АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 638/1301/15-к Номер провадження 11-кп/786/437/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч. 3 КК України Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003525 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Дзержинського району м. Харків на вирок Дзержинського районного суду м. Харків від 19 березня 2015 року та ухвалу від 9 квітня 2015 року.

Цим вироком
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.

Глазов, РФ, громадянин України, не одружений, не

працюючий, без постійного місця проживання,

раніше судимий:

17 лютого 1993 року Комінтернівським районним

судом м. Харків за ст.ст.140 ч.ч.2,3, 81ч. 3,42 КК

України на 3 роки позбавлення волі;

12 червня 1996 року тим же судом з ст.ст.140 ч.2. 145, 42 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

25 лютого 2000 року тим же судом за ст.ст.140 ч. 2; 17, 89 ч.1, 42 КК України на 3 роки позбавлення волі;

10 лютого 2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Харків за ст.395 КК України на 1 місяць арешту;

10 жовтня 2008 року Дзержинським районним судом м. Харків за ст.309 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі;

30 березня 2010 року Київським районним судом м. Харків за ст. 185 ч.2, 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

17 лютого 2014 року Ленінським районним судом м. Харків за ст.185 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

16 січня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харків за ст.ст. 15 ч.2, 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харків від 16 січня 2015 року і остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі.

Вирок Ленінського районного суду м. Харків від 17 лютого 2014 року визначено виконувати самостійно.

Постановлено стягнути в дохід держави на відшкодування витрат за проведення судових експертиз 782,4 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харків від 9 квітня 2015 року уточнена резолютивна частина вироку і зазначено: « ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харків від 17 лютого 2014 року і остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харків від 16 січня 2015 року виконувати самостійно».

За вироком суду ОСОБА_7 , визнаний винуватим у тому, що в період з 10 по 14 липня 2014 року знайшовши жіночу сумку, яка належала потерпілій ОСОБА_8 , у якій знаходились особисті документи та ключі від квартири, прийшов до квартири АДРЕСА_1 та відкривши двері знайденими ключами проник у житло звідки таємно викрав телевізор «Philips 32PFL5403D/12» вартістю 4533 грн., монітор «Samsung» з системним блоком, якими розпорядився на власний розсуд.

В апеляційних скаргах прокурор прокуратури Дзержинського районну м. Харків не оспорюючи винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , просить вирок скасувати постановити новий , призначивши ОСОБА_7 покарання 4 роки позбавлення волі. В обґрунтування зазначає, що оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин в період з 10 по 14 липня 2014 року тобто після засудження вироком Ленінського районного суду м. Харків від 17 лютого 2014 року покарання повинне бути призначене в порядку ст. 71 КК України, а вирок Дзержинського районного суду м. Харків від 16 січня 2015 року відповідно до роз`яснення, що міститься в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» підлягає самостійному виконанню.

Ухвалу місцевого суду від 9 квітня 2015 року скасувати, оскільки застосування положень ст. 71 КК України замість ст. 70 ч. 4 КК України не можна вважати виправленням описки.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні скарги, обвинуваченого, який заперечив проти їх задоволення перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин доведена, його дії за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_7 покарання з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України суд не врахував, що злочин за вчинення якого обвинувачений визнаний винуватим вчинено в період з 10 по 14 липня 2014 року, тобто в період іспитового строку встановленого вироком Ленінського районного суду м. Харків від 17 лютого 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Отже, судом застосований закон, якій не підлягав застосуванню у зв`язку з чим вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.
Призначаючи ОСОБА_9 покарання колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого тим злочину.
Обставиною що пом`якшує покарання колегія визнає визнання вини та щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання колегією не встановлено.
Враховуючи наведене, а також, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця проживання, колегія вважає необхідним призначити йому покарання передбачене санкцією статті.
Приймаючи до уваги, що злочин за вчинення якого ОСОБА_7 визнаний винуватим вчинений в період з 10 по 14 липня 2014 року, тобто в період іспитового строку встановленого вироком Ленінського районного суду м. Харків від 17 лютого 2014 року, невідбута частина покарання за цим вироком підлягає частковому приєднанню до призначеного покарання на підставі ст. 71 КК України, а отже, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Постановляючи ухвалу про виправлення описки суд першої інстанції фактично застосував одну норму закону замість іншої при цьому посиливши покарання призначене ОСОБА_7 , що не можна вважати виправленням описки. Отже, ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407,420 КПК України колегія суддів,

З А С У Д И Л А :
апеляційні скарги прокурора задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харків від 19 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати, постановивши новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 3 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харків від 17 лютого 2014року в виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно визначити 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харків від 16 січня 2015 року виконувати самостійно.

В інший частині вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харків від 9 квітня 2015 року про виправлення описки скасувати.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскарженим в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4