Справа
№ 1 - 288/2007р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської
області

в складі : головуючого : судді Чередникова С.М.

при секретарі - Шрейтер С.О.

захисників ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Лубни справу по обвинуваченню ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка АДРЕСА_1,
громадянка України, освіта
середньо-технічна, заміжня, не працює,
мешкає АДРЕСА_2, в порядку ст. 98 КК України не судима,

у скоєні злочинів передбачених ст.ст. 125 ч1,ч.2 КК України, -

В СТ А Н О В И В :

18.05.2007 року близько 20 години на
спірній межі сусідніх земельних ділянок домогосподарств АДРЕСА_4 ОСОБА_1 на
грунті особистих неприязнених відносин, викликаних спором за землю, в ході
сварки, нанесла сапою удар по нозі ОСОБА_4, заподіявши їй легкі тілесні
пошкодження з короткочасним розладом здоровся у вигляді поверхневих рублених
ран 1-2 пальця правої стопи.

Підсудна ОСОБА_1 свою вину у скоєнні даного злочину не визнала і
пояснила, що 18.05.2007 року близько 18 годині вона дійсно перебувала у себе на
городі поАДРЕСА_3, садила горох, сапи при собі не мала. ОСОБА_4 підійшла до неї
з ножем, погрожувала, в зв'язку з чим вона вимушена була залишити город. Сапою
потерпілу не била.

Не дивлячись на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_1 у
скоєні даного злочину підтверджується:

- показами
потерпілої ОСОБА_4, яка пояснила, що 18.05.2007 року близько 18 години вона
пішла на свій город, де на її ділянці ОСОБА_1 щось сажала за допомогою сапки.
Вона попередила її про протиправність дій, засипала ногою вириту ямку, на що
ОСОБА_1 нанесла їй сапою удар по нозі, заподіявши тілесні пошкодження, про що
вона повідомила міліцію та викликала ”швидку допомогу”;

- показами
свідка ОСОБА_4, який пояснив, що 18.05.2007 року близько 18 години його дружина перебувала на
городі разом з ОСОБА_1 і після того, як вони розійшлись у ОСОБА_4 малась рана
на нозі, яку за її словами їй спричинила підсудна, вдаривши сапою;

- показами
свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що 18.05.2007 року близько 18 години ОСОБА_1 на
спірній частині земельної ділянки почала самовільно садити збіжжя, до неї пішла
її дочка ОСОБА_4, виникла сварка і вона бачила як ОСОБА_1 вдарила її дочку
сапою по нозі, пішла кров, викликали швидку допомогу;

- свідки ОСОБА_6
та ОСОБА_7 підтвердили, що 18.05.2007 року близько 18 години на межу земельних
ділянок між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був конфлікт через землю, вони сварились. Те що
свідки, які є дочкою та знайомою підсудної відповідно, не бачили удару, не
виключає його нанесення. Їх заперечення наявності у ОСОБА_1 сапи суд розцінює
критично, як намагання захистити підсудну, що спростовується іншими матеріалами
справи в їх сукупності;

- актом медичного освідчення та заключенням
експерта, згідно яких в результаті нанесення удару сапою ОСОБА_4 були
спричинені легкі тілесні пошкодження з короткочасним розладом здоровся у
вигляді поверхневих рублених ран 1-2 пальця правої стопи за обставин, вказаних
потерпілою ;
/а.с. 55, 99/

- карткою
виклику „Швидкої допомоги” від 18.05.2007 року згідно якої о 20 годині 26
хвилин до ОСОБА_4 по АДРЕСА_4 було здійснено виїзд з доставкою постраждалої до
лікарні через наявність рани на правій стопі. Зі слів ОСОБА_4 сусідка вдарила
сапою; /а.с. 92/

- повідомленням
Лубенської ЦРЛ, про те, що 18.05.2007 року близько 20-50 в травмпункт
зверталась ОСОБА_4 з хуліганською травмою через удар сапою сусідкою /а.с.93/;

- рапортом
працівника міліції від 18.05.2007 року про виявлення в лікарні травмованої
ОСОБА_4, яку вдарила сусідка /а.с.2 відмовного матеріалу/;

