У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.

суддів

Кузьменко О.Т., Кривенди О. В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 2 серпня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1

Вироком Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від 26 квітня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, судимого: 12.03.1990 р.
Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 215-3, ч. 3
ст. 81 КК України на 3 роки позбавлення волі; 26.06.1992 р. Скадовським
районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 186 КК України на 2 роки
позбавлення волі; 13.03.1998 р. Високопільським районним судом Херсонської області
за ч. 3 ст. 140 КК України на 6 років позбавлення волі,

засуджено за ч. 2
ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24
жовтня 2006 року апеляції засудженого ОСОБА_1 та прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, частково задоволено. Вирок у
частині стягнення із засудженого ОСОБА_1
на користь потерпілої ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди скасовано, а
справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного
судочинства.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у стані
алкогольного сп'яніння 10.05.2004 р. у смт. Високопілля Херсонської області в
нічний час під час конфлікту, що виник між ним і ОСОБА_3, умисно завдав
останньому декілька ударів кухонним ножем в область спини, заподіявши тяжкі
тілесні ушкодження, що спричинило смерть цього потерпілого.

За змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_1, посилаючись на те, що він
заподіяв потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження перебуваючи у стані
необхідної оборони, просить судові рішення скасувати, а справу направити на
нове розслідування або змінити судові рішення й перекваліфікувати його дії з
ч.2 ст.121 на ст.118 КК України. Також у касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує на
порушення апеляційним судом вимог
закону, які передбачають фіксування судового процесу з допомогою
звукозаписувальних технічних засобів, а також на інші порушення вимог
кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги
й доповнень до них, колегія суддів вважає, що необхідно відмовити в задоволенні
касаційної скарги засудженого.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 на досудовому
слідстві визнав, що саме він ударами ножа в область спини спричинив потерпілому
ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження. Такі показання засудженого підтверджені
іншими доказами по справі, яким суди першої та апеляційної інстанцій дали
належну оцінку. Не заперечує засуджений цього і в касаційній скарзі.

Що ж до тверджень засудженого ОСОБА_1 у скарзі про те, що він під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 перебував у стані необхідної оборони, то вони не
ґрунтуються на законі й матеріалах справи.

Як визначено ст. 36 КК України, необхідною обороною
визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів
особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння
тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для
негайного відвернення чи припинення посягання.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 односельчани. 10.05.2004 р.
ОСОБА_1 у себе вдома (АДРЕСА_1) з родичами уживав спиртні напої. Уночі, неподалік від його будинку, між ним та
ОСОБА_3 виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, під час якої ОСОБА_1
завдав ОСОБА_3 декілька ударів ножем в область спини, заподіявши тяжкі тілесні
ушкодження.

Це підтверджено частково показаннями засудженого ОСОБА_1, який не
заперечував, що між ним і ОСОБА_3 був конфлікт, у ході якого він завдав
останньому декілька ударів ножем в область спини, зазначаючи при цьому, що
оборонявся від нападу потерпілого; показаннями потерпілої ОСОБА_2; показаннями
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. і ОСОБА_7, які підтвердили, що 10.05.2004 р.
вони були очевидцями конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і бачили, як останній
ножем наніс декілька ударів в область спини ОСОБА_3, який у цей час лежав на
животі, а ОСОБА_1 сидів на ньому зверху. Крім цього, ОСОБА_7 показала також,
що, намагаючись запобігти завданню ОСОБА_1 ударів ножем потерпілому ОСОБА_3,
вона наступила йому на руку в якій він тримав кухонний ніж, однак ОСОБА_1
вирвався і завдав потерпілому декілька ударів цим ножем у область спини.

Окрім показань засудженого, потерпілої та зазначених вище свідків,
винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується також
показаннями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, висновками судово-медичних,
судово-цитологічних, судово-імунологічних та судово-медико-криміналістичних
експертиз і даними протоколів слідчих дій, яким суд дав належну оцінку.

За таких обставин суд, вірно встановивши, що ОСОБА_1 під час нанесення
ударів ножем ОСОБА_3 не перебував у стані необхідної оборони, правильно
кваліфікував його дії за ч. 2 ст.121 КК України.

Не заслуговують на увагу також і посилання засудженого у скарзі про те, що
апеляційний суд, у порушення вимог закону, не забезпечив повної фіксації
судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч.9 ст.362 КПК України протокол судового засідання та
фіксація технічними засобами перебігу судового процесу в апеляційному суді
ведуться у випадку проведення ним судового слідства.

Оскільки апеляційний суд, переглядаючи справу за апеляціями засудженого
ОСОБА_10 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, не проводив судового слідства, у нього підстав для ведення протоколу
та застосування фіксації судового процесу технічними засобами не було.

Не знайшли свого підтвердження у ході перевірки
матеріалів кримінальної справи також і доводи засудженого ОСОБА_1 про порушення
органами досудового слідства та судами першої та апеляційної інстанції інших
вимог кримінально-процесуального закону, що перешкодило їм повно та всебічно
розглянути справу і постановити законні, обґрунтовані та справедливі судові
рішення по справі.

Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

З огляду на викладене передбачені законом підстави для призначення справи
до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

СКОТАРЬ А.М. КУЗЬМЕНКО О.Т. КРИВЕНДА О.В.