Справа № 4-181/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2011 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області Тищенка І.В. від 17.01.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні арбітражного керуючого ОСОБА_3 на підставі ст. 6 п.2 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2011 року розпорядник майна, тимчасово виконуючий обовязки голови правління ОСОБА_4 спілки «Меотида»ОСОБА_1 та голова комітету кредиторів ОСОБА_4 спілки «Меотида»ОСОБА_2 звернулись до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову слідчого СУ ГУ МВС України в Запорізькій області Тищенка І.В. від 17.01.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 382, ч.3 ст. 365 КК України стосовно арбітражного керуючого розпорядника майна ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу злочину. Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в скарзі зазначили, що ОСОБА_3, маючи статус службової особи за спеціальним повноваженням, будучи призначеним ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.10.2009 року у справі № 12/192/09 розпорядником майна КС «Меотида», не був наділений по закону, чи рішенням суду повноваженнями з прийняття на зберігання, або правом вилучення майна і документів кредитної спілки в будь-який інший спосіб. Перевищуючи свої службові повноваження, розпорядник майна ОСОБА_3 заволодів майном, документацією, штампами та печаткою КС «Меотида», а після винесення 08.12.2010 року Господарським судом Запорізької області ухвали у справі № 12/192/09 про зобовязання його передати це майно та документи ОСОБА_1, відмовився виконувати це рішення суду, вимкнув мобільний телефон, змінив місце проживання. Своє службове становище, майно кредитної спілки (дані бухгалтерського обліку, укладені договори, печатку спілки, тощо) використовував для заволодіння грошовими коштами боржників, які сплачувались ними на користь спілки.

Заявники підтвердили свої доводи, викладені в скарзі на постанову слідчого, заявили що діями з вилучення та утримання майна та документів ОСОБА_3 спричинені тяжкі наслідки: повністю заблокована робота кредитної спілки «Меотида», діяльність тимчасово виконуючого обовязки голови правління ОСОБА_4 спілки «Меотида»ОСОБА_1, комітету кредиторів спілки та процесу розгляду Господарським судом Запорізької області справи № 12/192/09 щодо банкрутства КС «Меотида». Лише за грудень місяць 2010 року кредитній спілці та її кредиторам спричинені збитки в розмірі 160 тис. грн.. Вважаючи наявними в діях арбітражного керуючого - розпорядника майна КС «Меотида»ОСОБА_3 ознак злочинів, передбачених ч.2 ст. 382, ч.3 ст.365 КК України, заявники просили суд скасувати постанову слідчого СУ ГУ МВС України в Запорізькій області Тищенко І.В. від 17.01.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи і повернути матеріали для проведення додаткової перевірки.

Вислухавши прокурора, який вважав постанову законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

23.12.2010 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ МВС України в Запорізькій області з заявою про порушення кримінальної справи щодо арбітражного керуючого розпорядника майна КС «Меотида»ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України. 24.12.2010 року ОСОБА_1 доповнив свою заяву додатковими доводами та просив порушити щодо ОСОБА_3 кримінальну справу ще й за ознаками злочину, передбаченого ст. 365 КК України. 17.01.2011 року слідчим винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 382, ч.3 ст. 365 КК України стосовно арбітражного керуючого розпорядника майна ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу злочину.

Розглядаючи скаргу на постанову від 17.01.2011 року, суд виходить з положень ч. 3 ст.236-2 КПК України і приймає рішення зважаючи на те, чи були при відмові у порушенні справи виконані вимоги статті 99 цього Кодексу.

В своїх заявах від 23 та 24 грудня 2010 року ОСОБА_1 обґрунтував наявність у ОСОБА_3 статусу службової особи за спеціальним повноваженням, посилаючись на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 28.10.2009 року у справі № 12/192/09 щодо банкрутства ОСОБА_4 спілки «Меотида». Текстом постанови слідчого ці доводи не спростовані.

Перевищення службових повноважень ОСОБА_3 вмотивоване посиланням на абзац 10 ст. 1, ст. 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Викладені в постанові слідчого доводи про те, що ОСОБА_3 діяв на підставі повноважень, передбачених п.1 ч.5 ст. 3-1, п.4 ч.9 ст. 13 вказаного Закону спростовуються визначеннями частинами 11-15 ст. 13 цього Закону, які регламентують процедури, в межах яких розпорядник майна і реалізує свої права і обовязки, в тому числі і ті, на які посилається слідчий. Здійснення будь-яких дій за межами визначених законом процедур не може визнаватись законним та надавати легітимність таким діям.

В заяві від 24.12.2010 року ОСОБА_1 наводить аргументи на підтвердження спричинення діями ОСОБА_3 тяжких наслідків у вигляді повного заблокування роботи кредитної спілки «Меотида», діяльності тимчасово виконуючого обовязки голови правління ОСОБА_4 спілки «Меотида»ОСОБА_1, комітету кредиторів спілки та процесу розгляду Господарським судом Запорізької області справи № 12/192/09 щодо банкрутства КС «Меотида», спричинення спілці та кредиторам майнових збитків, які у 250 разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Ці доводи також не спростовані матеріалами перевірки заяв ОСОБА_1.

При прийнятті постанови слідчим не перевірялись мотиви, з яких ОСОБА_3 продовжує утримувати у себе майно КС «Меотида», не зважаючи на прийняття судом рішення про зобовязання його передати це майно іншій особі.

Як вбачається з наданих суду матеріалів перевірки, в ході її проведення слідчим навіть не опитаний ОСОБА_3. Його пояснення від 03.03.2010 року та 14.05.2010 року, надані працівникам СБУ України, а також протокол його допиту слідчим 27.07.2010 року прийняті в часі ще до подання заяви про вчинення злочину ОСОБА_1, що є суттєвою неповнотою проведеної перевірки.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.12.2010 року, винесеною у справі № 12/192/09, ОСОБА_3 зобовязаний передати наявні в нього майно, документи, штампи та печатку кредитної спілки ОСОБА_1. Будучи присутнім при оголошенні цього рішення та особисто отримавши 14.12.2010 року текст ухвали в суді ОСОБА_3 не виконав її приписів. Матеріали перевірки не містять даних на спростування факту набрання цією ухвалою законної сили з моменту прийняття, як це випливає з положень ст. 106 ГПК України. Провадження у справі № 12/192/09 Господарським судом Запорізької області продовжується з врахуванням судом рішень, прийнятих власною ухвалою від 08.12.2010 року. Викладені в постанові міркування слідчого про не набрання цією ухвалою законної сили не ґрунтуються на нормах ГПК України і спростовуються фактичними діями Господарського суду Запорізької області у справі № 12/192/09. В листі від 11.01.2011 року за № 12/192/09 суд зазначає про оскарження цієї ухвали сторонами, що є відповіддю на конкретне питання з цього приводу, яке міститься у запиті від 10.01.2011 року за № 6/420 СУ ГУ МВС України в Запорізькій області. В цьому листі суд не обговорює питання набрання цією ухвалою законної сили.

Таким чином, прийняте слідчим рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю в діях ОСОБА_3 ознак складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України теж не відповідає вимогам ст. 99 КПК України.

До того ж, ст. 112 КПК України передбачає, що досудове справах про злочини, передбачені статтею 382 Кримінального кодексу України провадиться слідчими прокуратури. КПК України не містить виключень з цього правила навіть і в тих випадках, коли злочин, передбачений ст. 382 КК України буде встановлений під час розслідування іншої справи, досудове слідство в якій провадиться слідчими органів внутрішніх справ.

Отже, в цій частині заява ОСОБА_1 від 24.12.2010 року щодо повідомлення про вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст. 382 КК України, повинна була бути направлена до органів прокуратури для вирішення за належністю на підставі п. 3 ч.2 ст. 97 УПК України, а прийняття цього рішення слідчим УМВС є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства України.

За таких обставин, скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 28.01.2011 року підлягає задоволенню, а постанова слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області Тищенка І.В. від 17.01.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні арбітражного керуючого ОСОБА_3 на підставі ст. 6 п.2 КПК України скасуванню.

На підставі викладеного керуючись ст. 236-2 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на постанову слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області Тищенка І.В. від 17.01.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні арбітражного керуючого ОСОБА_3 на підставі ст. 6 п.2 КПК України задовольнити.

2. Скасувати постанову слідчого СУ ГУ МВС України в Запорізькій області Тищенко

І.В. від 17.01.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 382, ч.3 ст.365 КК України стосовно арбітражного керуючого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повернути матеріали до СУ ГУ МВС України в Запорізькій області для проведення додаткової перевірки.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя В.О. Макаров