справа № 216/463/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2015 року р.
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в смт. Софіївка Дніпропетровської області, громадянки України, українки, освіта вища, заміжньої, працюючої: директором КЗК «Міський історико-краєзнавчий музей», раніше несудимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи призначеною відповідно до розпорядження Криворізького міського Голови № 285-р від 30.12.2013 року на посаду директора комунального закладу культури «Міський історико-краєзнавчий музей», наділена відповідно до розділу 2 Посадової інструкції директора КЗК «Міський історико-краєзнавчий музей» обов`язками по загальному керівництву закладом, організації роботи, плануванню і координації всіх видів діяльності музею, забезпеченню комплектування фондів музею, видачі відповідних наказів та розпоряджень, наділена правом розпорядження коштами, укладання договорів і контрактів, правом першого підпису в тому числі фінансово-кошторисних документів, наділена відповідно до Розділу 4 статуту КЗК «Міський історико-краєзнавчий музей» правами представляти інтереси закладу, розпоряджатися майном закладу та укладати відповідні договори, таким чином виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, в зв`язку з чим згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України являлась службовою особою.
Так, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, перебуваючи на посаді директора комунального закладу культури «Міський історико-краєзнавчий музей», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Каунаська, 16а в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, відповідно до кошторису на 2014 рік, яким передбачено придбання обладнання, предметів довгострокового користування, затвердженого 11.02.2014 року начальником управління культури і туризму виконкому Криворізької Міської ради ОСОБА_5 , 16.09.2014 року уклала договір № 14 з Фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 про закупівлю за державні кошти в строк до моменту фактичної поставки (підписання накладної про отримання товару), але не пізніше 31.12.2014 року макету доменної печі зразка 1892 року вартістю 30 000 грн. для експозиції.
В подальшому ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ФОП ОСОБА_6 не виготовлено та не поставлено до КЗК «Міський історико-краєзнавчий музей» макет доменної печі, діючи умисно, використовуючи надані їй службові повноваження, в порушення вимог ст. 49 Бюджетного кодексу України, якою передбачено, що розпорядник бюджетних коштів приймає рішення про оплату товарів, робіт та послуг після їх отримання відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання, за відсутності дозволу головного розпорядника бюджетних коштів, 22.09.2014 року внесла до офіційного документу видаткової накладної № 151 від 22.09.2014 року, складання якого передбачено кодом економічної класифікації видатків № 3110 постанови Державної казначейської служби України № 68 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов`язань на проведення платежів», завідомо неправдиві відомості про отримання зазначеного вище товару, а саме поставила свій підпис у графі «Отримала» та завірила печаткою зазначеного комунального закладу.
Вказану накладну ОСОБА_4 23.09.2014 року подала до Державної казначейської служби в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу для оплати на суму 30 000 грн., яка була здійснена 10.11.2014 року.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України, за ознаками: службового підроблення, тобто видача службовою особою завідомо неправдивих документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Підозрювана ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 366 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн.
З урахуванням обставин, які відповідно до ст.66 пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, сприяння відшкодуванню завданих збитків та усунення заподіяної шкоди, позитивна характеристика за місцем роботи, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, сторони погоджуються на можливість застосування при призначенні покарання підозрюваній ч.2 ст.69 КК України, а саме: призначення покарання без застосування додаткового покарання визначеного санкцією ч.1 ст.366 КК України у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження угоди для них є:
· для прокурора і підозрюваної обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України.
Підозрюваній ОСОБА_4 при укладенні угоди роз`яснені правила ст.ст.394,424,473,474,476 КПК України, а також вона розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнала себе винною в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 366 КК України та підтвердила добровільність укладення угоди.
Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину, щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, він має права передбачені ст. 474 ч. 5 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався поясненнями обвинуваченої, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Укладена угода повністю відповідає вимогам ст. 469 ч.ч. 2, 4 КПК України, та може бути затверджена судом, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченою є можливим.
Керуючись ст. ст. 474, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визнати винною та призначити узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст. 366 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн. без призначення додаткового покарання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу, протягом тридцяти днів з дня проголошення: обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
СУДДЯ: