АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілої - ОСОБА_7
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та самого обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2014 року.
Цим вироком,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 24.09.2008 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;
- 17.02.2009 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ст. 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2012 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 26 днів,
засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України остаточно призначено 5 років позбавлення волі.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дніпропетровська, українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, розлучений, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 12.05.1989 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ст. 188-1 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 30.06.1992 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ст. 140 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 14.06.1995 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ст. 94 КК України до 11 років позбавлення волі;
- 16.05.2008 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ст. 396 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2008 року вирок змінений, покарання змінено до 1 року позбавлення волі;
- 15.03.2011 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ст. 309 ч.1 КК України до 5 місяців арешту,
засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_7 1 800 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_10 визнаний винним у тому, що 04 вересня 2012 року, близько 23 години, знаходився біля будинку №6 по вул. Косіора у м. Дніпропетровську, разом з раніше знайомими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , де побачили раніше незнайомих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В ході розмови ОСОБА_15 та ОСОБА_14 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_15 дістала свій мобільний телефон марки Самсунг Е2652, який побачив ОСОБА_10 , після чого у нього виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка відкрито викрав з руки потерпілої ОСОБА_15 мобільний телефон марки Самсунг Е2652, в корпусі чорного кольору, вартістю 1500 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора Київстар, вартістю 15 гривень, та сім-карта оператора Лайф, вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 3 гривні, та карта пам`яті, об`ємом 8 ГБ, вартістю 99 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_15 , після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 1627 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_10 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинюючи злочин повторно, 08 жовтня 2013 року, близько 13 години, перебуваючи у приміщенні аптеки у будинку №18 по вул. Косіора у м. Дніпропетровську, вступив у попередню змову з обвинуваченим ОСОБА_11 та невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, розподіливши між собою ролі у вчиненні злочину.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи відповідно до умов попередньої змови, обвинувачений ОСОБА_10 спільно з обвинуваченим ОСОБА_11 та невстановленою слідством особою, знаходячись у вказаному місці, побачили сумку потерпілої ОСОБА_7 , що знаходилась на підлозі біля вітрини аптеки, яку визначили як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого, невстановлена слідством особа, згідно відведеної їй ролі, підійшла до вказаної вітрини, та таємно викрала сумку потерпілої ОСОБА_7 , що не представляє матеріальної цінності, в якій знаходились: гроші у сумі 1600 гривень, мобільний телефон Самсунг, вартістю 200 гривень, інші предмети, що не представляють матеріальної цінності для потерпілої. При цьому, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи згідно відведеним їм ролям, в цей момент знаходились у приміщенні аптеки та своєю поведінкою відволікали увагу потерпілої та інших осіб, що знаходились в приміщенні. Потім, обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановлена слідством особа з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, та направились у двір будинку АДРЕСА_3 , де почали розглядати викрадене майно потерпілої. В цей час у вказане місце прибула потерпіла ОСОБА_7 , яка переслідувала обвинувачених з метою повернення належного їй майна, та почала вимагати повернути майно, на що обвинувачений ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізовуючи раптово виниклий намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи відкрито для потерпілої, згідно відведеної йому ролі наніс удар рукою потерпілій ОСОБА_7 в область обличчя та відмовився повертати мобільний телефон Самсунг, який в цей час знаходився у нього в руці. При цьому, обвинувачений ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізовуючи свій раптово виниклий намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито для потерпілої, з корисливих мотивів, знаходився поруч, тим самим подавляючи волю потерпілої до опору, відкрито заволодів грошима потерпілої у сумі 1600 гривень, які знаходились у сумці, після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1800 гривень.
В апеляціях:
Прокурором ставиться питання про скасування вироку через надмірну м`якість призначеного покарання. Суд не в повній мірі врахував тяжкість кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, ставлення обвинувачених до скоєного, а саме те, що вони не визнали вини та не покаялися, перешкоджали розкриттю злочину, не відшкодували збитків, не працювали.
Просить постановити новий вирок, яким призначити покарання: ОСОБА_10 за ч.2 ст.186, ст.71 КК України у виді 6 років позбавлення волі, а ОСОБА_11 за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за недоведеністю участі у скоєнні злочинів. Суд не дав належної оцінки доказам, вибірково та не повно виклав їх у вироку, не усунув в них протиріччя. При цьому, суд залишив без уваги дані, які виправдовували обвинуваченого, які свідчили про відсутність у нього умислу на грабіж. Досудове та судове слідство проведені однобічно та упереджено, не встановлені фактичні обставини того, що сталося, не притягнуті до відповідальності та не допитані особи, які мають безпосереднє відношення до злочину.
Адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок відносно ОСОБА_11 та постановити новий виправдувальний вирок у зв`язку із недоведеністю участі ОСОБА_11 у скоєнні злочинів. Також посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. При крадіжці сумки у потерпілої ОСОБА_7 . ОСОБА_11 знаходився у іншому місці та не міг її відволікати. Дії, у яких звинувачували ОСОБА_11 правильно слід було кваліфікувати, як таємне викрадення майна, а не відкрите, наявність попередньої змови та те, що злочин вчинено групою осіб, не доведено. Крім того, суд прийняв докази, отримані із порушенням норм КПК України. Так, перед пред`явленням ОСОБА_11 на впізнання потерпілій не був допитаний, особи, які були пред`явлені на впізнання мали різкі відмінності у зовнішності та одязі, а тому протокол цієї слідчої дії не міг бути використаний, як доказ вини ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_11 просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд в іншому складі суду, через неповноту слідства, суттєві порушення норм КПК України, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, неправильне застосування кримінального закону. Доказів його вини у пограбуванні ОСОБА_17 не здобуто, потерпіла його обмовила. Покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які виправдовували його, суд не прийняв, не врахував того факту, що тілесні ушкодження у потерпілої не виявлені. Крім того, суд не вжив заходів до встановлення особи, яка дійсно причетна до злочину, покази якої мають суттєве значення, проігнорував заяву про тиск на нього з боку працівників міліції, про незаконне затримання.
Заслухавши доповідача, прокурора, захисників, які підтримали апеляції, обвинуваченого ОСОБА_11 , який підтримав апеляцію захисника ОСОБА_9 та свою апеляцію, просив виправдати його, обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав апеляцію свого захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія вважає апеляції такими, що не підлягають задоволенню.
Висновки суду про винність обвинувачених у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах.
Суд перевірив доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про непричетність до пограбування потерпілої ОСОБА_15 . Ці доводи спростовувалися показами потерпілої про те, що саме ОСОБА_10 відкрито вихопив у неї з руки мобільний телефон та втік, після чого вона звернулася до міліції; аналогічними показами свідка ОСОБА_21 ; показами свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що телефон у потерпілої забрав ОСОБА_10 , а потім передав телефон йому; показами свідка ОСОБА_22 про придбання у незнайомої особи мобільного телефону Самсунг, який пізніше був вилучений працівниками міліції; протоколами впізнання ОСОБА_10 потерпілою та свідком ОСОБА_21 (т.1 а.с.42-43, 44-45); протоколом слідчого експерименту, при якому ОСОБА_21 описала спосіб та обставини викрадення мобільного телефону у ОСОБА_15 (т.1 а.с.79-81); протоколом огляду мобільного телефону (т.1 а.с.6-7).
Оскільки покази потерпілої, свідка ОСОБА_21 були послідовними, об`єктивно підтвердилися іншими доказами, суд обґрунтовано визнав їх достовірними і не прийняв доводів обвинуваченого про те, що телефон забрав ОСОБА_13 .
Перевірив суд і доводи обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про непричетність їх до заволодіння майна потерпілої ОСОБА_7 , про відсутність попередньої змови, про скоєння злочину ОСОБА_23 .
Потерпіла ОСОБА_7 послідовно вказувала на те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та третій хлопець разом увійшли до аптеки, поводили себе голосно, відволікали увагу, а потім помітила пропажу її сумки, яка стояла на підлозі. Далі, вже на вулиці зустріла двох - ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , вимагала повернути сумку, на що ОСОБА_11 вдарив її в обличчя та обидва пішли. Переслідуючи їх, зайшла у двір по вул. Батумській, де побачила усіх трьох злочинців з її сумкою, а у руках ОСОБА_11 її мобільний телефон. На вимогу повернути майно ОСОБА_11 знов вдарив її по обличчі та вони зникли з телефоном. З сумки були викрадені і її гроші.
На те, що дії обвинувачених були умисними, сумісними та узгодженими вказували і фактичні обставини того, що сталося, а саме їх сумісна поява в аптеці, де вони утрьох нічого не придбали, а робили дії по відволіканню уваги потерпілої з метою крадіжки сумки, подальша їх поведінка, коли невстановлена особа з викраденою сумкою зникла, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , відмовляючись повернути сумку, також пішли з місця крадіжки, але потім зустрілися із співучасником у дворах, де розпорядилися майном, а будучи викритими ОСОБА_7 знову ж відмовилися повернути викрадене, застосували до неї насилля та зникли.
Виходячи з викладеного, доводи апеляції захисника про пасивну роль ОСОБА_10 , про те, що він в цих подіях ніякої участі не приймав, необґрунтовані.
При цьому, суд дав належну оцінку показам обвинувачених, свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про знаходження ОСОБА_11 у той день на пошті, правильно вказавши, що ці доводи не спростовують показів потерпілої ОСОБА_7 про відкрите викрадення її майна за попередньою змовою групою осіб, саме обвинуваченими.
Те, що по справі не встановлений та не притягнутий до відповідальності співучасник пограбування потерпілої ОСОБА_7 на висновки суду про винність ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не впливає.
Органами слідства приймалися міри до встановлення його особи та місцезнаходження, однак прийняті міри позитивних результатів не дали, що випливає з рапорту працівника міліції (т.1 а.с.190).
Зібраних доказів було достатньо для вирішення справи по суті і за відсутності даної особи.
Необгрунтовані доводи апеляцій і про порушення норм КПК України.
Покази потерпілих, свідків у вироку суду викладені повно і правильно, а не вибірково, як вказано в апеляціях. Усім показам, у тому числі, обвинувачених дана відповідна оцінка у сукупності з іншими доказами, які також були досліджені судом, оцінені і посилання про неповноту слідства необґрунтовані.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про тиск на нього з боку працівників міліції перевірялися ще на стадії досудового слідства.
Кримінальне провадження по його заяві на цей рахунок було закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України за відсутністю у діях працівників міліції складу злочину, що випливає з постанови органу прокуратури. Ніяких об`єктивних даних про недозволені методи ведення слідства не встановлено.
Впізнання ОСОБА_11 суд обґрунтовано прийняв, як доказ. Посилання в апеляції адвоката на те, що потерпіла ОСОБА_7 не була допитана перед цією слідчою дією, про суттєву різницю у зовнішності та одежі осіб, які були пред`явлені на впізнання, необґрунтовані.
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 була допитана безпосередньо перед проведенням впізнання, при цьому описували зовнішність усіх трьох злочинців та їх одежу (т.1 а.с.140-142), якоїсь суттєвої різниці у зовнішності, одежі ОСОБА_11 та статистів не було, потерпіла, як вбачається з протоколу, впізнала його впевнено по статурі, зросту, рисам обличчя та ін. (т.1 а.с.126-128).
Якихось порушень норм КПК України, які тягнуть за собою скасування вироку, не встановлено.
Дії обвинувачених правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.
Покарання їм призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, обставин справи, даних про особу кожного та підстав вважати його надто м`яким, як вказує прокурор в апеляції немає. Покарання обом призначене у межах санкції ч.2 ст.186 КК України, пов`язане із реальним позбавленням волі.
У зв`язку з викладеним, керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляції прокурора у кримінальному провадженні, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , - залишити без змін.

Судді: