А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.01.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,
за участю учасників процесу: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець, з неповною середньою освітою, неодружений, не працюючий, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України злочину, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік і на нього покладено передбачені ст. 76 КПК України обов`язки, а саме : повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Судові витрати у розмірі 1222,50 грн. за проведення експертиз ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочинів за таких обставин.
У період часу з 20-ої години 48 хвилин 28 листопада 2013 року по 08 годин 00 хвилин 29 листопада 2013 року, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження віконної рами, проник до приміщення ательє, що розташоване на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Леново» та фотоапарат марки «Соні», чим спричинив власнику громадянці ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 5000 гривень.
Продовжуючи свій злочинний намір, у вищевказаний час, ОСОБА_6 , перебуваючи на другому поверсі зазначеної вище будівлі, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження віконної рами, проник до офісного приміщення, що розташоване в будинку, звідки таємно викрав ноутбук марки «Дел», чим спричинив власнику громадянину ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.
Крім того, у період часу з 21-ої години 00 хвилин 16 грудня 2013 року по 08 годин 00 хвилин 17 грудня 2013 року, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до приміщення салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 4300 гривень та перукарське обладнання на суму 5000 гривень, чим спричинив власнику ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що при ухваленні вироку, всупереч вимог ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не врахував те, що ОСОБА_6 учинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, не відшкодував потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану злочинними діями. Крім того, посилається на те, що ОСОБА_6 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, переховувався від суду, що підтверджується ухвалою судді від 18.06.2014 року, згідно якої ОСОБА_6 оголошувався в розшук. У зв`язку з наведеним, апелянт вважає, що процеси виправлення і ресоцалізації ОСОБА_6 можливі лише в умовах ізоляції його від суспільства шляхом призначення реальної міри покарання. Тому обрання відносно ОСОБА_6 покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, вважає безпідставним та необґрунтованим. Крім того, посилається на те, що всупереч положень ч. 1 ст. 325 КПК України, незважаючи на відсутність відомостей щодо належного повідомлення потерпілих про час та місце судового засідання, судовий розгляд у кримінальному провадженні проведено без участі останніх, що клопотання прокурора про відкладення судового розгляду на інший термін у зв`язку з неявкою потерпілих до суду, суддею безпідставно відхилено. Просить вирок скасувати та постановити ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників процесу: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; потерпілої ОСОБА_7 , яка просила вирок скасувати з указаних прокурором підстав; та обвинуваченого ОСОБА_6 , який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вирок підлягає до скасування з призначенням розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Так, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України до істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які в будь-якому випадку тягнуть скасування судового рішення з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд віднесено розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Колегія суддів вважає, що, розглянувши кримінальне провадження із застосуванням положень ст. 349 КПК України, за відсутності потерпілих, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, судом першої інстанції не дотримані вимоги вказаної вище норми кримінального процесуального закону, тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині визнає обґрунтованими.
Доводи прокурора у цій частині підтверджуються наступним.
Так, з журналу судового засідання вбачається, що кримінальне провадження розглянуто за відсутності потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що прокурор клопотав про відкладення судового розгляду на інший термін саме у зв`язку з неявкою потерпілих до суду, однак клопотання прокурора без будь-якого обґрунтування було відхилено.
Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутні достовірні дані про те, що потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Застосовуючи положення ст. 349 КПК України, так званий «спрощений порядок дослідження доказів» за відсутності потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом не були з`ясовані питання пов`язані з відшкодуванням завданої потерпілим шкоди, не надана (забезпечена) можливість на заявлення цивільного позову при розгляді справи судом, що призвело до порушення прав потерпілих на надання доказів про розмір завданої їм шкоди, яка підлягає відшкодуванню.
Колегія суддів допущені порушення вимог ст. ст. 225, 349, 353 КПК України вважає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, такими, що відповідно до ст. 412, 415 цього Кодексу є безумовною підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження підлягає направленню на новий судовий розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в іншому складі.
Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки.
Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного : раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують його покарання вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.
При прийнятті рішення колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких, не відшкодував потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану злочинними діями.
Тому, з урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині також визнаються обґрунтованими.
З вироку суду також убачається, що, застосовуючи положення ст. 75 КК України й звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням судом не вмотивовано висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині підлягають до ретельної перевірки, відповідної оцінки та належного обґрунтування, з урахуванням вимог закону про те, що призначене покарання повинно бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, справедливим.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно розглянути матеріали кримінального провадження та прийняти рішення з дотриманням усіх вимог як кримінального, так і кримінального процесуального закону.
У разі, якщо під час нового судового розгляду суд першої інстанції дійде висновку про винність обвинуваченого у вчиненні злочинів і про можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, прийняте рішення слід мотивувати відповідно до вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор у кримінальному провадженні прокурор прокуратури м. Ужгорода ОСОБА_8 , задовольнити.
Вирок Ужгородського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2014 року, ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати, із призначенням нового розгляду справи в місцевому суді в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.
Судді: