Єдиний унікальний № 500/511/15-к
Провадження № 1-кп/500/142/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
26 березня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
перекладач ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Круглик Криулянського району Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, працюючого протоієреєм української православної церкви Московського патріархату «ОдеськаІзмаїльська єпархія прихід ім. святих Петра і Павла с. Комишівка», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України,

встановив:
У квітні 2013 року громадянин Республіки Молдова ОСОБА_5 , являючись протоієреєм Української православної церкви Московського патріархату «ОдеськаІзмаїльська єпархія прихід ім. святих Петра і Павла с. Комишівка», отримав благословення від Митрополита Одеського та Ізмаїльського Агафангела на видавництво газети «Откровение» зі змістом щодо недопущення глобалізації.

Так, з квітня 2013 року по травень 2014 року ОСОБА_5 , знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою свого персонального комп`ютеру підшукував на православних інтернет-сайтах статті різноманітного змісту, з яких в послідуючому компонував макети газети «Откровение» та передавав їх у електронному вигляді верстальнику КП «Ізмаїльська типографія» ОСОБА_7 для верстування (зовнішнього оформлення) та роздруківки. Оплату за друкування тиражів газет «Откровение» ОСОБА_5 здійснював шляхом передачі грошових коштів головному технологу КП «Ізмаїльська типографія» ОСОБА_8 .

У травні 2014 року, більш точна дата не встановлена, ОСОБА_5 виготовив та за допомогою КП «Ізмаїльська типографія» роздрукував тиражі газети «Откровение» № 1819 у кількості приблизно 1 500 (одна тисяча п`ятсот) екземплярів, в окремих статтях якої згідно з висновком лінгвістичної експертизи КНДІСЕ Міністерства юстиції України №8888/14-32 від 19.08.2014 р. містились публічні заклики до вчинення певних дій, що повинні призвести до фізичного знищення тих, хто підтримує українську владу; активно протистояти представникам діючої влади; до підтримки військових формувань, які борються за порушення територіальної цілісності України та за створення іншої держави; а також до федералізації та до порушення територіальної цілісності України, у тому числі із застосуванням зброї.

Вказаний тираж газети «Откровение» № 1819 за травень 2014 року ОСОБА_5 розповсюджував шляхом умисної передачі громадянці України ОСОБА_9 та жителям м.Ізмаїл у травні червні 2014 року, знаходячись на центральному ринку. Разом з тим, ОСОБА_5 у цей же період розповсюджував тиражі вказаної газети і у приміщенні Української православної церкви Московського патріархату «ОдеськаІзмаїльська єпархія прихід ім. святих Петра і Павла с. Комишівка» шляхом умисної передачі прихожанам.

Крім того, у травні 2014 року, більш точна дата не встановлена, ОСОБА_5 , знаходячись у себе вдома за вищевказаною адресою, з метою розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій, направлених на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, умисно розмістив тираж газети «Откровение» № 1819 за травень 2014 року у електронному вигляді на інтернет-сайті Свято-Петропавлівської Церкви с. Комишівка «apostol.ds8.ru», який являється загальнодоступним, тим самим розповсюдивши зміст вказаної газети.

Зазначені дії ОСОБА_5 були предметом розгляду на засіданні Єпархіальної Ради Одеської Єпархії 12.06.2014 р. та засуджені за наявність агресії.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 умисно продовжував безперервно розповсюджувати тираж газети «Откровение» № 1819 за травень 2014 року у електронному вигляді на інтернет сайті Свято-Петропавлівської Церкви с. Комишівка «apostol.ds8.ru» до листопада 2014 року.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 110 КК України за кваліфікуючими ознаками посягання на територіальну цілісність і недоторканність України, тобто розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення умисних дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину, щиро розкаявся в ньому та пояснив, що дійсно він здійснював відбірку статей в мережі Інтернет та формував газету «Откровение» № 1819 за травень 2014 року, яка була за його ініціативою надрукована в Ізмаїльській типографії, а потім розповсюджував її серед населення, а також розмістив на сайті Свято-Петропавлівської Церкви с. Комишівка. В даний час він жалкує про вчинене, розуміє, що не повинен був розповсюджувати такі статті.

27 січня 2015 року між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, у присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та 29 січня 2015 року направлена до суду разом з обвинувальним актом.

Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості в обсязі підозри у судовому провадженні, а також щодо сплати процесуальних витрат за проведення лінгвістичної експертизи у розмірі 5 180 грн., а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки зі звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на два роки. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

05 березня 2015 року між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, у присутності захисника ОСОБА_4 укладена додаткова угода, яка надана суду в судовому засіданні 26 березня 2015 року. За умовами цієї додаткової угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 прийняли уточнення умов угоди про визнання винуватості від 27.01.2015 р. та визначили, що додаткове покарання у виді конфіскації майна до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувати на підставі ст. 77 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Сторони також погодили покладання на ОСОБА_5 обов`язку, передбаченого п.2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, санкцією ч. 1 ст. 110 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років з конфіскацією майна або без такої.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання, у зв`язку з чим суд погоджується з умовами угоди про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 в силу ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 30.07.2014 р. арешт на тимчасово вилучені у кримінальному провадженні документи в ході проведення обшуків за адресою КП «Ізмаїльська типографія» (м. Ізмаїл Одеської області, вул. Ватутіна, буд. 38) та у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: примірники газети «Откровение» № 1617, 1819 за квітеньтравень 2014 року у кількості 2-х упаковок; рахунок фактуру № Т=ЦБ-00523 від 11.06.2013 на 1-му аркуші; рахунок фактуру № Т=ЦБ-00719 від 22.08.2013 на 1-му аркуші; ксерокопії аркушів журналу прийому замовлень на 2-х аркушах. Вказані примірники газети «Откровение» № 1617, а також примірники газети «Откровение» № 1819, які відповідно до висновку експерта містять публічні заклики до вчинення певних дій, що зберігаються в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Одеській області, в силу п. п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України слід знищити, як такі, що були предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, а також, як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане; рахунки фактури, ксерокопії аркушів журналу прийому замовлень, газету «Откровение» № 1415 за березень 2014 року у одному примірнику і газету «Откровение» № 1819 за травень 2014 року у одному примірнику, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, в силу п. 7 ч. 9 ст.100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання, як документи, що є речовими доказами.

Крім того, відповідно до взятих на себе за угодою зобов`язань, а також відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта для проведення лінгвістичної експертизи у розмірі 5 180 грн.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 січня 2015 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 110 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст.110 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України та відповідно до досягнутої сторонами узгодженості ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

В силу ст. 76 КК України та відповідно до досягнутої сторонами узгодженості покласти на ОСОБА_5 обов`язок, що передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 26 березня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта для проведення лінгвістичної експертизи у розмірі 5 180 (п`ять тисяч сто вісімдесят) грн.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 30.07.2014 р. арешт, та примірники газети «Откровение» № 1617, 1819 за квітеньтравень 2014 року у кількості 2-х упаковок, що зберігаються в камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Одеській області, знищити; а рахунок фактуру № Т=ЦБ-00523 від 11.06.2013 на 1-му аркуші, рахунок фактуру № Т=ЦБ-00719 від 22.08.2013 на 1-му аркуші, ксерокопії аркушів журналу прийому замовлень на 2-х аркушах, газету «Откровение» № 1415 за березень 2014 року у одному примірнику і газету «Откровение» № 1819 за травень 2014 року у одному примірнику залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1