том 1, а.с. 199-202), згідно яких також пояснював, що ОСОБА_16 повідомив про готовність ОСОБА_9 прийняти його позов до розгляду та винести ухвалу про накладення арешту на майно боржника, за що необхідно заплатити 3500 доларів США. Гроші передавав двома частинами перша 1000 доларів США, а друга 2250 доларів США. Заяву про вимагання хабара він написав 12.12.2011 р. ОСОБА_16 лаяв його за те, що він без його відома направився для розмови до ОСОБА_36 .

Згідно показань, даних під час судового розгляду 21.11.2012 р. (том 5, а.с. 61-70), пояснював, що йому невідомо чи рішення яке збирався приймати ОСОБА_13 буде законним чи ні. ОСОБА_13 сказав всі питання вирішувати з ОСОБА_20 , а тому він жодних грошей йому не передавав.

Технічні засоби йому монтували в його пальто, яке він віддавав працівникам УБОЗ. Як він розумів, то пристрій клали в карман. Він нічого не включав все було підготовлено заздалегідь. Що саме за технічні засоби монтувались йому не відомо. Якісь документи з приводу вручення техніки начебто складались, але він свого підпису ніде не ставив.
Після передачі ОСОБА_8 другої частини грошей, він зайшов до приміщення суду та по виходу сказав, що все передав.

З приводу наявних розбіжностей щодо пальто обладнаного технічними засобами пояснив, що скоріш за все спочатку мова йшла про надання його особистого пальто, а коли повідомили, що його можуть зіпсувати, то він відмовився і тоді співробітники скоріш за все надали своє пальто. Розбіжності виникли більш за все через те, що пройшло забагато часу подробиці пам`ятає погано.

Свідок ОСОБА_40 дала суду показання про те, що вона працювала секретарем судового засідання Миколаївського районного суду Миколаївської області, зокрема працювала з суддею вказаного суду ОСОБА_9 . Зі слів інших співробітників суду їй було відомо, про те, що ОСОБА_9 в останні дні грудня 2011 р. було затримано, а вже навесні 2012 р. в її присутності та в присутності інших осіб, з кабінету ОСОБА_9 було вилучено системний блок від належного йому комп`ютера, потім були вилучені і системні блоки від її комп`ютера, та від комп`ютера помічника судді. На якій підставі проводились вказані слідчі дії їй не відомо. Додала, що прізвища ОСОБА_16 та ОСОБА_10 їй не відомі, запити до будь-яких державних органів, пов`язаних з цими особами, вона не готувала, як і не пам`ятає чи перебувала в їх провадженні цивільна справа з такими сторонами.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні підтримала свої показання, надані органу досудового розслідування та оголошені в судовому засіданні (том 1, а.с. 207-210), згідно яких пояснювала, що ОСОБА_9 в середині грудня 2011 р. передав їй позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_21 про стягнення боргу та попросив зареєструвати її в канцелярії суду. Вірогідно 15.12.2011 р. ОСОБА_13 вже після отримання вказаної позовної заяви з канцелярії, дав вказівку підготувати проекти ухвали про відкриття провадження, а також відповідні запити. Цього ж дня вона підготувала проекти, але всі документи були датовані 14.12.2011 р. Вказану позовну заяву з канцелярії суду забирала вона особисто 15.12.2011 р. і вона ж його передавала ОСОБА_24 , про що він розписався у відповідному журналі.

27.12.2011 р. близько 11:00 годин ОСОБА_13 попросив її роздрукувати йому ухвалу про відкриття провадження, ухвалу про заборону відчуження та обмеження виїзду в справі за позовом ОСОБА_10 для вручення йому особисто.

Оголошені в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_41 (том 2, а.с. 181-184), остання також підтримала. Де крім іншого пояснювала, що позовна заява ОСОБА_10 було розподілена судді ОСОБА_24 через автоматизовану систему документообігу, на результати якої ніхто впливу не має. Чи були подані від імені ОСОБА_10 заяви у вигляді окремих документів про накладення арешту на майно та обмеження у праві виїзду ОСОБА_21 вона не пам`ятає. Не виключено, що позовну заяву від імені ОСОБА_10 вона все ж отримала від ОСОБА_9 14.12.2011 р., проте останній розписався в журналі за 15.12.2011 р., тобто тоді коли йому передали журнал на відмітку.

Свідок ОСОБА_17 дала суду показання про те, що наприкінці 2011 р. вона працювала у відділі реєстрації актів громадянського стану і паралельно навчалась у Миколаївському філіалі Одеської національної юридичної академії, а тому була задіяна в наданні безоплатної правової допомоги через юридичну консультацію академії. Враховуючи це, її чоловік ОСОБА_13 , в середині грудня 2011 р. попросив її скласти позовну заяву про стягнення боргу, а також заяву про накладення арешту, що вона і зробила, а підготовлені документи передала ОСОБА_39 . Всі необхідні документи для складання заяви та позову, їй передав ОСОБА_42 .

Свідок ОСОБА_25 окрім зазначених раніше свідчень, пояснював, що повіз своїх пасажирів до будівлі районного суду в районі «Варваровка», де перший пасажир, як потім йому стало відомо це був ОСОБА_16 , вийшов і пішов в бік будівлі суду, коли ж повернувся, то він відвіз його назад, а інший вийшов по дорозі. Коли ж він від`їздив від адреси АДРЕСА_3 , то метрів за 300 його наздогнав автомобіль працівників міліції, які почали питати про долари, але він сказав, що у нього є лише гривні, після чого його відпустили.

Підтвердив достовірність своїх показань, даних під час досудового розслідування та оголошених в судовому засіданні (том 1, а.с. 231-234), згідно яких також пояснював, що замовлення таксі відбулось 27.12.2011 р. близько 11:00 годин. На прохання пасажира ОСОБА_8 , вони поїхали до приміщення Миколаївського районного суду Миколаївської області, звідки ОСОБА_16 вийшов з якимось паперами. Після цього вони поїхали до церкви на Одеському шосе в м. Миколаїв, де чекали іншого чоловіка. Коли останній сів до автомобіля, то чоловіки спілкувались між собою, а ОСОБА_16 передав йому пакет з паперами.

Свідок ОСОБА_28 дав суду показання, зміст яких було викладено.

З оголошених та досліджених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_43 (том 1, а.с. 212-214) вбачається, що остання пояснювала про те, що з 2009 р. працювала керівником апарату Миколаївського районного суду Миколаївської області. Після надходження позовної заяви до канцелярії суду, остання реєструється в системі ДЗС, після чого їй присвоюється номер справи, а вже потім проводиться її автоматичний розподіл на конкретного суддю. Жодне втручання в даний процес заборонено. Після визначення судді, відомості про зареєстровану справу вносяться до відповідного контрольного журналу судових справ та матеріалів, який кожен суддя має окремий. В подальшому справа разом з журналом передається судді, який ставить свій підпис, яким підтверджує факт отримання документів.

Крім того, в основу пред`явленого обвинувачення органом досудового розслідування було покладено протокол допиту в якості підозрюваного ОСОБА_8 від 27.12.2011 р. (том 1, а.с. 156-158), дослідженого під час судового слідства, згідно якого останній окрім показань, наданих суду також пояснював, що вийшовши з ОСОБА_10 з приміщення суду, домовився з ним, що у разі позитивного вирішення його питання в суді, необхідно, щоб він надав матеріальну допомогу в розмірі 3500 доларів США.

12.12.2011 р. вони знову приїхали до ОСОБА_9 в кабінет, а коли ОСОБА_10 вийшов, то він сказав ОСОБА_24 , що ОСОБА_10 у разі позитивного вирішення питання готовий надати матеріальну допомогу, але суму не повідомив. Сказав, що в цьому разі віддячить і ОСОБА_24

13.12.2011 р. він повідомив ОСОБА_10 , що необхідно передати частину грошей, оскільки у ОСОБА_36 . День народження і його треба поздоровити, а тому 14.12.2011 р. він отримав від ОСОБА_10 1000 доларів США як частину винагороди за отримання ним рішень судді ОСОБА_9 в його справі. Того ж дня він повідомив ОСОБА_24 про отримання грошей, але їх не передав, бо той святкував. Він мав намір подарувати йому 3200 грн. Вже 16.12.2011 р. біля свого будинку він передав ОСОБА_9 як подарунок до дня народження та Дня працівників суду 3200 грн. 27.12.2011 р. ОСОБА_10 передав йому 2250 доларів США в якості подяки за отримані рішення.

Щодо досліджених показань ОСОБА_16 зазначив, що вони в цілому відповідають дійсності, але в частині його показань щодо отримання грошей в якості винагороди для ОСОБА_9 це неправда, яка була отримана шляхом застосування до нього психологічного та фізичного тиску з боку працівників міліції. Протиправні дії працівників УБОЗ до цих пір ними оскаржуються, а остаточне рішення так і не прийняте.

Оцінюючи показання наведених свідків, суд приходить до таких висновків.
Показання свідків ОСОБА_41 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 лише підтверджують показання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в частині підготовки позовної заяви для ОСОБА_10 , що і не заперечувалось підсудними, а також характеризують організацію роботи суду, що в принципі є фактом загальновідомим і окремому доказуванню не підлягає. На думку суду, такі показання не вказують, ані на факт змови між підсудними, ані на проведення ряду дій з метою одержання хабара.
Показання свідка ОСОБА_25 лише підтвердили факт зустрічі ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , а також обставини, які обома учасниками зустрічі і не заперечувались.
Одних же показань ОСОБА_10 , не підтверджених сукупністю інших доказів по справі, для кваліфікації дій обох підсудних за ч. 3 ст. 368 КК України, є недостатньо.
Оцінюючи показання підсудного ОСОБА_15 , які були ним надані слідчому, суд їх до уваги не приймає з наступних підстав.
Так, 27.12.2011 р. ОСОБА_16 був затриманий і цього ж дня відмовився від послуг захисника (том 1, а.с. 155), одразу після чого було проведено його допит, за результатами якого складено відповідний протокол, який покладено в основу пред`явленого підсудним обвинувачення.
29.12.2011 р. ОСОБА_16 звернувся з заявою про допуск його захисника, який був допущений лише 05.01.2012 р. (том 1, а.с. 150, 149).
В той же час з досліджених матеріалів кримінального провадження №0000214 за заявами ОСОБА_15 та ОСОБА_9 щодо неправомірних дій службових осіб УБОЗ УМВС України в Миколаївській області вбачається, що остаточне рішення за скаргами заявників так і не прийнято. Крім того, матеріали даного провадження містять відповідь начальника ІТТ ГУМВС України в м. Києві від 30.07.2012 р. №27-3786х про те, що під час поміщення 28.12.2011 р. ОСОБА_15 до ІТТ, у нього було виявлено садна над правою бровою, в куті правого ока та в ділянці правого передпліччя, що також підтверджено і журналом первинного обстеження і реєстрації осіб, які поміщуються до ІТТ. З дослідженого в судовому засіданні відеозапису щодо затримання ОСОБА_15 вбачається, що дійсно останній має видимі ушкодження на обличчі.
За таких обставин, суд не може розцінювати показання ОСОБА_8 , надані органу досудового розслідування як такі, що здобуті з дотриманням встаноленої законом процедури і вважає їх такими, що отримані в суттєвим порушенням права на захист ОСОБА_23 .
Під час досудового розслідування слідчим було здобуто ряд інших доказів, які за твердженням державного обвинувачення беззаперечно вказують на наявність в діях як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_9 складу злочинів, обвинувачення за яким їм було пред`явлено.

* протокол огляду та вручення грошових коштів від 14.12.2011 р. з додатками до нього (том 1, а.с. 11-17), відповідно до якого ОСОБА_10 вручено грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які останнім були добровільно надані для використання в оперативно-розшукових заходах. З яких попередньо зроблено копії, а також оглянуто. Так вручено купюри номіналом по 100 доларів США в кількості 10 штук з наступними серіями та номерами: KA 05456743 A, HL 42319937 G, KA 05456745 A, KA 05456744 A, KA 05456748 A, KA 05456746 A, KA 05456749 A, KA 05456747 A, HB 28559765 Q, HE 81587803 B.

* протокол огляду та вручення грошових коштів від 27.12.2011 р. з додатками до нього (том 1, а.с. 45-54), відповідно до якого ОСОБА_10 вручено грошові кошти в сумі 2250 доларів США в кількості 22 купюри по 100 доларів США, 1 купюра номіналом 50 доларів США, які останнім були добровільно надані для проведення оперативно-розшукових заходів купюра номіналом 50 доларів США AD 03781839 В; купюри номіналом по 100 доларів США KK 32883230 A, FN 25474223 A, KK 32883231 A, KK 32883252 A, KB 91725537 A, KL 33405785 A, KB 91725504 A, HA 67399218 A, HC 94121876 A, HK 12709674 B, HB 79877129 E, HB 79877134 E, FB 3492984 C, HK 92278016 B, HF 05697757 C, KB 04070206 B, FF 90719726 B, HB 90352689 J, HC 35305483 A, HE 42000789 B, HA 71363347 A, HA 71363346 A. Зазначені купюри з бокової сторони вибірково оброблені спецзасобом «Світлячок».

Суд не може прийняти до уваги твердження захисників про те, що відсутні процесуальні документи на підтвердження передачі власних грошових коштів від ОСОБА_10 представникам УБОЗ УМВС України в Миколаївській області для використання їх під час проведення оперативно-технічних заходів, що ставить під сумнів законність отриманих доказів, оскільки в змісті обох протоколів є вказівка на добровільне надання грошових коштів заявником. Крім того, окрім твердження ОСОБА_10 про передачу грошових коштів ОСОБА_19 , останній також визнав ту обставину, що отримував грошові кошти від заявника.
Оскільки обставини отримання грошових коштів ОСОБА_22 встановлені не були, наведені докази є лише свідченням того, що вони могли бути передані ОСОБА_19 , що і було підтверджено зазначеними вище особами.
Отже, вказані протоколи є законними, а тому були прийняті судом до уваги під час визначення кваліфікації дій ОСОБА_8
* протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу від 28.01.2012 р. з відеозаписом до нього на диску «Verbatim» формату «DVD-R» з фабричним маркуванням «226 545 R Е B 20493» та «ZE3252-DVR-J47C1» (том 2, а.с. 37-4), відповідно якого зафіксовано зустріч ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в службовому кабінеті, ОСОБА_9 , де учасники зустрічі 12.12.2011 р. о 13:09 годині обговорюють запит до БТІ для ОСОБА_10 , а також необхідність оплати державного мита до «Сберкаси» в сумі 1600 грн.

* протокол огляду та вручення технічного засобу від 13.12.2011 р. (том 1, а.с. 10), згідно якого ОСОБА_10 в присутності двох понятих вручено диктофон «OLYMPUS» №200134647 чорного кольору для запису його розмов з ОСОБА_20 та ОСОБА_22 . Дії проведено на підставі дозволу, наданого апеляційним судом м. Києва.

З дослідженого протоколу від 13.12.2011 р. вбачається, що в останньому відсутній підпис ОСОБА_10 , крім того матеріали отримані за допомогою останнього містили і відеозапис, проте протокол не містить жодного посилання на наявність відповідних функцій. Крім того, ОСОБА_10 наполягав на тому, що йому вручалось пальто, облаштоване технічними засобами, проте такі показання свідка суперечать наведеному доказу.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_47 , дав суду показання про те, що він як оперативний співробітник приймав участь в проведенні процесуальних дій в даній справі. По яких причинах в протоколі огляду технічного засобу не зазначеного яким він є цифровим або касетним, також не пам`ятає, скоріш за все це було викликано поспіхом. Чому в протоколі про вручення технічних засобів, відсутній підпис ОСОБА_10 не знає.
Враховуючи викладене, суд не може його прийняти до уваги цей протокол як підтвердження правомірності проведених оперативно-технічних заходів за участю ОСОБА_10 , оскільки, в першу чергу, останній своїм підписом не підтвердив факт отримання технічних засобів.
* протокол про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 21.12.2011 р. з відеозаписом до нього на диску «Verbatim» формату «DVD-R» з фабричним маркуванням «226 545 R Е B 20493» та «ZE3252-DVR-J47C1» (том 1, а.с. 37-39) (проведено на підставі постанови апеляційного суду м. Києва від 08.12.2011 р. №01-10617т), згідно якого 13.12.2011 р. о 15:47 годині відбулась зустріч ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в службовому кабінеті останнього, під час якої обговорюють зміст, отриманої ОСОБА_10 відповіді з БТІ. ОСОБА_10 говорить про те, що довіряє « ОСОБА_48 », який сказав, що три з половиною буде достатньо, але у нього «набігли» додаткові витрати і чи ввійде він в цю суму, на що ОСОБА_13 говорить, що «ввійдете». Говорить про те, що коли справу «розкрутять», то буде ухвала і він з будинком нічого вже не зробить.

Аналогічні відомості містить і протокол про результати проведення оперативно-розшукових заходів від 28.01.2012 р. (том 2, а.с. 35-36), а також протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу від 04.04.2012 р. з відеозаписом до нього на диску «Ridata» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «f9D07» «RFD80M-8019680CC» (том 3, а.с. 103-104).

* протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу від 30.01.2012 р. з аудіо записом до нього на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 2-4), згідно якого зафіксовано розмову телефоном між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 13.12.2011 р. з 15:40 годин, під час якої ОСОБА_13 повідомляє, що «він у нього був, всі папери передав та сплатив державне мито». Говорить про необхідність швидше зробити арешт. ОСОБА_16 свариться на те, що «він пішов до ОСОБА_9 без попередження».

* протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу від 30.01.2012 р. з аудіо записом до нього на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 5-6), згідно якого зафіксовано розмову ОСОБА_15 та ОСОБА_9 14.12.2011 р. об 11:35 годині, під час якої останній повідомив, що «все в порядку, воно у мене».

* протокол про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 21.12.2011 р. (том 1, а.с. 30-36) (захід проведено на підставі постанови апеляційного суду м. Києва від 08.12.2011 р. №01-10618т), згідно якого 14.12.2011 р. відбулась зустріч ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в автомобілі, під час якої ОСОБА_10 повідомив, що заніс в кабінет папірець. ОСОБА_16 говорить про те, що ОСОБА_49 треба забути, оскільки питання вони вирішують між собою. ОСОБА_10 перераховує говорить «штука баксів». Задає питання чи вкладеться він в 3500 доларів США, оскільки у нього з`явились додаткові витрати. ОСОБА_16 говорить про рішення про накладення арешту. Говорить про порядок розподілу справ в суді.

Суд не може прийняти протоколи від 21.12.2011 р. (том 1, а.с. 30-36, 37-39) до уваги та покласти їх в підтвердження обсягу пред`явленого підсудним обвинувачення, оскільки в протоколах зазначено про наявність мікро СД із записами подій, що відбувались в день, вказаний в них, проте останні суду надані для дослідження не були.
Враховуючи той факт, що відомості зафіксовані в досліджених протоколах підсудними та захисниками поставлено під сумнів, перевірити чи відповідають відомості викладені в протоколі дійсності, суд можливості на має. Крім того, відповідно до ст. 82 КПК України 1960 р. носії інформації на яких за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії, є джерелом доказів, отже останні мають обов`язково бути долучені до матеріалів кримінальної справи, чого зроблено не було, враховуючи лише наданий суду DVD-диск. Жодних додатків до протоколу (том 1, а.с. 30-36) надано не було, як і відомостей про джерело походження викладеної в ньому інформації.
* протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу від 30.01.2012 р. з аудіо записом до нього на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 9-11), згідно якого зафіксовано розмову між ОСОБА_14 та ОСОБА_20 15.12.2011 р. о 08:37 годині, під час якої останній говорить, що «томашнул на копейки». ОСОБА_13 говорить, що справу розписали, але ще не принесли.

* протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу від 30.01.2012 р. з аудіо записом до нього на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 12-13), згідно якого зафіксовано розмову між ОСОБА_20 та ОСОБА_22 16.12.2011 р. о 18:28 годині, під час якої ОСОБА_16 запитує чи винесено рішення, а ОСОБА_13 повідомляє, що «арешт та заборона на виїзд».

* протокол про результати проведення оперативно-технічних заходів від 30.01.2012 р. з аудіо записами до них на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 14-15, 16, 17), згідно якого зафіксовано розмови між ОСОБА_20 та ОСОБА_22 16.12.2011 р. о 18:30 години, 18.12.2011 р. о 15:54 годині, проте останні не мають конкретного характеру, а тому віднести їх до подій, встановлених досудовим розслідуванням не можливо.
* протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу від 30.01.2012 р. з аудіо записом до нього на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 18-19), відповідно до якого зафіксовано розмову між ОСОБА_20 та ОСОБА_22 19.12.2011 р. о 18:05 годині, під час якої обговорюють ремонт автомобіля, а також заборону виїзду.

* протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу від 30.01.2012 р. з аудіо записом до нього на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 20-21), відповідно до якого зафіксовано розмову між ОСОБА_20 та ОСОБА_22 20.12.2011 р. о 20:26 годині, під час якої ОСОБА_16 повідомляє про те, що гроші будуть наприкінці тижня.

* протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу від 30.01.2012 р. з аудіо записом до нього на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 22-23), згідно якого зафіксовано розмову між ОСОБА_20 та ОСОБА_22 22.12.2011 р. о 12:49 годин, під час якої ОСОБА_16 запитує чи можливо зробити «папір».

* протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу від 30.01.2012 р. з аудіо записом до нього на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 24-25), відповідно до якого зафіксовано розмову між ОСОБА_22 та ОСОБА_20 25.12.2011 р. о 15:44 годині, під час якої в загальних фразах ведуть розмову про телефон та папери.

* протокол про результати проведення оперативно-розшукових заходів від 30.01.2012 р. з аудіо записом до нього на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 26-27), відповідно до якого зафіксовано розмову між ОСОБА_22 та ОСОБА_20 27.12.2011 р. о 10:22 годині під час якої ОСОБА_16 домовляється про зустріч з ОСОБА_22 , останній повідомляє, що він на місці і у нього плануються засідання, а також «призначено на 6 січня».

* протокол про результати проведення оперативно-розшукових заходів від 30.01.2012 р. з аудіо записом до нього на диску «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG» (том 2, а.с. 28), згідно якого зафіксовано розмову між ОСОБА_22 та ОСОБА_20 27.12.2011 р. об 11:13 годині під час якої ОСОБА_16 домовляється про зустріч з ОСОБА_22 і говорить, що зайде до нього.

* протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу від 28.01.2012 р. з відеозаписом до нього на диску «Verbatim» формату «DVD-R» з фабричним маркуванням «227545 R F 05170» та «ZE3252-DVR-J47C1» (том 2, а.с. 41-42), з якого вбачається, що 27.12.2011 р. об 11:17 годині в робочому кабінеті ОСОБА_13 просить помічника роздрукувати ухвали за позовом ОСОБА_50 до ОСОБА_51 , а також підготувати розписку та передати все

ОСОБА_52 протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу від 28.01.2012 р. з відеозаписом до нього на диску «Verbatim» формату «DVD-R» з фабричним маркуванням «227545 R F 05170» та «ZE3252-DVR-J47C1» (том 2, а.с. 43-44), з якого вбачається, що 27.12.2011 р. об 11:47 годині в робочому кабінеті ОСОБА_13 передає ОСОБА_19 документи ухвали, а також розписку про отримання ухвали і пояснює порядок вручення. ОСОБА_16 повертається до кабінету та передає папери

ОСОБА_24 протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу від 02.04.2012 р. з відеозаписом до нього на диску «LS Media» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «CDR UG 80 E (030150104)» (том 3, а.с. 99-100), згідно якого на зупинці громадського транспорту 27.12.2011 р. об 11:40 годині по вул. Веселиновській відбулась зустріч ОСОБА_15 та ОСОБА_53 , під час якої ОСОБА_16 передає ОСОБА_10 ухвали, а також надає на підпис розписку про отримання. Запитує про саме головне, на що ОСОБА_10 передає йому 2250 доларів США, звертаючи увагу на те, що це за мінусом витрат. ОСОБА_16 перераховує отримане від ОСОБА_10

* протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу від 02.04.2012 р. (том 3, а.с. 101-102) з відеозаписом до нього на диску «Elitex» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «В» та «CDR UG 80 E (030150133)», відповідно до якого 27.12.2011 р. об 11:50 годині ОСОБА_16 та ОСОБА_10 розмовляють в автомобілі про прийняття рішення, на що ОСОБА_16 гарантує його прийняття в стислі строки.

З досліджених відеозаписів до наведених протоколів, в яких згідно змісту зафіксовано зустріч ОСОБА_54 та ОСОБА_50 , не можливо достовірно встановити хто з ким розмовляє, і між ким відбувалась зустріч, а також ким було проведено відео фіксацію зустрічі та за допомогою якого технічного засобу, оскільки вручення останнього відповідним протоколом оформлено не було.
Оцінюючи наведені докази (додатково до викладених вище мотивів) у вигляді протоколів про результати проведення оперативно-технічних заходів, суд приходить до висновку про їх недопустимість з наступних мотивів.
Факт законності проведення оперативно-розшукових заходів, під час яких було обмежено права ОСОБА_15 та ОСОБА_9 судом під сумнів не ставиться, оскільки з довідки апеляційного суду м. Києва від 03.06.2013 р. №01-1/81н/т (том 5, а.с. 3) вбачається, що апеляційним судом м. Києва відповідно до вимог ст. ст. 8, 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» надавався дозвіл на проведення оперативно-розшукових заходів із застосуванням технічних засобів, які тимчасово обмежують права фізичних осіб, а саме: відносно ОСОБА_9 (постанова №01-10617т від 08.12.2011 р.), ОСОБА_8 (постанова №01-10618т від 08.12.2011 р.).
В той же час відповідно до висновку №2554/08 криміналістичної експертизи відео-звукозапису по матеріалам кримінальної справи №2120/7180/12 від 24.09.2013 р. (том 5, а.с. 11-20) звукозаписи та відео-звукозаписи, що надані для досліджень на оптичних носіях:

- «LS Media» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «CDR UG 80 E (030150104)»,

- «TDK» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «9136 28Е 236 76» та «CO073S MBI 80UG»,

- «Verbatim» формату «DVD-R» з фабричним маркуванням «226 545 R Е B 20493» та «ZE3252-DVR-J47C1»,

- «Elitex» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «В» та «CDR UG 80 E (030150133)»,

- «Verbatim» формату «DVD-R» з фабричним маркуванням «227545 R F 05170» та «ZE3252-DVR-J47C1» - є копіями.
Відео-звукозапис, що надано для досліджень на оптичному носії «Ridata» формату «CD-R» з фабричним маркуванням «f9D07» «RFD80M-8019680CC», імовірно, є копією.

Порушень неперервності наданих на дослідження звукозаписів та відео-звукозаписів не виявлено.

Встановити, чи зазнавали оригінали наданих на дослідження відео та звукозаписів будь-яких змін, в тому числі, чи містяться на них ознаки монтажу, компіляції з різних фонограм, вибіркової фіксації, накладання записів з викривленням змісту висловів, не є можливим.

Враховуючи вимоги ст. 82 КПК України 1960 р., досліджені в судовому засіданні аудіо- та відеозаписи не можуть вважатись допустимими.
Показання свідка ОСОБА_55 також свідчать про те, що суду були надані для дослідження саме копії. Свідок пояснив, що він як співробітник Головного УБОЗ МВС України в Миколаївській області займався стенографуванням телефонних розмов та відеозаписів ОСОБА_9 і іншими учасниками. Диск з зафіксованими оперативними заходами прослуховував на комп`ютері безпосередньо з оригіналу, оскільки копіювання цих даних заборонено.
Крім того, кримінальна справа відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 була порушена 23.12.2011 р., про що свідчить відповідна постанова (том 1, а.с. 1-2).
Фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються, окрім іншого протоколами слідчих дій з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів (ст. 65 КПК України 1960 р.).
В той же час, всі досліджені під час судового слідства протоколи про результати проведення оперативно-розшукового заходу складені 28.01.2012 р., 30.01.2012 р., 02.04.2012 р. оперуповноваженою особою вже після порушення кримінальної справи, хоча всі рішення про спрямування слідства після порушення кримінальної справи приймає слідчий, який може своїм дорученням давати органам дізнання доручення про проведення розшукових або слідчих дій (ст. 114 КПК України 1960 р.).
З досліджених матеріалів кримінальної справи вбачається, що жодного доручення слідчим на складання протоколів за результатами здійснення оперативно-технічних заходів не надавалось, отже, отримані таким чином докази суд не може розцінювати як отримані в порядку та умовах, визначених вимогами КПК України 1960 р., що виключає можливість покладення їх в основу пред`явленого підсудним обвинувачення.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у кожному випадку наявності підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності заводиться оперативно-розшукова справа, в той же час кримінальна справа не містить жодних відомостей про заведення такої справи.
Також матеріали кримінальної справи не містять інших протоколів про вручення технічних засобів ОСОБА_10 (окрім визнаного судом недопустимим), а тим більше вилучення технічних засобів після їх застосування, що ставить під сумнів правомірність проведення відео фіксації саме заявником. Останній же під час надання показань суду, давав непослідовні та суперечливі показання щодо обставин отримання технічних засобів, пояснюючи «то про вручення вже облаштованого пальто», то «про надання свого пальто для облаштування», «то про безпосереднє облаштування пальто на місці».
Факт вручення саме облаштованого пальто заперечив і допитаний в якості свідка ОСОБА_47 , вказавши що технічні засоби, які вручались ОСОБА_10 , не відносяться до спецзасобів, які вшиваються.
Крім того, досліджені в судовому засіданні протоколи за результатами здійснення оперативно-технічних заходів та додатки до них у вигляді аудіо- та відеозаписів, містять розбіжності в часі початку та закінчення фіксації, що робить неможливим належне співставлення встановлених органом досудового розслідування обставин щодо вчинення підсудними тієї чи іншої дії.
Також судом були досліджені:
* протокол огляду від 27.12.2011 р. (том 1, а.с. 58-59), згідно якого проведено огляд місцевості біля входу на подвір`я приватного будинку за адресою АДРЕСА_1 , на якій знаходиться ОСОБА_8 . Під час огляду застосовано відеофіксацію. Зроблено змиви з лівої та правої рук ОСОБА_23 . Крім того ОСОБА_16 добровільно дістав з правої лівої зовнішньої кишені своєї рубашки грошові кошти, які поклав на землю перед собою. Грошові кошти в кількості 20 штук купюрами по 100 доларів США.

Так, лише 17 штук вилучених купюр співпадають з купюрами врученими ОСОБА_10 KK 32883252 A, HB 90352689 J, HC 35305483 A, HE 42000789 B, HK 92278016 B, FB 3492984 C, KK 32883231 A, HK 12709674 B, HC 94121876 A, HA 71363346 A, HF 05697757 C, FН 25474223 A, HB 79877129 E, HB 79877134 E, KK 32883230 A, KB 91725537 A, KL 33405785 A.

5 купюр з номерами KB 91725504 A, HA 67399218 A, KB 04070206 B, FF 90719726 B, HA 71363347 A, які також були вручені ОСОБА_10 , у ОСОБА_15 вилучені не були.

* висновок експерта №3хс від 03.02.2012 р. (том 2, а.с. 102-117), відповідно до якого на марлевих тампонах, якими було зроблено змиви з лівої та правої руки ОСОБА_15 , присутність незначної кількості спеціальної хімічної речовини не виключається.

На марлевих тампонах, якими було зроблено змиви з лівої та правої руки ОСОБА_9 , спеціальної хімічної речовини не виявлено в межах чутливості використаних методів дослідження.

Спеціальна хімічна речовина, виявлена на грошових купюрах, однакова зі спеціальною хімічною речовиною, наданою в якості зразка порівняння.

* протокол особистого обшуку від 27.12.2011 р. (том 1, а.с. 63-64), згідно якого проведено обшук ОСОБА_9 на території подвір`я Миколаївського районного суду Миколаївської області, під час якого оглянуто руки з використанням люмінесцентної лампи, але свічення рук не виявлено. Зроблено змиви з рук. Під час обшуку автомобіля «Шевроле», нічого не виявлено. У ОСОБА_9 виявлено 3 купюри номіналом 1 грн., 5 грн. та 500 грн.

* протокол обшуку від 27.12.2011 р. (том 1, а.с. 93-95), відповідно до якого проведено обшук квартири АДРЕСА_5 (місце проживання ОСОБА_9 ) Під час обшуку виявлено та вилучено рішення в справах №2-05-575/2010, №22ц-1797/2011; пістолет моделі ФОРТ-12РМ, № НОМЕР_1 , системний блок білого кольору, в книжці «Все произведения школьной программы» 2 купюри номіналом по 100 доларів США серія КА 05456750 А та НС 89669406 В.

Наведені докази лише вказують на ту обставину, що отримані від ОСОБА_10 грошові кошти ОСОБА_16 ОСОБА_24 не передавав.
Органом досудового розслідування висунуто твердження, що ОСОБА_16 та ОСОБА_13 заздалегідь домовились про отримання грошових коштів від ОСОБА_10 за вчинення в його інтересах дій щодо забезпечення позовних вимог останнього, а в подальшому і прийняття відповідного рішення. Наведене твердження є сумнівним в силу того, що цивільні позови підлягають обов`язковому автоматичному розподілу, а тому визначення судді для розгляду справи здійснюється лише за допомогою автоматизованої системи документообігу, а відповідне прогнозування до подачі позовної заяви 14.12.2011 р. виключене.
Інших доказів, окрім показань ОСОБА_10 , які вказували на ту обставину, що ОСОБА_13 планував отримання хабара, суду не надано. Решта доказів, досліджених судом або отримані з порушенням вимог КПК України 1960 р. або навіть в сукупності з показаннями ОСОБА_10 не доводять обставини, встановлені органом досудового розслідування. Доказів того що ОСОБА_13 отримав хоча б частину грошових коштів, переданих ОСОБА_10 виявлено не було.
Якщо б, навіть аудіо- та відеозаписи записи, досліджені судом, були прийняті до уваги, то з них вбачається, що фактично всі розмови проводяться за ініціативи ОСОБА_15 , який і з`ясовує всі питання, що його цікавлять. Участь в розмовах ОСОБА_9 є пасивною і не вказує на наміри отримання грошей, як і на наявність попередніх домовленостей з ОСОБА_38 . Як таких розмов між підсудними про грошові кошти практично не має, єдиний запис, згідно якого ОСОБА_13 начебто погодився на суму хабара в «три с половиною тисячі», був спровокований ОСОБА_10 , який і задав необхідне для нього питання, не можна вважати достатнім підтвердженням вчинення ОСОБА_22 злочину, який полягає в одержанні хабара. Не зважаючи на те, що ОСОБА_16 заходив до кабінету ОСОБА_9 після отримання другої частини грошових коштів від заявника, гроші він ОСОБА_24 не передав.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 26.04.2002 р. «Про судову практику у справах про хабарництво» об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 368 КК України, полягає в одержанні хабара. Злочин, передбачений ст. 368 КК України вважається закінченим з моменту, коли службова особа прийняла хоча б частину хабара. Враховуючи викладені роз`яснення, а також обсяг досліджених в судовому засіданні доказів, діяння, у вчиненні якого обвинувачувався підсудний, взагалі не мало місця.
Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 (отримання хабара) взагалі не мало місця, а тому останній підлягає виправданню за ч. 3 ст. 368 КК України у зв`язку з відсутністю події злочину.
Оскільки ж вчинення злочину, передбаченого ст. 368 КК України передбачає наявність спеціального суб`єкта службової особи, то дії ОСОБА_8 , враховуючи раніше зроблені висновки, також не можуть бути кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, оскільки дії пособника полягають в сприянні іншим співучасникам у вчиненні злочину. Приймаючи до уваги той факт, ОСОБА_56 за обставин, встановлених органом досудового розслідування не був суб`єктом злочину - отримання хабара, то не може нести відповідальність за такі дії і ОСОБА_57 .
Відповідно до роз`яснень раніше наведеного Пленуму дії особи, яка, одержуючи гроші начебто для передачі службовій особі як хабар, мала намір не передавати їх, а привласнити, належить кваліфікувати за ст. 190 КК України.
Враховуючи попередні висновки суду, суд вважає, що ОСОБА_20 були отримані грошові кошти від ОСОБА_10 , які він ОСОБА_24 не передавав, а привласнив собі, скориставшись ситуацією, яка склалась. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_16 передавати гроші здобуто не було.
Отже, дії ОСОБА_15 підлягають перекваліфікації з ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України.
Крім наведеного, з обсягу пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України підлягає виключенню факт винесення завідомо неправдивих офіційних документів, а саме: ухвали від 14.12.2011 р. в справі №2-1089/2011 р. про накладення арешту, ухвалу від 14.12.2011 р. у справі №2-1089/2011 р. щодо тимчасового обмеження, у яких вказав завідомо неправдиву інформацію про те, що від позивача ОСОБА_10 надійшла заява про забезпечення позову та що позивач ОСОБА_10 звернувся до суду із заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відповідача ОСОБА_12 , хоча фактично жодна із зазначених заяв на адресу суду не надходила, про що достовірно було відомо ОСОБА_9 . При цьому зазначені ухвали були винесені ОСОБА_9 навіть до фактичної передачі йому на розгляд позовної заяви ОСОБА_10 яку він отримав для розгляду лише 15.12.2011 р.

На підтвердження даного обсягу пред`явленого обвинувачення суду також були надані наступні докази (окрім досліджених в цій частині показань свідків та підсудних).

Під час допиту ОСОБА_10 надав слідчому оригінал ухвали про відкриття провадження в справі №2-1089/2011 за його позовом до ОСОБА_12 від 14.12.2011 р. (том 1, а.с. 204); ухвалу про накладення арешту на будинок, що належить на праві власності ОСОБА_12 від 14.12.2011 р., ухвалу про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_12 від 14.12.2011 р., винесені ОСОБА_9 (том 1, а.с. 205-206).

Згідно висновку експерта від 23.03.2012 р. №184/тдд (том 2, а.с. 224-227) підписи від імені ОСОБА_9 на листі Миколаївського районного суду від 26.12.2011 р. №27833, ухвалах: від 14.12.2011 р. про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_10 , від 14.12.2011 р. про накладення арешту на будинок АДРЕСА_4 ; від 14.12.2011 р. про обмеження у праві виїзду ОСОБА_12 виконані ОСОБА_9 .

Відповідно до протоколу обшуку від 21.03.2012 р. (том 2, а.с. 203205), проведено обшук службового кабінету судді ОСОБА_9 в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області, під час якого виявлено та вилучено комп`ютерний системний блок, в пам`яті якого виявлено файли «накладення арешту, ОСОБА_58 , змінений 14.12.2011 р.» та «обмеження виїзду ОСОБА_58 , змінений 15.12.2011 р.»

Згідно протоколу обшуку від 27.12.2011 р. (том 1, а.с. 68-70) проведено обшук кабінету №7, належного ОСОБА_24 , під час проведення даної слідчої дії отримано копії цивільної справи №2-1089 на 16 арк.

Відповідно до копії обліково-статистичної картки на цивільну справу позовна заява ОСОБА_10 , надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області (том 1, а.с. 167-168) 14.12.2011 р., їй присвоєно номер 2-1089/2011, а передана судді ОСОБА_9 15.12.2011 р., про що свідчить копія контрольного журналу судових справ та матеріалів, переданих для розгляду судді (том 1, а.с. 187).

В той же час, свідок ОСОБА_59 під час всіх проведених за її участі допитів не змогла однозначно визначити дату отримання з канцелярії суду матеріалів позовної заяви ОСОБА_10 .
Оскільки визначення предмету злочину, відповідальність, за який передбачена ст. 366 КК України, вказано в примітці до ст. 358 КК України, то на думку суду рішення суду у вигляді ухвал не можна вважати предметом даного злочину. Для останніх передбачено спеціальний, визначений процесуальним законом порядок прийняття та оскарження, а тому ухвала являється спеціальним предметом злочину, відповідальність за незаконне ухвалення якого наступає за спеціальними статтями кримінального кодексу або є підставою для дисциплінарної відповідальності судді, передбаченої Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
Крім того, загальна інформація в змісті ухвал щодо фактів відповідає дійсності. Зазначені рішення суду оскаржені не були, жодних відомостей про їх виконання також не встановлено.
Отже, на думку суду дії ОСОБА_9 в наведеній частині не містять ознак складу злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 366 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання судом встановлено не було. На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання судом встановлено не було. На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_9 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 366 КК України.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 12 України, злочини, передбачені ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 190 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа у випадку вчинення злочину невеликої тяжкості звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення пройшло 2 роки.

Особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України (ч. 5 ст. 74 КК України).

Так, злочини, вина у вчиненні якого була доведена під час судового слідства був вчинений ОСОБА_9 на початку грудня 2011 р., а ОСОБА_8 остання за часом дія була вчинена 27.12.2011 р. тобто пройшов двохрічний строк протягом якого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 можна притягнути до кримінальної відповідальності. За цей час підсудні від суду не ухилялися, нового злочину не вчинили, а тому підлягають звільненню від призначеного судом покарання.

Підлягають стягненню з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судових експертиз, пропорційно доведеним під час судового слідства обставин.

Керуючись ст. ст. 49, 74, 323, 324 КПК України 1960 р., суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді «застави» скасувати з моменту набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Херсонській області після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_60 , внесену ним (відповідно до квитанції №1205.462.1, виданої 29.03.2013 року Миколаївським РУ ПАТ «КБ «Приватбанк», м. Миколаїв) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Херсонській області (р/р НОМЕР_2 , МФО 852010, код отримувача 26283946) заставу в сумі 30 000 грн. (том 4, а.с. 299-а)

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади в судових та державних органах строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного судом основного та додаткового покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

- за ч. 3 ст. 368 КК України виправдати у зв`язку з відсутністю події злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді «підписки про невиїзд» скасувати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 1015,20 грн. (том 2, а.с. 105).

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в розмірі 707,52 грн. (том 2, а.с. 223).
Особисті грошові кошти ОСОБА_9 в сумі 508 грн. та 200 доларів США (том 2, а.с. 93-95) повернути ОСОБА_9 .

Речові докази:
- грошові кошти в сумі 2000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, із серійними номерами: KK 32883252 A, HB 90352689 J, HC 35305483 A, HE 42000789 B, HK 92278016 B, FB 3492984 C, KK 32883231 A, HK 12709674 B, HC 94121876 A, HA 71363346 A, HF 05697757 C, FН 25474223 A, HB 79877129 E, HB 79877134 E, KK 32883230 A, KB 91725537 A, KL 33405785 A. KB 91725504 A, HA 67399218 A, KB 04070206 B, F 90719726 B, HA 71363347 A (том 2, а.с. 121);

- системний блок персонального комп`ютеру, вилучений під час проведення 27.12.2011 р. обшуку житла ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 (том 2, а.с. 244); жорсткий диск (том 3, а.с. 93) повернути законному власнику.
- змиви з рук ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , тампони зразки,на які відбиралися змиви, зразок аркушу паперу з нанесеним на нього спецзасобом «Світлячок» (том 2, а.с. 123-124) знищити.

- документи, надані під час допиту 28.12.2011 р. ОСОБА_61 та оглянуті 12.03.2012 р. (том 2, а.с. 233); документи, вилучені 27.12.2011 р. під час обшуку службового кабінету ОСОБА_9 (том 3, а.с. 16); DVD-R диск №1153540 REA 16765 (том 3, а.с. 24); документи, отримані згідно листа Миколаївського районного суду Миколаївської області №27923 від 27.12.2011 р. (том 3, а.с. 28); документи, вилучені під час виїмки 28.12.2011 р. в приміщенні КП «ММБТІ» (том 3, а.с. 31); листи УБОЗ ГУ МВС України в Миколаївській області від 02.04.2012 р., від 05.04.2012 р. та додатки (том 3, а.с. 108) залишити зберігати в матеріалах кримінальної справи.
Арешт, накладений на все належне на праві приватної власності майно ОСОБА_8 , застосований на підставі постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України від 10.01.2012 р. (том 3, а.с. 128) скасувати після набрання законної сили вироком суду та його виконання в частині призначених до виплати сум.

Арешт, накладений на все належне на праві приватної власності майно ОСОБА_9 , застосований на підставі постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України від 10.01.2012 р. (том 3, а.с. 129) скасувати після набрання законної сили вироком суду та його виконання в частині призначених до виплати сум.

На вирок суду може бути подана апеляція в апеляційний суд Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона протягом 15 днів з дня його оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Сторони мають право ознайомитись з протоколом судового засідання і протягом 3 днів після повідомлення про виготовлення протоколу або закінчення строку на його виготовлення подавати письмові зауваження з приводу допущеної неправильності чи неповноти протоколу.

Суддя: ОСОБА_1

СуддяОСОБА_1