- первинними
поясненнями ОСОБА_4 від 18.05.2007 року про те. що тілесні пошкодження були
заподіяні їй ОСОБА_1 ударом сапою по нозі /а.с.5 відм.матеріал/;

- заявою ОСОБА_1
від 19.05.2007 року про те, що 18.05.2007 року близько 20 години у неї на
городі був конфлікт з ОСОБА_4, яка погрожувала їй ножем, що підтверджує
наявність конфлікту між сторонами і розцінює цю заяву як спосіб захисту за
скоєне /а.с. 3-4 відмовний матеріал/;

- протоколом
огляду місця пригоди, яким зафіксовано наявність городніх культур на межі
городу сторін /а.с.12 відмовного матеріалу/;

та іншими
матеріалами справи в їх сукупності.

Суд вважає, що
вина ОСОБА_1 у заподіянні ОСОБА_4 тілесних ушкоджень доведена фактом наявності
між сторонами неприязнених відносин, фактом конфлікту між ними у вказаний
період, показами потерпілої, свідків, наявністю тілесних пошкоджень, фактом
виклику „швидкої допомоги” та доставкою в лікарню, де потерпіла пояснювала
обставини події, як встановлено в суді, відсутністю заяви до міліції, що свідчить
про відсутність фабрикації події, зверненням до суду після порушення відносно
неї кримінальної справи за заявою ОСОБА_1

Дії
ОСОБА_1, слід кваліфікувати за ст. 125 ч.2 КК України як навмисне нанесення
легкого тілесного пошкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровся,
оскільки вона наносила удар навмисно, заподівши тілесні пошкодження, що потягли
розлад здоровся за визначенням судово-медичної експертизи.

За ст.
125 ч.1 КК України по факту нанесення ОСОБА_4 удару підсудною 22.04.2007 року
ОСОБА_1 слід виправдати за недоведеністю її вини, оскільки незалежні свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_9, які перебували на місці події не підтвердили факт бійки та
нанесення удару ОСОБА_4, свідки зі сторони підсудної ОСОБА_10 та ОСОБА_11
заперечували даний факт, медичне освідчення проведено через великий проміжок
часу з моменту події, що ставить його під сумнів. За таких обставин, трактуючи
всі сумніви на користь підсудної, суд не знаходить підстав для винесення
обвинувального висновку по даному факту.

При призначенні
покарання ОСОБА_1, суд враховує те, що вона вважається раніш не судимою, за
місцем проживання характеризується позитивно, має похилий вік і визнає це
обставинами , що пом'якшують відповідальність.

З
урахуванням характеру та ступеню
тяжкості скоєного злочину, особи підсудної, яка непрацездатна, досягла
пенсійного віку, застосування до неї
едино можливого покарання за даний злочин у вигляді арешту є недоцільним, а
тому враховуючи наявність пом'якшуючих обставин по справі, прохання потерпілої
застосувати до неї ст.. 69 КК України, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 ст.. 69 КК України
перейшовши до більш м'якого покарання, не зазначеного в ст.. 125 ч.2 КК України
у вигляді штрафу.

Заявлений
ОСОБА_4 цивільний позов слід задовольнити частково з урахуванням суті,
тривалості фізичних та моральних страждань, завданий травмуванням ноги,
поведінки сторін в ході обопільного конфлікту, з урахуванням матеріального
стану підсудної.

Приймаючи
до уваги, що ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, скоїла злочин до опублікування
акту амністії від 19.04.2007 року, проти застосування до неї амністії не
заперечує, суд вважає за можливе звільнити її від призначеного судом покарання.

Керуючись
ст.ст. 6, 323,324 КПК України , суд , -

З А СУ Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винною у скоєні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України і призначити їй
покарання у вигляді штрафу в сумі 510 грн..

Від
призначеного покарання ОСОБА_1 звільнити на підставі п.”г” ст. 1 ЗУ „Про
амністію” від 19.04.2007 року.

За ст.
125 ч.1 КК України ОСОБА_1 виправдати.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 900 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок
може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області на протязі 15 діб
з моменту його проголошення.

Суддя місцевого

Лубенського міського суду
Чередников С.М.