ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,

ОСОБА_27 , ОСОБА_28

потерпілих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 171/2287/14-к (пр. №1-кп/201/17/2015), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064, стосовно:

? ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у сел. Холмський Абінського району Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина України, освіта вища, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 341, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України;

? ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився та мешкає у АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, раніше не судимого, приватного підприємця, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 341, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 189 КК України;

? ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився та мешкає у АДРЕСА_3 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, працюючого водієм-експедитором у ПП Восток Азія, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України;

? ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився та мешкає у АДРЕСА_4 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, раніше судимого: 02 лютого 2001 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 206 КК України із застосуванням ст. 42 КК України до покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, звільненого 29 січня 2005 року за відбуттям строку покарання; 05 листопада 2007 року вироком Шполянського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з трирічним іспитовим строком, який ухвалою апеляційного суду Черкаської області змінений із призначенням покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, в іншій частині вирок суду залишено без змін, звільненого 03 червня 2011 року за постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2011 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік два місяці 17 днів, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 341, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України;

? ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який народився та мешкає у АДРЕСА_5 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, раніше не судимого, працюючого автослюсарем у ПП Б`юск, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 341, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 126, ч. 4 ст. 189 КК України;

? ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який народися та мешкає у АДРЕСА_6 , громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 126 КК України;

? ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який народився та мешкає у АДРЕСА_7 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, раніше не судимого, працюючого охоронцем в охоронному агентстві Ясон, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 126 КК України;

? ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який народився та мешкає у АДРЕСА_8 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 289 КК України;

? ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який народився та мешкає у АДРЕСА_9 , громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341, ч. 2 ст. 353,ч. 2 ст. 126 КК України,

? ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341, ч. 2 ст. 353,ч. 2 ст. 126 КК України,

? ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає у АДРЕСА_11 , громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341, ч. 2 ст. 353 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
1. ОСОБА_18 в грудні 2013 року, слідкуючи за політичною ситуацією в Україні, знаючи про здійснені масові акції з зайняттям адміністративних споруд, усунення, звільнення з посад голів обласних, міських та районних держадміністрацій, інших представників виконавчої влади, що відбулись в Україні, маючи чіткий умисел направлений на особисте, незаконне збагачення, вирішив під виглядом працівників Генеральної прокуратури України, які проводять законні слідчі дії, направлені на боротьбу із корупцією, з залученням спеціального підрозділу Служби безпеки України, по затриманню голів Державних районних адміністрацій та шляхом погроз притягнення до кримінальної відповідальності за корупційні дії, шляхом обману, заволодіти грошовими коштами останніх або придбати право на майно за їх рахунок, пояснюючи це необхідністю фінансової підтримки проведення революційних процесів, таким чином незаконно збагачуючись та приховуючи справжні цілі скоєння злочину.

Після цього, ОСОБА_18 , маючи аналітичні, організаторські здібності, обрав спосіб скоєння злочинів, який полягав у створенні обстановки та обставин спільної роботи співробітників Генеральної прокуратури України та спеціального підрозділу Служби безпеки України, під виглядом виконання наказів керівництва по відстороненню голів районних державних адміністрацій призначених на посади до 2014 року, за їх корумпованість та погроз притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Починаючи підготовчий етап своєї злочинної діяльності, обвинувачений ОСОБА_18 у невстановлений органом досудового слідства час, ознайомився з нормативною базою діяльності правоохоронних органів, тактикою проведення окремих слідчих дій, підготував бланки постанов та протоколів процесуальних дій. З метою конспірації та створення легенди своєї злочинної діяльності, на невстановленому слідством сайті у всесвітній мережі Інтернет, отримав перелік керівників Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України та інших органів, які в подальшому використав для представлення потерпілим та іншим свідкам прізвища посадових осіб вказаних органів, обрані собі та іншим виконавцям планованих злочинів, з метою створення перед потерпілими та іншими свідками, реальності проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами вказаних правоохоронних органів.

Після чого, обравши собі роль співробітника прокуратури, на невстановленому слідством сайті в мережі Інтернет, обвинувачений ОСОБА_18 незаконно замовив виготовлення посвідчення № НОМЕР_1 заступника начальника першого слідчого відділу Головного слідчого управління ГПУ на ім`я ОСОБА_32 та кліше гербових печаток з надписом Генеральна прокуратура України та Служба безпеки України, які в послідуючому використовував для нанесення у процесуальних документах, з метою введення потерпілих та інших свідків в оману шляхом створення перед останніми реальності проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами вказаних правоохоронних органів. Також, з вказаною метою ОСОБА_18 , у невстановленому слідством місці, придбав спеціальну форму встановленого зразка спеціального підрозділу СБУ чорного кольору, предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ, спеціальне взуття берці та іграшкову зброю - габаритні макети автоматів Калашникова, з метою обмундирування залучених ним виконавців злочину, під виглядом співробітників спеціального підрозділу СБУ, для психологічного впливу на потерпілих та інших свідків злочину, створюючи реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами вказаних правоохоронних органів.

Далі, ОСОБА_18 залучив до реалізації свого злочинного плану раніше знайомого йому обвинуваченого ОСОБА_20 , якому повідомив про свої справжні наміри щодо отримання від голів райдержадміністрацій шляхом обману грошових коштів або придбання право на інше майно, дізнавшись про які, ОСОБА_20 дав свою згоду на участь у вчиненні запланованих ОСОБА_18 злочинів, тим самим, вступивши з останнім у попередню змову, в рамках якої, ОСОБА_18 попросив ОСОБА_20 підшукати для вчинення злочинів близько десяти безпосередніх їх виконавців, які будуть виконувати роль силової групи, під виглядом співробітників спеціального підрозділу Служби безпеки України, та повинні мати спортивну статуру, володіти навичками фізичної охорони, зброєю та носіння спеціальної форми, своєю поведінкою створювати беззаперечне враження роботи спеціального підрозділу. Після чого, крім обвинуваченого ОСОБА_20 , ОСОБА_18 залучив до вчинення запланованих ним злочинів в рамках розробленого злочинного плану раніше знайомого йому обвинуваченого ОСОБА_19 , який погодившись на спільну злочинну діяльність, вступив з ОСОБА_18 у попередню змову, взявши на себе функції транспортування ОСОБА_18 до місця скоєння злочинів, а також присвоєння спільно з останнім владних повноважень службової особи, створюючи, таким чином, реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій, а при необхідності психологічно тиснути на потерпілих та свідків злочину, з метою введення останніх в оману для досягнення загального плану обвинуваченого ОСОБА_18 , спрямованого на заволодіння чужим майном або придбання права на нього шляхом обману.

