Справа № 333/3905/15-к
Справа №333/3905/15-к
Провадження №1-в/333/168/15
УХВАЛА
Іменем України
09 червня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

лікаря психіатра ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

особи, відносно якої ставиться

питання про продовження примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у режимі відеоконференції, матеріали заяви головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
03.06.2015 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 , в якій зазначено, що ОСОБА_7 з 17.07.2014 року перебуває на примусовому лікуванні в Комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради з приводу легкої розумової відсталості. У грудні 2006 року скоїв тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння завдав громадянину ОСОБА_9 чисельних ударів ножем в область грудей, що призвело до його смерті. За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертної комісії Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради від 10.01.2007 року ОСОБА_7 страждає на легку розмову відсталість, у зв`язку з чим не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. 22.02.2007 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області щодо ОСОБА_7 за вчинене правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.115 КК України, були застосовані примусові заходи медичного характеру у формі примусового лікування у психіатричній лікарні із суворим наглядом. 29.04.2014 року згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська примусові заходи медичного характеру були замінені на примусове психіатричне лікування в психіатричній лікарні з посиленим наглядом в Комунальній установі «Херсонська обласна психіатрична лікарня», куди ОСОБА_7 був госпіталізований. Згідно постанови Суворівського районного суду м. Херсон від 20.06.2014 року ОСОБА_7 змінені примусові заходи медичного характеру на примусове психіатричне лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом в Комунальну установу «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. 02.12.2014 року ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження за ОСОБА_7 встановила діагноз: «Легка розумова відсталість (помірно виражена дебільність) не уточненого генезу з компенсованими порушеннями поведінки », та дійшли висновку, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого покращився, формується критичне ставлення до дефекту та скоєних суспільно небезпечних діянь. Для оцінки стабільності та якості компенсації емоційно вольових порушень потребує продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом. Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2014 року застосування примусових заходів медичного характеру у формі примусового лікування у психіатричну лікарню із звичайним наглядом стосовно ОСОБА_7 були продовжені. 26.05.2015 року ОСОБА_7 був вдруге оглянутий комісією лікарів психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження за ОСОБА_7 встановила діагноз : «Легка розумова відсталість (помірно виражена дебільність) не уточненого ґенезу з емоційно-вольовою нестійкістю», та дійшла висновку, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого залишається нестабільним, мають місце емоційно-вольові порушення, достатньої критики до дефекту та скоєних суспільно-небезпечних діянь немає. У зв`язку з чим, потребує продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

У судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр заяву підтримали та просили суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Прокурор проти задоволення заяви не заперечувала.

Захисник при вирішенні заяви поклався на розсуд суду.

ОСОБА_7 у судовому засіданні власної думки щодо заяви лікаря-психіатра не висловив.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, думку прокурора, захисника, особи, відносно якої ставиться питання про продовження заходів медичного характеру, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 з 17.07.2014 року перебуває на примусовому лікуванні в Комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради з приводу легкої розумової відсталості. У грудні 2006 року скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України.

22.02.2007 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області щодо ОСОБА_7 за вчинене правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.115 КК України, були застосовані примусові заходи медичного характеру у формі примусового лікування у психіатричній лікарні із суворим наглядом. 29.04.2014 року згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська примусові заходи медичного характеру були замінені на примусове психіатричне лікування в психіатричній лікарні з посиленим наглядом в Комунальній установі «Херсонська обласна психіатрична лікарня», куди ОСОБА_7 був госпіталізований. Згідно постанови Суворівського районного суду м. Херсон від 20.06.2014 року ОСОБА_7 змінені примусові заходи медичного характеру на примусове психіатричне лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом в Комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради.

02.12.2014 року ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження за ОСОБА_7 встановила діагноз: «Легка розумова відсталість (помірно виражена дебільність) не уточненого генезу з компенсованими порушеннями поведінки », та дійшли висновку, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого покращився, формується критичне ставлення до дефекту та скоєних суспільно небезпечних діянь. Для оцінки стабільності та якості компенсації емоційно вольових порушень потребує продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

Згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2014 року застосування примусових заходів медичного характеру у формі примусового лікування у психіатричну лікарню із звичайним наглядом стосовно ОСОБА_7 були продовжені.

26.05.2015 року ОСОБА_7 був вдруге оглянутий комісією лікарів психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження за ОСОБА_7 встановила діагноз : «Легка розумова відсталість (помірно виражена дебільність) не уточненого ґенезу з емоційно-вольовою нестійкістю», та дійшла висновку, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого залишається нестабільним мають місце емоційно-вольові порушення, достатньої критики до дефекту та скоєних суспільно-небезпечних діянь немає. У зв`язку з чим, потребує продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру, як, зокрема, госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно ч.2 ст.95 КК України продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Враховуючи викладене, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 , оскільки за висновком комісії лікарів-психіатрів останній за станом здоров`я потребує продовження примусових заходів медичного характеру у формі примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.95 КК України, ст.ст.512, 514 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Заяву головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 6 місяців.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1