АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1242/2015 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 4 ст.309 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0005899 прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 29 вересня 2004 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна та 12 липня 2011 року звільнений по відбуттю строку покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.

Як встановив суд першої інстанції, 23 квітня 2015 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 25 по вул. Миропільській в м. Києві, у невстановленої досудовим слідством особи безоплатно незаконно придбав без мети збуту наркотичний засіб метадон (фенадон), масою метадону в речовині 0,047 грам, який незаконно зберігав при собі без мети збуту до 17 годині 40 хвилин цього ж дня.

Своє рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України суд в ухвалі обґрунтував тим, що обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу і з 29 травня 2015 року по 08 червня 2015 року у ДП «Аметист» ТОВ «Профілактичний центр» пройшов курс лікування з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року, а провадження направити на новий розгляд у суд першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор стверджує, що суд поверхнево з`ясував обставини провадження, які стали підставою для застосування вимог ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки не переконався в тому, що ОСОБА_7 добровільно звернувся до лікувального закладу з метою вилікуватися він наркоманії, а не ухилитися в такий спосіб від кримінальної відповідальності, а також не звернув увагу, що діагноз наркоманія ОСОБА_7 встановлений не був і в довідці ДП «Аметист» ТОВ «Профілактичний центр» зазначено, що він проходив амбулаторне лікування лише протягом 10 діб з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів.

Таким чином, на думку прокурора, суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Посилається в апеляційній скарзі прокурор й на те, що при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 та призначенні йому покарання суд не в повному обсязі дав правову оцінку ступеню тяжкості та характеру підвищеної суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставинам провадження та особі обвинуваченого, який, маючи непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став і продовжив свою злочинну діяльність, вчинивши новий злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість і систематичний характер вчинення кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав подану апеляцію, заперечення обвинуваченого щодо доводів апеляційної скарги, який стверджував, що добровільно звернувся до лікувальної установи, оскільки мав бажання вилікуватись і не вживати наркотичні засобі, та в даний час немає наркотичної залежності, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією нормою закону, суд повинен з`ясувати, чи дійсно особа страждала на таку хворобу і потребувала лікування він неї, чи звернулася вона до лікувального закладу добровільно, а не вимушено, і ставила за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності.

Отже, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, якщо її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, доведена; вона виявила бажання вилікуватися і для цього звернулася до відповідного закладу добровільно та розпочала лікування; заявила клопотання особисто чи через захисника про її звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження на цій підставі.

З матеріалів судового провадження вбачається, що, дотримуючись процедури судового розгляду, передбаченої ст.ст. 342 - 351 КПК України, у тому числі й щодо дослідження доказів у провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції, за результатами розгляду клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності, проаналізувавши показання ОСОБА_7 щодо фактичних обставин провадження та надані ним медичні документи, прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КПК України.

З таким рішенням суду погоджується і колегія суддів, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції в ухвалі, ОСОБА_7 , вчинивши 23 квітня 2015 року кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 309 КК України, добровільно звернувся до лікувального закладу і з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів пройшов курс лікування в амбулаторному режимі з 29 травня 2015 року по 07 липня 2015 року, що підтверджується довідкою медичної установи ДП «Аметист» від 09 червня 2015 року.

В той же час, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які спростовують добровільність звернення ОСОБА_7 до лікувального закладу, а наявність документально підтвердженого факту звернення безперечно свідчить про намір обвинуваченого вилікуватись, отже доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд не переконався в намірах обвинуваченого, який в такий спосіб хотів уникнути кримінальної відповідальності, є непереконливими.

Що стосується тверджень прокурора про те, що діагноз «наркоманія» ОСОБА_7 встановлений не був, а відтак він і не лікувався саме від цієї хвороби та не може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, то вони не заслуговують на увагу.

Так, з огляду на положення ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року зі змінами, відповідно до яких наркоманія це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, а також Стандарти медичних технологій, що затверджені наказом МОЗ України від 27 липня 1998 року, які узгоджуються з Міжнародною класифікацією хвороб, згідно з якими діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів відповідає в попередній класифікації хвороб діагнозу: опійна наркоманія, суд першої інстанції, врахувавши відомості, наведені у медичній довідці лікувального закладу ДП «Аметист» про те, що ОСОБА_7 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів і пройшов курс відповідного лікування правильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме вимоги ч. 4 ст. 309 КК України.
При цьому, тривалість лікування в даному випадку немає значення, оскільки її встановлює безпосередньо лікар, а підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, є звернення особи до лікувального закладу і розпочате нею лікування.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 та призначенні йому покарання не в повному обсязі дав правову оцінку ступеню тяжкості та характеру підвищеної суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставинам провадження та особі обвинуваченого, колегією суддів взагалі не перевіряються, оскільки зазначене прокурором в силу ст. 65 КК України враховуються судом при призначенні особі покарання за вчинений нею злочин, а в даному випадку суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, закривши кримінальне провадження.

Водночас, та обставина, що ОСОБА_7 раніше судимий, не є перешкодою для звільнення його від кримінальної відповідальності, оскільки сумнівів у правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 309 КК України у колегії суддів немає, а положення ч. 4 ст. 309 КПК України не містять заборони її застосування до осіб, які мають судимості.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4