Справа № 128/2458/15-к
ВИРОК
Іменем України
07 серпня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця Вінницької області Липовецького району смт. Липовець; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
Наприкінці травня 2015 року, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні кабінету-комірки, що знаходиться на території ТОВ «Птахофабрика Поділля» за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Степанівка, вул. Обревського, 1, де він працював на посаді водія, випадково почув розмову своєї співробітниці ОСОБА_5 з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими працівниками підприємства, в ході якої ОСОБА_5 назвала пін-код своєї зарплатної картки банку «Приватбанк» (№ НОМЕР_1 ), який відповідає року її народження - «1974».
Таким чином, 06.06.2015 року о 13 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у зазначеному вище приміщенні кабінету-комірки. знаючи пін-код зарплатної картки «Приватбанк» громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та те, що у вказаному кабінеті знаходиться сумка останньої з особистими речами, маючи умисел на викрадення її грошових коштів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисних спонукань, шляхом вільного доступу викрав зарплатну картку ОСОБА_5 банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 з гаманця, який знаходився в сумці останньої та, сховавши до кишені своїх штанів, о 17.00 год. 06.06.2015 року виніс з території підприємства. Після чого о 02 год. 07 хв. 07.06.2015 року, знаходячись біля побутового комплексу «Міла», що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова. 101, ОСОБА_4 , з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 використавши вищевказану картку, з банкомату «Приватбанк» зняв грошові кошти в сумі1300 грн, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно вчинив злочин з підстав, викладених в обвинувальному акті, а саме, що він в травні 2015 року в приміщенні кабінету-комірки, що знаходиться на території ТОВ «Птахофабрика Поділля» в с. Степанівка де він працював водієм, випадково почув розмову своєї співробітниці ОСОБА_5 з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими працівниками підприємства, в ході якої ОСОБА_5 назвала пін-код своєї зарплатної картки. 06.06.2015 року о 13 год. 30 хв., він, перебуваючи у зазначеному вище приміщенні викрав зарплатну картку ОСОБА_5 банку «Приватбанк» з гаманця, який знаходився в сумці останньої та, сховавши до кишені своїх штанів, о 17.00 год. 06.06.2015 року виніс з території підприємства. Після чого о 02 год. 07 хв. 07.06.2015 року, зняв грошові кошти в сумі 1300 грн, якими розпорядився на власний розсуд.
Потерпіла до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, претензій до обвинуваченого не має.
За згодою учасників процесу, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як умисне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує, що він офіційно не працює, одружений, має на утриманні одну неповновнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого нимкримінального правопорушення, розмір завданого збитку, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому йому потрібно обрати покарання у виді штрафу в дохід держави.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Визначене покарання обвинуваченому на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 90 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1530 грн. (тисяча п`ятсот тридцять) в дохід держави.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляцій ному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: