В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/312/15-к
20 березня 2015 року смт. Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани матеріали кримінального провадження №0000011 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, з середньою освітою, не заміжньої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, громадянки України, раніше не судимої,
за ч.1 ст.164 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 протягом 2013-2014 років злісно ухилялась від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на її утриманні.

Злочин вчинено за таких обставин.

ОСОБА_4 , маючи на утриманні неповнолітніх дітей - дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 2013-2014 років злісно ухилялась від їх утримання.

Щомісячну державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та допомогу на дитину одиноким матерям витрачала на свої потреби. Дані кошти витрачала також на погашення кредитів.

Внаслідок цього дочка за рішенням органу опіки й піклування передана на виховання в школу-інтернат, а утриманням сина займається дід ОСОБА_7 .

Свою вину у вчиненому ОСОБА_4 визнала та пояснила, що не мала коштів на утримання дітей, так як ніде не працювала. Крім того, значну суму своїх доходів витрачала на погашення кредитів. В даний час ситуація змінилась. Має постійний дохід від роботи по обслуговуванню ігрових автоматів в м.Івано-Франківську, хоча трудових договорів з їх власником не укладала. Відвідує дочку в школі-інтернаті. Дбає про утримання сина.

У вчиненому щиро розкаялась. Не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій, вказала про недоцільність дослідження доказів у справі.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченої, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспрювалися.

Учасникам процесу роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у злісному ухиленні від утримання дітей, що перебувають на її утриманні, суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставину, що пом`якшує покарання.

Такою суд визнає її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

По місцю проживання ОСОБА_4 характеризується негативно.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді грошового стягнення.

Таке покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити покарання штраф в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Богородчанський районний суд.

Головуючий