Апеляційний суд міста Києва
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2007 року колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду міста Києва у
складі:

Головуючого - судді Бєлан Н.О., суддів - Британчука В.В,
Шальневої Т.П., з участю
прокурора - Мінакової
Г.О., захисника - ОСОБА_1,
засудженого - ОСОБА_2,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок
Солом'янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2007
року.

Цим вироком
засуджено

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця м. Києва, громадянина України, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, не
судимого,

за ч. 1 ст. 187 КК на чотири
роки позбавлення волі.

- На підставі ст. 75
КК ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим
строком тривалістю три роки.

Відповідно до
ст. 76 КК на
нього покладено обов'язки:

Копія
Справа № 11-а-2405 Вирок постановлено
під головуванням Скорика B.M.

Категорія:
ч. 1 ст. 187 КК Доповідач в
апеляційній інстанції: Британчук В.В.

2

не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про зміну
місця проживання, роботи.

Вироком
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні у стані алкогольного сп'яніння 22 червня 2007 року, приблизно
о 20 годині 40 хвилин, на вул.
Лебедева - Кумача, 5 в м. Києві, розбою щодо ОСОБА_3, поєднаного із погрозою
застосування насильства, небезпечного для життя й здоров'я потерпілого, під час
якого він намагався відкрито заволодіти мобільним телефоном марки
"Нокія-6280", вартістю 950
грн. , з «Сім-картою» до нього
абонента «Київстар Ді-Джус», вартістю 10
грн. , на рахунку якої знаходилося
3 грн. , а всього майном потерпілого
ОСОБА_3 на загальну суму 963
грн.

В
апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
не оспорюючи доведеності вини й кваліфікації діяння засудженого, просить вирок
суду першої інстанції скасувати за м'якістю призначеного покарання, оскільки
вважає, що судом не надано правової оцінки ступеню тяжкості вчиненого злочину,
особі підсудного, характеру суспільної небезпечності і обставинам вчинення
злочину. У зв'язку з цим, апелянт просить апеляційний суд постановити свій
вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання у виді чотирьох років позбавлення
волі.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію,
засудженого, який проти неї заперечував, провівши судові дебати, заслухавши
останнє слово засудженого, вивчивши справу, обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів уважає її такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Винність
ОСОБА_2 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, кваліфікація
його злочинних дій, належно обґрунтовані у вироку, й сторонами не оскаржується.

Що
стосується призначеного засудженому покарання зі звільненням від його
відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК, то воно не відповідає загальним засадам призначення
покарання, передбаченим у ст. 65 КК.

ст. 65 КК передбачено, що особі, яка вчинила
злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення
та попередження нових злочинів з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого
злочину, особи винного, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

3

Так,
судом першої інстанції, з врахуванням ряду обставин і даних про особу
засудженого покарання призначено у виді позбавлення волі майже у мінімальних
розмірах санкції ч. 1 ст. 187 КК, проти чого
заперечень у апеляції не висловлено.

Проте,
звільняючи його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, суд першої
інстанції у вироку мотивів цьому на навів, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 334 КПК.

Крім
того, поза увагою суду фактично залишилась ступінь тяжкості злочину, а саме: що
вчинений ОСОБА_2 злочин, віднесено кримінальним законом ( ст. 12 КК) до тяжких, й
обставини справи, зокрема, характер злочинних дій (вчинення розбою у стані
алкогольного сп'яніння з застосуванням ножа).

Між тим,
згідно із ч. 1 ст. 75
КК, суд зобов'язаний враховувати це під час вирішення питання, чи є підстави
для звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням.

Крім
того, судом у вироку безпідставно зазначено у якості обставини, що пом'якшує
покарання, добровільне відшкодування шкоди, оскільки матеріали справи не
містять цьому доказів, й до того ж, ОСОБА_2, як це видно з формулювання
обвинувачення, викладеного у мотивувальній частині вироку, під час розбою не
зміг заволодіти майном ОСОБА_3

Отже, на
думку колегії суддів, законних підстав для звільнення засудженого від
відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, справа не
містить.

Таким
чином, доводи апеляції прокурора про необґрунтованість звільнення засудженого
від відбування покарання з випробуванням, є правильними.

Виходячи
з наведеного, вирок суду підлягає, на підставі ст. ст. 372, 378 КПК, скасуванню
в частині призначення покарання зі звільненням від його відбування з
випробуванням, внаслідок його невідповідності ступеню тяжкості злочину, а саме:
його м'якості, із постановлениям апеляційним судом свого вироку.

Керуючись
ст. ст. 365, 366, 378 КПК,
колегія суддів,

4

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію
прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок
Солом'янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_2
скасувати в частині призначення покарання зі звільненням від його відбування з
випробуванням на підставі ст. 75
КК.

Призначити
ОСОБА_2 покарання за ч. 1
ст. 187 КК у
виді чотирьої років позбавлення волі.

Запобіжний
захід до набрання вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд на
взяття під варту з триманням у Київському слідчому ізоляторі № 13.

Під варту
ОСОБА_2 взяти в залі судового засідання.

Строк
відбуття покарання рахувати з 11
грудня 2007 року,
зарахувавши у строк покарання перебування ОСОБА_2 під вартою з 25 червня 2007 року по 15 жовтня 2007 року.

У решті вирок
залишити без зміни.

Вирок
може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
одного місяця з моменту проголошення, а засудженим - в той же строк
із моменту вручення йому копії вироку.