Справа № 333/611/14-к
Провадження № 1-кп/333/150/15
В И Р О К
Іменем України
12 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000055 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта неповна середня, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.03.2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України засуджений до позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 29.01.2007 року по відбуттю строку покарання;

- 12.09.2007 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України засуджений до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки;

- 01.12.2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, з урахуванням ст. 71 КК України, засуджений до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнений 12.11.2013 року по відбуттю строку покарання.

за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв аналогічний злочин при наступних обставинах.
05.01.2015 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку № 27 по вулиці Чумаченко у м. Запоріжжі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись заздалегідь заготовленою металевою фомкою, відігнув елемент металевого покриття даху та проник до гаражу, що розташований навпроти зазначеного будинку, де скориставшись відсутністю вікна двері водія, таємно викрав з автомобіля «Шевроле Лачетті», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , GPS-навігатор «Freelander». Далі ОСОБА_4 , став виходити з приміщення гаражу, вважаючи, що виконав усі дії, які були необхідні для доведення злочину до кінця, однак, був затриманий працівниками міліції, якими було встановлено факт крадіжки майна. Таким чином, ОСОБА_4 не довів злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 920 гривень 34 копійки.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, також в заяві зазначив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить обвинуваченого покарати суворо.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, на підставі ст. 325 КПК України, прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду справи у відсутність потерпілого, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду кримінального провадження, заяви про відкладення розгляду не подавав, свою думку з приводу винуватості обвинуваченого у вчиненому злочині висловив через подану до канцелярії суду заяву.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що 05.01.2015 року, близька першої години ночі, він вийшов з дома, взявши з собою фомку для того, щоб збирати металобрухт. Підійшовши к гаражу, який знаходиться по вулиці Чумаченко у м. Запоріжжі, він заліз на кришу цього гаражу, відвернув фомкою частину даха та заліз в гараж, де стояв автомобіль «Шевроле Лачетті», в якому не було бокового скла. Через це вікно він забрався в автомобіль та викрав навігатор. Після цього прийшли працівники міліції, тому він поклав навігатор на місце та вийшов з гаражу, де і був затриманий. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останнього.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особистість останнього, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше приміщення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, в тому числі за корисливі злочини, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, не працюючий, не має постійного місця проживання, оскільки постійно винаймає різне житло, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває. Крім того, враховується думка потерпілого, який просив призначити обвинуваченому суворе покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв встановленню істини у справі. Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, являється вчинення злочину особою повторно.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до п.п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш сурове покарання особам, скоївшим злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш сурове покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялись у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступінь тяжкості наслідків, які настали.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки прокурора та потерпілого, які просили призначити покарання у вигляді позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_4 не виявив бажання стати на шлях виправлення та маючи непогашену судимість знов продовжив скоювати злочини, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого. Разом з тим, судом враховується, що обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, а тому суд вважає, що покарання слід призначити в мінімальному розмірі.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Доля речових доказів та документів по даному провадженню підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, складають 245 гривень 70 копійок за залучення експерта на проведення судово товарознавчої експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті, документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого витрат на користь держави в розмірі 245 гривень 70 копійок.

Арешт на майно не накладався.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання 06 січня 2015 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 245 гривень 70 копійок за залучення експерта на проведення судово товарознавчої експертизи.

Речові докази по справі:
· GPS-навігатор «Freelander», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1