Виконуючи свою роль в рамках попередньої домовленості, обвинувачений ОСОБА_20 підшукав з числа своїх знайомих обвинуваченого ОСОБА_22 , який тривалий час працював в охоронних установах та мав навички фізичної охорони, якого в подальшому познайомив з обвинуваченим ОСОБА_18 , при цьому, останній під час зустрічі, не повідомляючи про свої справжні наміри, з`ясувавши у ОСОБА_22 наявність у останнього професійного досвіду в охоронній діяльності, а також знайомих з числа охоронців, повідомив про те, що через деякий час зателефонує ОСОБА_22 та повідомить про місце та час подальшої зустрічі з метою обговорення всіх умов спільної діяльності, при цьому, ОСОБА_22 , не будучи обізнаним про наміри обвинуваченого ОСОБА_18 , будучи впевненим, що останній пропонує роботу, пов`язану із здійсненням охоронної діяльності, запропонував її також раніше знайомому йому обвинуваченому ОСОБА_24 та ОСОБА_27 , який в свою чергу залучив для здійснення можливої роботи раніше знайомих йому обвинувачених ОСОБА_25 та ОСОБА_28 , а також в подальшому обвинуваченого ОСОБА_26 .

Далі, обвинувачений ОСОБА_18 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном або придбання права на нього шляхом обману, пов`язаного із самовільним привласненням владних повноважень працівника прокуратури, з використанням інших обвинувачених, які згідно плану обвинуваченого ОСОБА_18 повинні були виконувати роль силової групи, під виглядом співробітників спеціального підрозділу СБУ, створюючи реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій з метою введення потерпілих та інших свідків в оману, у невстановлений досудовим слідством час, приблизно в січні 2014 року, виїхав до м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, де у кафе Зустріч, розташованого в районі залізничного вокзалу, організував зустріч з особами, яких він планував залучити до реалізації його злочинних намірів, на яку з`явилися також, крім інших невстановлених слідством осіб, обвинувачені ОСОБА_22 разом із ОСОБА_27 та залученими останнім обвинуваченими ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , а також обвинувачений ОСОБА_21 , який прибув після особистої зустрічі з ОСОБА_18 за об`явою у невстановленому слідством місці. Під час зустрічі обвинувачений ОСОБА_18 , не розкриваючи свої справжні наміри, представившись співробітником Генеральної прокуратури України на ім`я ОСОБА_33 , запропонував обвинуваченим та іншим невстановленим слідством особам роботу, пов`язану із здійсненням його особистої охорони та отримавши згоду, уклав з останніми договори підряду на надання послуг щодо його фізичної охорони, при цьому, обвинувачений ОСОБА_18 видав присутнім обвинуваченим форму та невстановлену кількість мобільних телефонів із стартовими пакетами мобільних операторів для підтримання в подальшому зв`язку у разі необхідності виконання роботи. Крім того, аналогічні угоди були укладені ОСОБА_18 також з обвинуваченими ОСОБА_24 та ОСОБА_23 під час особистої зустрічі з останніми у невстановлених слідством місці та час, яким ОСОБА_18 також не повідомив про справжні наміри, відрекомендувавшись представником прокуратури.

Організувавши всі умови для реалізації свого злочинного плану, а також підшукавши з цією метою всі необхідні засоби та знаряддя, обвинувачений ОСОБА_18 діючи в рамках попередньої змови з обвинуваченими ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , за допомогою обвинувачених ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_34 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, які до реалізації злочинного умислу обвинуваченого ОСОБА_18 не були обізнані про характер їх дій, вчинили кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 09 лютого 2014 року, обвинувачений ОСОБА_18 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном або придбання права на нього шляхом обману, діючи за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , визначив початок злочинних дій, у зв`язку із чим, невстановлена в ході досудового слідства особа за допомогою засобів мобільного зв`язку, повідомила обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_34 , ОСОБА_28 , осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, а також ОСОБА_27 , який в свою чергу повідомив обвинувачених ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , про загальний збір в обумовлених місцях на території міст Дніпропетровська та Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Після чого, 10 лютого 2014 року в період часу з 00-30 годин до 02-00 години, невстановлений в ході досудового розслідування мікроавтобус Мерседес, під керуванням невстановленого слідством водія, пересуваючись по містам Дніпропетровськ та Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зібрав обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_34 , ОСОБА_28 , осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, ОСОБА_27 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які не будучи обізнаними на даному етапі про злочинний умисел обвинуваченого ОСОБА_18 , та якого вони на той час сприймали як співробітника прокуратури та роботодавця, направились в напрямку м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

В цей час, ОСОБА_18 діючи на досягнення злочинного плану, спільного з ОСОБА_19 та за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, маючи корисний умисел направлений на заволодіння чужим майном або придбання права на нього, під виглядом проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами Генеральної прокуратури України та спеціального підрозділу СБУ, на автомобілі Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхали до смт Широке Широківського району Дніпропетровської області. В ході слідування до смт Широке Широківського району Дніпропетровської області, обвинувачений ОСОБА_18 за допомогою засобів мобільного зв`язку зателефонував невстановленій в ході досудового слідства особі, з числа обвинувачених та невстановлених осіб, які рухалися у автомобілі Мерседес, та повідомив про місце їх зустрічі.

10 лютого 2014 року приблизно о 08-00 годині обвинувачені ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , а також особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі Мерседес прибули до вказаної ОСОБА_18 ділянки автомобільної дороги, розташованої при в`їзді до смт Широке Широківського району Дніпропетровської області, де залишилися чекати обвинуваченого ОСОБА_18 , який прибувши у вказане місце, повідомив про подальший напрямок їх руху.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, обвинувачені ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на автомобілі Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а інші обвинувачені та особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, на невстановленому слідством автомобілі прослідували до смт Широке Широківського району Дніпропетровської області на вул. Леніна, де за вказівкою ОСОБА_18 зупинились неподалік будівлі Широківської районної ради та Широківської районної державної адміністрації, розташованої за адресою: смт Широке, вул. Леніна, 107, в приміщення якої прослідував обвинувачений ОСОБА_18 з метою дослідження навколишньої обстановки в середині будівлі та наявності на робочому місці голови Широківської районної державної адміністрації ОСОБА_29 , у зв`язку із чим, пройшов на другий поверх будівлі, де, вивчивши внутрішню обстановку в будівлі та впевнившись у присутності на робочому місці голови Широківської районної державної адміністрації ОСОБА_29 , залишив приміщення останньої.

Далі, обвинувачений ОСОБА_18 , маючи корисний умисел, направлений на заволодіння чужим майном або придбання права на чуже майно шляхом обману, з метою створення реальності проведення законних слідчих та процесуальних дій співробітниками спеціального підрозділу СБУ для введення потерпілих та інших свідків в оману, в ході реалізації свого злочинного плану, про який вищезазначені обвинувачені ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , а також особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, не були обізнані, видав останнім предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ та іграшкову зброю - габаритні макети автоматів Калашникова, при цьому, проінструктував обвинувачених про правила поведінки на місці, характер дій останніх, а також організував та скоординував дії кожного із обвинувачених наступним чином:

- ОСОБА_22 , ОСОБА_35 повинні залишитися на першому поверсі та блокувати вхідні двері будівлі Широківської райдержадміністрації;

- ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_28 повинні пройти разом з ОСОБА_18 до приймальні та блокувати кабінет голови Широківської районної державної адміністрації;

- ОСОБА_23 та особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, повинні блокувати другий поверх будівлі.

При цьому, ОСОБА_18 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, не повідомляючи вищезазначеним обвинуваченим справжні свої наміри, вказав останнім діяти під виглядом співробітників спеціального підрозділу СБУ та психологічно тиснути на потерпілих, інших свідків злочину, своїми діями створювати дійсність проведення ним законних слідчих та процесуальних дій, блокувати співробітників даної установи у своїх робочих кабінетах та заборонити користування засобами мобільного зв`язку, у зв`язку з проведенням слідчих дій правоохоронними органами.

Обвинувачені ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , а також особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, отримавши предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ та іграшкову зброю - габаритні макети автоматів Калашникова, усвідомлюючи те, що зазначені елементи одягу та речі повністю імітують формений одяг працівника правоохоронного органу підрозділу спеціального призначення Служби безпеки України, а також розуміючи, що вони не є співробітниками вказаного спеціального підрозділу, погодилися на умови обвинуваченого ОСОБА_18 щодо захоплення під видом співробітників правоохоронного органу будівлі Широківської райдержадміністрації, тим самим, вступивши з останнім у попередню змову щодо вчинення вказаних дій.

Далі, ОСОБА_18 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_19 , а також обвинуваченими ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_36 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , а також особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, вказав останнім вдягнути засоби маскування - маски з прорізами для очей, на спеціальну форму чорного кольору, приклеїти нашивки з надписами СБУ та бути готовими до захоплення будівлі Широківської районної ради та Широківської районної державної адміністрації.

Таким чином, того ж дня приблизно о 10 годині 15 хвилин, обвинувачені ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 та особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, реалізуючи спільний умисел на захоплення будівлі та блокування її співробітників, під виглядом проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами Генеральної прокуратури України та спеціального підрозділу СБУ, будучи одягненні в засоби маскування - шапочки з прорізами для очей, спеціальну форму чорного кольору з розпізнавальними нашивками СБУ, тримаючи в руках іграшкову зброю - габаритні макети автоматів Калашникова, за попередньою змовою між собою та обвинуваченими ОСОБА_18 , а також ОСОБА_19 , за вказівкою обвинуваченого ОСОБА_18 , протиправно вторглись та захопили будівлю, що забезпечує діяльність органів місцевого самоврядування, з метою незаконного перешкоджання нормальній роботі установи, а саме Широківської районної ради та Широківської районної державної адміністрації, яка розташована за адресою: смт Широке вул. Леніна, 107, що виразилось у протиправному вторгненні та встановленні контролю в будівлі, блокуванні її роботи, перешкоджанню доступу до даної будівлі іншим особам, при цьому, обвинувачені ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 та особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, будучи одягненими в формений одяг, самовільно присвоїли звання службової особи, що виразилось в блокуванні співробітників Широківської районної ради та Широківської районної державної адміністрації в службових кабінетах, заборони користування засобами мобільного зв`язку, під виглядом співробітників Служби безпеки України, які проводять законні слідчі та процесуальні дії.

Обвинувачені ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , діючи згідно розподілених ОСОБА_18 ролей, пройшли до кабінету голови Широківської районної державної адміністрації ОСОБА_29 , що розташований на другому поверсі будівлі Широківської районної державної адміністрації, за адресою: смт Широке вул. Леніна, 107, де представившись співробітниками спеціального підрозділу СБУ, під виглядом проведення слідчих дій, заблокували потерпілого ОСОБА_29 в кабінеті, заборонивши користуватись засобами мобільного зв`язку, який сприймав вказаних осіб як дійсних, озброєних співробітників спеціального підрозділу СБУ.

В цей час, обвинувачений ОСОБА_18 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_19 , з метою досягнення єдиного злочинного плану, спрямованого на придбання права на майно шляхом обману, будучи одягненими в цивільний одяг, пройшли до кабінету голови Широківської районної державної адміністрації ОСОБА_29 , куди разом із ними також у цивільному одязі прослідувала особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, де обвинувачений ОСОБА_18 , реалізуючи спільний з обвинуваченими ОСОБА_19 та ОСОБА_20 умисел в рамках попередньої змови між собою, створюючи для введення потерпілого ОСОБА_29 в оману, реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій, з метою психологічного тиску на потерпілого, представився співробітником Генеральної прокуратури України, пред`явивши при цьому потерпілому ОСОБА_29 посвідчення № НОМЕР_1 заступника начальника першого слідчого відділу Головного слідчого управління ГПУ на ім`я ОСОБА_32 , яке згідно висновку судової експертизи №58/06-196 від 23.05.2014 року, виготовлене способом струминного друку за допомогою кольорової копіювально-розмножувальної техніки струминного типу. Також, ОСОБА_18 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, представив ОСОБА_19 співробітником Генеральної прокуратури України та невстановлену слідством особу, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, як співробітника спеціального підрозділу Служби безпеки України.

Після чого, приблизно о 10 годині 30 хвилин того ж дня, обвинувачений ОСОБА_18 , бажаючи приховати справжні свої наміри щодо придбання права на майно шляхом обману за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , наказав обвинуваченим ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , а також невстановленій слідством особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, покинути приміщення кабінету голови Широківської районної державної адміністрації, при цьому, зазначена невстановлена слідством особа надала команду обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_37 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 та особам, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, покинути приміщення будівлі Широківської районної державної адміністрації та Широківської районної ради, при цьому повідомивши співробітників Широківської районної ради та Широківської районної державної адміністрації про закінчення навчань.

Далі, обвинувачений ОСОБА_18 у присутності ОСОБА_19 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на придбання права на майно шляхом обману, пояснюючи свою появу профілактичними діями з боку правоохоронних органів, повідомивши ОСОБА_29 про нестабільну політичну ситуацію у державі та необхідність організації підтримання правопорядку в районі, у зв`язку із чим, ввівши останнього в оману щодо свого статусу, як працівника Генеральної прокуратури України, а також наявності у нього можливості проведення обшуку у потерпілого ОСОБА_29 , з метою відшукання заборонених речей чи документів, запропонував останньому з огляду на статус та повноваження потерпілого ОСОБА_29 , посприяти в укладенні з суб`єктами, які займаються в межах Широківського району сільськогосподарською підприємницькою діяльністю, угоди на охорону угідь фермерських господарств, яка буде здійснюватися його підлеглими, тим самим, намагаючись отримати шляхом обману право на чуже майно. Також, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_18 повідомив потерпілому ОСОБА_29 про необхідність виконання ним, як представником районної влади певних програм та інструкцій, які в подальшому будуть йому направленні електронною поштою, по оплатній охороні фермерських господарств району, не вказуючи при цьому конкретної суми грошових коштів. Після цього, співучасники злочину ОСОБА_18 та ОСОБА_19 покинули місце скоєння злочину.

Надалі, 11 лютого 2014 року о 13.42 годині, обвинувачений ОСОБА_18 , виконуючи відведену собі роль в рамках попередньої змови з обвинуваченими ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном та придбання права на майно, направив електронний лист Инструкция в месячный срок з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_10 на електронну адресу Широківської районної державної адміністрації , в пункті шостому якої, йшлось про організацію фінансування процесу з розрахунку 0,5 центнера з 1 гектар пшениці, з урахуванням всіх земель району, в два етапи, 50 % - в перший місяць, 50 % по врожаю 2014 року.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_18 , з метою досягнення результату свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном або придбання прав на нього, 18 лютого 2014 року о 14.47 годині, з номеру мобільного зв`язку НОМЕР_3 , здійснив телефонний дзвінок голові Широківської райдержадміністрації ОСОБА_29 на номер мобільного зв`язку НОМЕР_4 , що належить останньому, в ході якого, представившись ОСОБА_38 , поцікавився про результати їх попередньої розмови та готовність потерпілого ОСОБА_29 допомогти у вчиненні вищезазначених дій, на що ОСОБА_29 , усвідомлюючи про неправомірний характер дій ОСОБА_18 , повідомив останнього про неможливість їх виконання з його боку.

В той же час, 18 лютого 2014 року о 17.58 годині, обвинувачений ОСОБА_20 , діючи в рамках попередньої домовленості з обвинуваченим ОСОБА_18 , продовжуючи реалізовувати єдиний їх план злочинної діяльності, направлений на заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману, з метою доведення його до кінця, з номеру мобільного зв`язку НОМЕР_5 , здійснив телефонний дзвінок на номер мобільного зв`язку НОМЕР_4 , який належить голові Широківської районної державної адміністрації ОСОБА_29 , та представившись начальником обвинуваченого ОСОБА_18 - ОСОБА_39 , тим самим ввівши потерпілого в оману, під дією психологічного тиску, повідомив ОСОБА_29 про необхідність у сприянні в виконанні поставлених перед ним обвинуваченим ОСОБА_18 завдань, на що ОСОБА_29 , усвідомлюючи скоєння у відношенні нього неправомірних дій, також відмовився від їх виконання. Таким чином, співучасники злочину обвинувачені ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 виконали всі дії, які вони вважали необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, однак з незалежних від їх волі причин, злочин не було доведено до кінця.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 суду пояснив, що з огляду на політично-соціальне загострення в країні, він вирішив зайнятися люстрацією корумпованих державних службовців, а з іншими налагодити взаємодію в частині здійснення охоронної діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, у зв`язку із чим, у грудні 2013 року він через інтернет замовив стилізоване посвідчення працівника Генеральної прокуратури України, для чого він передав фотознімок зі своїм зображенням, кліше СБУ, макети автоматів Калашникова, спеціальний одяг, а також нашивки з надписом СБУ, після чого, також використовуючи інтернет, він підготував для подальшого використання у своїй діяльності бланки процесуальних документів, якими користуються правоохоронні органи. Всі зазначені предмети він хотів використати лише з метою того, щоб попередити застосування можливого насильства з боку державних службовців, яке, на його думку, могло мати місце, а також серйозного сприйняття його особи, як представника прокуратури, під час розмови з останніми, а процесуальні документи про обшук він хотів використати, як психологічний тиск на корумпованих державних службовців під час їх люстрації. Після цього, він вирішив найняти собі охоронців з метою особистого захисту, оскільки на нього вже раніше був здійснений напад, в ході якого йому завдали ножові поранення, однак з цього приводу до міліції він не звертався. Пошук охоронців він вирішив організувати, як шляхом розміщення відповідної об`яви в інтернеті, так і через своїх знайомих, серед яких він згадав про ОСОБА_20 , який колись мав відношення до охоронної діяльності. Зустрівшись з ОСОБА_20 , він не повідомляючи останньому свої плани, попросив знайти йому для охорони людей, на що ОСОБА_20 познайомив його з обвинуваченим ОСОБА_22 , якому він в ході зустрічі, відрекомендувався представником Генеральної прокуратури України, пояснивши, що він підбирає собі охоронців, оскільки його діяльність пов`язана із проведенням небезпечних перевірок. Надалі, він зустрівся із деякими обвинуваченими у кафе в м. Дніпродзержинську, де представившись останнім працівником Генеральної прокуратури України, повідомив про характер роботи та умови оплати праці, а також підписав з присутніми угоди про надання охоронних послуг. Після чого, під час першої своєї поїздки, він планував направитися до голови Апостолівської райдержадміністрації ОСОБА_30 , однак, з огляду на те, що останній був відсутній, він змінив маршрут та поїхав до голови Широківської райдержадміністрації ОСОБА_29 , з яким він хотів налагодити співробітництво щодо охорони підприємців у даному районі, оскільки він розумів, що після революції в країні, надання такого виду послуг, буде необхідно. Прибувши до райдержадміністрації на автомобілі разом із ОСОБА_19 , якому він не повідомляв про свої плани, а попросив тільки виконувати функції водія, він проінструктував обвинувачених, які знаходилися в мікроавтобусі, та роздав останнім одяг, нашивки з надписом СБУ та макети автоматів, переслідуючи при цьому мету створення умов того, щоб ніхто зі сторонніх осіб не наближався до нього та не здійснював спроби застосувати насильство, однак обвинувачені повинні були тільки забезпечувати його особисту охорону, оскільки інших завдань він перед останніми не ставив. Першими до будівлі з метою забезпечення йому безпеки подальшого просування зайшли обвинувачені у формі, а він разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_40 , на якого не вистачило спеціальної форми, а також ОСОБА_19 , якого він попросив взяти з собою відеокамеру, як додатковий психологічний вплив на потерпілого, про що він не повідомляв останнього, прослідували до кабінету голови райдержадміністрації ОСОБА_29 , де, представившись слідчим Генеральної прокуратури України, у нього відбулася розмова з ОСОБА_29 , в ході якої, йшла мова тільки про пропозиції щодо посилення охорони суб`єктів підприємницької діяльності, а також організації роботи в районі, при цьому, будь-які вимоги майнового характеру ОСОБА_29 не висувалися. Після завершення розмови, він попрощався з потерпілим та направився додому. В подальшому, він дійсно направив на електронну адресу потерпілого ОСОБА_29 електронний лист з Інструкцією, в якій були відсутні майнові вимоги, а лише зазначалися дані нормативу в ході майбутнього співробітництва.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 суду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_18 він має давні дружні та робочі відносини, оскільки деякий час він виконував функції водія останнього. У лютому 2014 року до нього також звернувся ОСОБА_18 з проханням з`їздити з ним у відрядження, однак куди саме та з якою метою, останній йому не пояснював. Надалі, 10 лютого 2014 року близько 09.00 години вони на автомобілі ОСОБА_18 прибули до смт Широке до будівлі Широківської райдержадміністрації, де ОСОБА_18 вийшов з автомобіля та пішов у невідомому напрямку, а повернувшись через деякий час, попросив його піти з ним та взяти з собою відеокамеру, однак для чого також не пояснював. Залишивши автомобіль, вони разом направилися до будівлі Широківської райдержадміністрації, де біля вхідних дверей, а також у приміщенні бачив людей у камуфляжі та з автоматами в руках, які він сприйняв, як справжні. Піднявшись з ОСОБА_18 до кабінету якогось чоловіка, як він потім зрозумів голови даної установи, біля якого також перебувало дві особи у формі з автоматами, вони прослідували до кабінету, де ОСОБА_18 у його присутності, а також присутності ще однієї особи у цивільному одязі, почав вести з головою бесіду, зміст якої йому не було чутно. В ході бесіди, спочатку невідома йому особа у цивільному одязі вийшла з кабінету разом з особами у камуфляжі, а через деякий час, ОСОБА_18 дав йому телефон та попросив почекати у холі, у зв`язку із чим, він також вийшов з кабінету. Почекавши у прийомній, він повернувся до кабінету, де ОСОБА_18 вже попрощався з головою адміністрації, після цього, вони разом вийшли з будівлі та поїхали додому.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_20 суду пояснив, що у 2013 році до нього звернувся раніше знайомий йому обвинувачений ОСОБА_18 з проханням підшукати йому близько 10 чоловік для здійснення його охорони, у зв`язку із чим, він познайомив ОСОБА_18 з обвинуваченим ОСОБА_22 , з яким ОСОБА_18 в подальшому спілкувався. Через два тижні, йому знову зателефонував ОСОБА_18 та попросив надати в борг п`ять тисяч гривень, на що він погодився та надав ОСОБА_18 зазначену суму грошових коштів, з приводу яких у нього інколи відбувалася розмова з останнім. Через деякий час, він на прохання та під диктовку ОСОБА_18 зателефонував якомусь чоловіку, як потім з`ясувалося потерпілому ОСОБА_29 , та представитися начальником ОСОБА_18 , оскільки останній запевнив його, що вказаний чоловік винен ОСОБА_18 грошові кошти, забравши які, він зможе віддати борг. Зателефонувавши вказаному чоловіку, він, представившись якимось прізвищем, яке йому повідомив ОСОБА_18 , сказав про необхідність закрити питання та інші фрази, які йому повідомив ОСОБА_18 , у зв`язку із чим, він ні у кого грошові кошти не вимагав та у організованій групі участі не брав.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_21 суду пояснив, що у лютому 2014 року він шукав роботу в інтернеті та знайшов об`яву, в якій йшла мова про набір охоронців. Він зателефонував по телефону, який був вказаний в об`яві та домовився про зустріч, на яку з`явився обвинувачений ОСОБА_18 , який представився працівником Генеральної прокуратури України, пред`явив посвідчення, після чого, повідомив умови оплати та характер роботи, яка полягала у здійсненні охоронної діяльності ОСОБА_18 , як представника влади, оскільки останній часто виїздить для розмови з різними особами, що є небезпечним, а також розповів про напад. Погодившись на запропоновані умови, вони розійшлися, а через деякий час йому зателефонували та запросили прибути до м. Дніпродзержинська, де ОСОБА_18 у його та інших обвинувачених присутності, роздав їм договори про надання охоронних послуг, які всі підписали, а також останній ще раз акцентував увагу на їх охоронній функції. Після чого, перший раз вони направилися на мікроавтобусі у смт Широке, де ОСОБА_18 , який пересувався на власному автомобілі, роздав їм форму, автомати-муляжі та нашивки із надписом СБУ, з приводу яких ОСОБА_18 роз`яснив, що це лише подібність абревіатур з назвою правоохоронного органу. Після чого, вони зайшли до будівлі Широківської райдержадміністрації, де він розташувався на другому поверсі посередині коридору, куди заходив ОСОБА_18 разом з ОСОБА_19 та іншим незнайомим йому чоловіком, які прослідували до кабінету голови райдержадміністрації. Перебуваючи у вказаному місці, він бачив співробітників райдержадміністрації, однак ні з ким не спілкувався та до кабінетів не заходив, але чув від когось з обвинувачених на адресу співробітників про необхідність вимкнути мобільний телефон. Через деякий час, вийшов незнайомий йому чоловік та повідомив про вихід з будівлі, на що вони зібралися та вийшли до мікроавтобусу, де дочекавшись на дорозі обвинуваченого ОСОБА_18 , який забрав у них форму та макети автоматів, вони направилися додому.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_22 суду пояснив, що у грудні 2013 року, він втратив роботу, у зв`язку із чим, зайнявшись пошуком іншої роботи, він знайшов об`яву про те, що ОСОБА_41 охоронна фірма НКВД здійснює набір всіх бажаючих для здійснення охорони об`єктів та юридичних осіб. Зателефонувавши по номеру, вказаному в об`яві, з ним вів розмову чоловік, який запропонував зустрітися у м. Дніпропетровську, на першу зустріч він відмовився, оскілки у нього хворіла дитина. Однак, через деякий час, йому знову з цього приводу зателефонував чоловік, з яким він домовився зустрітися біля місця його проживання. У день зустрічі, до нього під`їхав ОСОБА_18 на автомобілі, при цьому, разом із ним також був присутній його знайомий ОСОБА_20 , який їх познайомив ближче. Під час зустрічі, ОСОБА_18 запитав у нього про його досвід в охоронній діяльності, наявності у нього знайомих, які приймали участь в охороні, а також попередив, що робота буде пов`язана з переїздами. Після цього, ОСОБА_18 залишив свій телефон та повідомив, що зв`яжеться з ним. Надалі, йому зателефонували та запросили зустрітися у кафе, розташованого біля вокзальної площі у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, на що він погодився, а також зателефонував своїм товаришам ОСОБА_27 та ОСОБА_24 , яким також запропонував прийняти участь у зустрічі, на що ОСОБА_27 заінтересувався, а ОСОБА_24 нічого не відповів. Прибувши у встановлений час до кафе, в якому перебувало багато чоловіків, їх зустрів обвинувачений ОСОБА_18 , який пред`явивши посвідчення, представився співробітником прокуратури та пояснив, що робота буде пов`язана з його охороною під час відрядження останнього. Погодившись на умови співпраці, ОСОБА_18 видав кожному анкету та попередив про те, що обов`язково необхідно брати з собою документи, які посвідчують особу. Через деякий час після зустрічі, йому зателефонували та сказали, щоб він збирався та їхав на місце збору, де буде чекати мікроавтобус, у зв`язку із чим, він одразу зателефонував ОСОБА_37 та запропонував останньому також приєднатися до нього, на що останній погодився. Під`їхавши на місце збору, розташованого в районі ж/м Перемога в м. Дніпропетровську, їх підібрав мікроавтобус білого кольору, на якому вони по ходу руху збирали інших, на той час, незнайомих йому обвинувачених. Направившись в сторону м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, вони зупинилися по дорозі, куди до них під`їхав ОСОБА_18 , який їм повідомив подальший напрямок руху. Зупинившись у визначеному місці та очікуючи на подальші дії, до них під`їхав ОСОБА_18 та видав їм спеціальний одяг, засоби, маски та макети автоматів, щодо яких, ОСОБА_18 розповів, що вказані речі необхідні для солідності останнього, однак наказав їм не втручатися та не здійснювати жодних дій, окрім забезпечення його безпеки. Після чого, вони під`їхали задніми дверима мікроавтобуса до входу Широківської райдержадміністрації та направилися у приміщення вказаної установи, де він з деякими обвинуваченими залишився чекати на першому поверсі до того часу, коли він не побачив, що решта обвинувачених почала залишати приміщення будівлі, у зв`язку із чим, він також вийшов та сів до мікроавтобусу. Після того, як вони від`їхали від райдержадміністрації, по дорозі у них забрали всі видані раніше речі, крім форми, та відвезли додому.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_23 суду пояснив, що на початку грудня 2013 року він знайшов об`яву, в якій запрошували на роботу для здійснення охоронної діяльності фізичної особи. Зателефонувавши за телефоном, вказаному в об`яві, йому призначили зустріч, під час якої, з ним спілкувався ОСОБА_18 , який представився співробітником прокуратури та показав посвідчення, а також розповів умови роботи, яка полягала у забезпеченні його особистої безпеки під час здійснення ОСОБА_18 своїх службових обов`язків. Сприймаючи ОСОБА_18 , як дійсного співробітника прокуратури, він погодився на умови та уклав з останнім договір. Перший раз йому зателефонували та сказали про зустріч біля вул. Героїв Сталінграду в м. Дніпропетровську, де його підібрав мікроавтобус Форд, у якому також знаходились інші обвинувачені, яких на той час він не знав. Через деякий час, вони прибули до будівлі Широківської райдержадміністрації, де до них під`їхав ОСОБА_18 та сказав, що голова цієї установи хабарник, у зв`язку із чим, їм необхідно буде охороняти ОСОБА_18 , щоб ніхто не втручався в його діяльність. Після чого, ОСОБА_18 видав їм форму з нашивками СБУ та автомати Калашникова, які являлись макетами, як він зрозумів для психологічного впливу на оточуючих. Надалі, вони вийшли з мікроавтобуса та направилися у будівлю Широківської райдержадміністрації, де вони разом піднялися на гору та перебували на другому поверсі, забезпечуючи прохід, куди також прослідували після них ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які зайшли до приймальні голови даної установи. Через деякий час, він разом з іншими обвинуваченими в спеціальній формі повернулися до мікроавтобусу, де дочекавшись ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , направилися додому.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_24 суду пояснив, що з 2010 року він працював в охоронному агентстві, де познайомився з обвинуваченим ОСОБА_22 , однак він звільнився та деякий час перебував без роботи. У 2013 році йому зателефонував ОСОБА_22 та запропонував роботу, яку останній знайшов в інтернеті, пов`язану з забезпеченням охорони фізичної особи, на що він погодився. Зустрівшись з ОСОБА_22 та раніше знайомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_42 в районі ж/м Перемога-6 в м. Дніпропетровську, до них під`їхав обвинувачений ОСОБА_20 , який розповів їм про характер роботи, в ході якої необхідно буде здійснювати охорону фізичної особи, а також можливо якихось об`єктів та умови її оплати. Через деякий час, за ним заїхав ОСОБА_20 з ОСОБА_22 , з якими він направився на вул. Робочу в м. Дніпропетровську, де він зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_18 та іншими незнайомими йому людьми. Підписавши договір на здійснення охорони ОСОБА_18 , який представився співробітником прокуратури, він отримавши форму, поїхав додому. В подальшому, у лютому 2014 року, йому зателефонували та повідомили про час та місце, куди йому необхідно буде з`явитися, яке розташовувалося в районі кінотеатру Союз на ж/м Перемога в м. Дніпропетровську. Прибувши на визначене місце, його підібрали на автомобілі ОСОБА_20 з ОСОБА_22 , з якими він прослідував до вул. Робоча в м. Дніпропетровську, де вже чекав білий автобус-спринтер, який підібравши по дорозі у м. Дніпродзержинськ інших обвинувачених, направився у невідомому їм напрямку, куди вони приїхали рано вранці та зупинилися на якійсь площі у смт Широке. Через деякий час, до автобусу зайшов обвинувачений ОСОБА_18 , який видавши їм форму, автомати-муляжі нашивки із надписом СБУ, повідомив про те, що ОСОБА_18 необхідно буде увійти до будівлі Широківської райдержадміністрації, а вони повинні забезпечувати безпеку та взяти під охорону будівлю, при цьому, ОСОБА_18 наказав декільком обвинуваченим піти з ним, а іншим зайняти місце на першому поверсі. Після цього, вони під`їхали до входу будівлі райдержадміністрації заднім ходом, вийшли та направилися до приміщення будівлі, де він зайняв місце на першому поверсі, забезпечуючи прохід ОСОБА_18 . Після спливу певного відрізку часу, до них вийшов невідомий чоловік, який представився співробітником міліції, пред`явив посвідчення та повідомивши про те, що відбулося навчання, наказав їм залишити приміщення будівлі. Він разом з іншими обвинуваченими вийшли з будівлі та сіли у автобус, який розвіз всіх у місця, де відбувалися їх збори.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_25 суду пояснив, що до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_27 та запропонував йому роботу, яка полягала у здійсненні охоронної діяльності, однак для повного з`ясування всіх умов, необхідно було зустрітися в кафе біля вокзалу в м. Дніпродзержинську. Прибувши у вказане місце, де крім нього також перебували ОСОБА_27 та деякі інші незнайомі йому раніше обвинувачені, з ними зустрівся ОСОБА_18 , який пред`явивши посвідчення співробітника Генеральної прокуратури, запропонував укласти з ним договір на охорону останнього, повідомивши, що у зв`язку із політичною ситуацією, всі правоохоронні органи задіяні у м. Києві, а ОСОБА_18 потрібна охорона, оскільки на нього вже здійснювався напад. Погодившись на умови ОСОБА_18 , він разом з іншими обвинуваченими, які були присутні на зустрічі, підписали договори, після чого, ОСОБА_18 видавши їм з багажника автомобіля спеціальну форму, повідомив, що зв`яжеться з кожним для виконання охоронних функцій. Через деякий час, вночі йому зателефонував ОСОБА_27 та сказав, що необхідно збиратися, однак куди їхати та з якою метою не пояснював. Того ж дня, його останнім підібрав мікроавтобус, в якому знаходилась решта обвинувачених та направився у напрямку м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Зупинившись у невідомому йому місці, до них під`їхав ОСОБА_18 , видав їм нашивки із надписом СБУ, повідомивши, що це найменування охоронної фірми з огляду на колір останніх, а також передав їм макети автоматів Калашникова, які повинні були, як пояснив ОСОБА_18 , забезпечити їм спокій від сторонніх осіб. Після цього, як ОСОБА_18 проінструктував їх про правила поведінки, вони на мікроавтобусі під`їхали під будівлю Широківської райдержадміністрації та створюючи коридор для проходу ОСОБА_18 , направилися в приміщення будівлі, де він особисто піднявся на другий поверх та залишився у холі, розташованому біля входу до приймальні, всередині якої вже перебували близько 4-5 обвинувачених. Через декілька секунд, до приймальні піднялись ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з камерою у руці та інший незнайомий йому чоловік, який через невеликий проміжок часу вийшов та наказав виходити з приміщення будівлі, повідомивши про закінчення навчання. Вони вийшли з будівлі, сіли до мікроавтобусу та направилися додому.