Справа № 463/5151/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/447/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 357 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст. 357 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Личаківського району м. Львова ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 13-16 березня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 357 КК України та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и л а :

вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13-16 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 357 КК України та виправдано.

ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 357 КК України та виправдано.

Як зазначається у вироку ОСОБА_7 обвинувачується органом досудового розслідування у тому, що він в особистих інтересах, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, кримінальні справи по яких розглядаються Залізничним районним судом м. Львова, умисно, викрав особливо важливі документи, що перебували в матеріалах кримінальних справ №462/4380/13 у вчиненні ним злочинів за ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 358 КК України та №1309/9648/12 за ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч.2 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, а згодом умисно знищив такі. Такі діяння, на думку обвинувачення, мали місце 1.07.2013 року о 10 год. в приміщенні Залізничного районного суду м. Львова з томом №1 матеріалів кримінальної справи №463/4380/13К, аркуш справи 36 - поясненнями ОСОБА_7 ; а.с.44 - другий аркуш протоколу допиту ОСОБА_7 ; а.с.51-52 - протоколом допиту, як підозрюваного; а.с.53 - постановою про обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу; а.с.60 - другим аркушем постанови про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_7 ; а.с.61 - протоколом про привід; а.с.62 - протоколом допиту як обвинуваченого ОСОБА_7 ; а.с.87 - протоколом виїмки анкети-заяви на видачу кредиту ОСОБА_7 ; а.с.112-113 - протоколом ознайомлення з матеріалами справи.

16.07.2013 року о 10 год. в приміщенні Залізничного районного суду м. Львова викрав та умисно знищив із справи №462/4380/13к особливо важливі документи - а.с.116-117 протокол допиту ОСОБА_7 , а.с.153-154 - протокол ознайомлення з матеріалами кримінальної справи за ч.1 ст. 121 КК України.

25.07.2013 року о 10 год. в приміщенні Залізничного районного суду м. Львова повторно, умисно, викрав та знищив, особливо важливі документи з матеріалів кримінальної справи №1309/9648/12: а.с.2-8 т.179 - видаткові касові ордери про отримання ОСОБА_7 коштів в КС «Християнська злагода», а.с.13 - заяву анкету, а.с.26-30 - кредитний договір з ОСОБА_7 ; а.с.105 - додатки до кредитного договору; а.с.189 - додаток до кредитного договору від 19.05.2008 року між КС «Християнська злагода» та ОСОБА_11 ; а.с.190 т.189 - видатковий касовий ордер.

31.07.2013 року об 11 год. 40 хв. в приміщенні Апеляційного суду Львівської області, повторно, умисно викрав та знищив особливо важливі документи на а.с.130-131 т.180 - заяву ОСОБА_7 як поручителя, а.с.252-253 - заяву про отримання кредиту від 13.05.2008 року; а.с.254 - додаток до анкети від 13.05.2008 року; а.с.88-90 т.222 - протокол допиту ОСОБА_7 як свідка.

ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення, що він в особистих інтересах, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені злочини за ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч.2 ст. 366, ч.4 ст. 190, ч.ч.3, 4 ст. 358 КК України, умисно викрав та знищив особливо важливі документи, що мало місце 31.07.2013 року об 11 год. 40 хв. в приміщенні Апеляційного суду Львівської області при ознайомленні з матеріалами кримінальної справи №1309/9648/12 томами №162, 164 та 206, а саме а.с.237 т.162 - видаткового касового ордеру №746 від 23.02.2007 року, видаткового касового ордеру №785 від 26.02.2007 року, а.с.238 видаткового касового ордеру №818 від 27.02.2007 року, ордеру №833 від 28.02.2007 року, а.с.32 т.164 - довідку про заробітну плату ОСОБА_12 .

Такі дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.2 ст. 357 КК України.
Старший прокурор прокуратури Личаківського району м. Львова ОСОБА_8 просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для проведення нового розгляду в іншому складі суду. Вважає, що вирок суду не є належним чином мотивований та обґрунтований. Мотивуючи своє рішення, суд у вироку виклав висновки, які не лише не відповідають фактичним обставинам справи, але і прямо суперечать наданим суду доказам та показанням свідків. Зазначає, що у вироку суду зазначаються показання свідків, які взагалі не відповідають таким, що були надані у судовому засіданні, є перекрученими та неправдивими. Судом необ`єктивно надано оцінку показанням свідків у судовому засіданні, а окремі пояснення свідків до уваги не було взято. Так, зазначає, що в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали протилежні покази, що взагалі не відповідають тим, які вказані у вироку суду. Крім того суд неправомірно визнав недопустимим доказом вини обвинувачених протокол огляду місця події від 31.07.2013 року з посиланням на те, що такий отриманий із порушенням вимог закону, однак судом не вказано, які саме вимоги закону було порушено при його складанні, що можуть свідчити про його незаконність та порушення порядку отримання такого доказу, а також не взято до уваги показання свідка ОСОБА_15 , який вказав, що підсудні могли пронести через детектор металу невелике лезо, за допомогою якого було вирізано аркуші зі справи, оскільки детектор є не настільки чутливим.
Також зазначив, що суддею ОСОБА_1 допущено порушення вимог кримінального процесуального закону в частині порушення таємниці нарадчої кімнати, оскільки після виходу до нарадчої кімнати 13.03.2015 року нею було розглянуто та прийнято процесуальні рішення у інших 8 цивільних справах.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачених та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечили проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.
У відповідності до ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність прокурором в судовому засіданні винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 357 КК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, оціненими судом за принципами всебічності, повноти та об`єктивності.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що сукупність зібраних на досудовому слідстві доказів не дає підстав для визнання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винними у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як на досудовому слідстві, так і в суді першої інстанції винними себе не визнали і показали, що вони дійсно знайомилися з матеріалами кримінальної справи, проте жодні документи не виривали і не викрадали та вони не мали жодної зацікавленості у їх знищенні. При їх затриманні при них не було вилучено жодних документів. Вказали, що жоден свідок не підтвердив в судовому засіданні про те, що він бачив, як ними виривалися листки зі справи, чи такі листки були вилучені у них з особистих речей.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що під час досудового слідства будь- яких доказів, які б прямо вказували на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили інкриміноване їм викрадення особливо важливих документів, що перебували в матеріалах кримінальних справ.

Посилання прокурора на незаконність вироку суду є безпідставними і необґрунтованими, оскільки суд при ухваленні вироку в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Доводи прокурора про розбіжність між показаннями понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , даними ними в судовому засіданні, та показаннями, зазначеними в оскаржуваному вироку, що вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та призвело до винесення незаконного рішення суду, то такі не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки відповідно до звукозапису судового засідання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили, що були присутні при складанні слідчим протоколу огляду місця події від 31.07.2013 року та заперечили факт вилучення в обвинувачених будь-яких документів, такі документи показав їм слідчий та повідомивши, що такі знайдені в обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та такі викрадені ними з матеріалів справи, зміст вилучених документів їм не був відомий. Вони засвідчили лише сам факт складання слідчим у їх присутності протоколу огляду місця події. Крім того, відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, виходячи з презумпції невинності, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини обвинувачених, суд відносить і тлумачить на їх користь.

Покликання прокурора на те, що судом були неправомірно відхилені покликання сторони обвинувачення як на доказ вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на акти працівників Залізничного районного суду м. Львова, протоколи огляду кримінальних справ та заяви обвинувачених на ознайомлення з матеріалами справи, то такі є безпідставними, оскільки дійсно вказані документи підтверджують лише факт відсутності документів в матеріалах кримінальної справи та ознайомлення з ними обвинувачених.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що суддею після виходу до нарадчої кімнати було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки цього ж дня 13.03.2015 року було розглянуто та прийнято процесуальні рішення у восьми цивільних справах, то такі є безпідставними, оскільки з листа Личаківського районного суду м. Львова від 25.06.2015 року вбачається, що відповідно до журналу судового засідання від 13.03.2015 року в кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 357 КК України та ОСОБА_7 за ч.2 ст 357 КК України суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 перебувала в нарадчій кімнаті з 12.12 год. 13.03.2015 року по 14.57 год. 16.03.2015 року. В процесі проведеної звірки з КП «ДЗ» в період перебування судді ОСОБА_1 в нарадчій кімнаті нею не було прийнято жодних процесуальних рішень.

Висновок суду про недоведеність прокурором в судовому засіданні винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 357 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим та відповідає обставинам справи, а тому доводи апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, визнаються колегією суддів як безпідставні.

Аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, що вплинули на правильність висновків суду першої інстанції не встановлено, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного вироку суду.

Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
вирокЛичаківського районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Личаківського району м. Львова ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, для обвинувачених в той же строк з дня вручення їм копії ухвали.
Головуючий : ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4