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_27 суду пояснив, що йому зателефонував раніше знайомий йому обвинувачений ОСОБА_22 та запропонував роботу, умови якої будуть повідомлені під час зустрічі у кафе в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Прибувши до приміщення кафе, їх зустрів обвинувачений ОСОБА_18 , який представившись співробітником прокуратури, розповів про умови роботи, яка полягала в забезпеченні особистої охорони останнього, погодившись на які, вони всі підписали з ОСОБА_18 договір про надання охоронних послуг та роз`їхалися. Перша його поїздка відбулася в мікроавтобусі разом з іншими обвинуваченими до смт Широке Дніпропетровської області, де по дорозі до них під`їхав ОСОБА_18 та видав форму, нашивки із надписом СБУ, макети автоматів, а також провів з ними інструктаж щодо їх місця розташування та попередив про те, щоб вони нічого не робили. Після того, вони під`їхали на мікроавтобусі до будівлі, призначення якої він на той час не знав, та направилися всередину, де він, дотримуючись інструкції ОСОБА_18 , піднявся разом із обвинуваченим ОСОБА_26 на другий поверх та зайшов до кабінету потерпілого ОСОБА_29 , якому він наказав покласти руки на стіл та вимкнути телефон. В цей час, до кабінету зайшли ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ще один чоловік у цивільному одязі, де ОСОБА_18 представився співробітником прокуратури, а також представив ОСОБА_19 якимось працівником, а іншу особу співробітником СБУ. Коли ОСОБА_29 не заперечував поспілкуватися з ОСОБА_18 , їм наказали вийти з кабінету до приймальні, де вони залишилися чекати невеликий проміжок часу, оскільки з кабінету вийшов невідомий чоловік у цивільному та повідомивши, що він співробітник СБУ, попросив всіх вийти з будівлі, у зв`язку із чим, він разом з іншими обвинуваченими направилися в мікроавтобус. Повертаючись додому, до них під`їхав ОСОБА_18 та забрав видані ним речі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_28 суду пояснив, що в кінці січня 2014 року, йому зателефонував його знайомий ОСОБА_27 та запропонував роботу охоронця, на що він погодився та разом вони поїхали у кафе, розташоване в районі вокзалу в м. Дніпродзержинську, де з ними зустрівся ОСОБА_18 , який представився ОСОБА_43 , показав посвідчення працівника прокуратури, роз`яснив характер охоронної діяльності, яка полягала у здійсненні особистої охорони ОСОБА_18 , а також повідомив про умови оплати. Оскільки його та інших обвинувачених, які були присутні під час даної зустрічі, влаштували запропоновані ОСОБА_18 умови роботи, вони підписали договір, після чого, ОСОБА_18 видав форму та повідомив, що зв`яжеться з ними. Надалі, 10 лютого 2014 року, пізно ввечері йому зателефонували та наказали збиратися, за ним та рештою обвинувачених заїхав мікроавтобус, на якому вони направилися у невідомому напрямку. Зупинившись у невідомому місці, вони довго чекали, коли до них під`їхав ОСОБА_18 , який роздавши їм нашивки із надписом СБУ, маски та макети автоматів Калашникова, роз`яснив, що під час його охорони, вони тільки повинні створити коридор для безперешкодного пересування ОСОБА_18 . Під`їхавши до будівлі, як потім вже з`ясувалося Широківської райдержадміністрації, вони вийшли з мікроавтобуса та почали заходити до приміщення вказаної будівлі, де він піднявся та розташувався у приймальні біля кабінетів заступника даної установи та керівника, до кабінету якого увійшли обвинувачені ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Через деякий час, до приймальні піднялися ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інший незнайомий йому чоловік, які зайшли до кабінету потерпілого, звідки спочатку вийшли обвинувачені ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , а через п`ять хвилин вийшов вказаний невідомий чоловік та сказав залишити приміщення даної будівлі. Він з рештою обвинувачених вийшли та сіли до мікроавтобусу, на якому вони від`їхали від вказаного місця та зупинилися на трасі, куди до них під`їхав ОСОБА_18 та забрав видані нашивки, маски та макети автоматів, після чого, їх відвезли додому.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_26 суду пояснив, що у лютому 2014 року, йому зателефонував його знайомий ОСОБА_27 та запропонував роботу, пов`язану із охоронною діяльністю, повідомивши про хорошу заробітну плату, у зв`язку із чим, він дав свою згоду. Після того, як 10 лютого 2014 року йому зателефонували та сказали збиратися, вночі його забрав мікроавтобус, на якому вони поїхали до смт Широке Дніпропетровської області, там до них під`їхав ОСОБА_18 , який привіз їм їжу та повідомив, що нічого сьогодні не виходить, без конкретизації обставин, у зв`язку із чим, вони повернулися додому. Через чотири дні, його так само забрав мікроавтобус, на якому вони знову поїхали до смт Широке Дніпропетровської області, де по дорозі до них під`їхав ОСОБА_18 , видав нашивки із надписом СБУ, маски та макети автоматів, з приводу яких повідомив, що все це складова частина форми охоронного агентства, а також розповів про те, як обвинуваченим потрібно діяти під час охорони, при цьому, на його запитання, ОСОБА_18 сказав, що якщо будуть якісь проблеми, необхідно казати, що працює СБУ, вимкнути телефони та проводяться слідчі дії. Після цього, мікроавтобус під`їхав задніми дверми до входу будівлі Широківської райдержадміністрації, вони вийшли та направилися всередину, де він разом із ОСОБА_27 піднялися до кабінету потерпілого ОСОБА_29 , перебуваючи в якому, він повідомив, що працює СБУ, та наказав вимкнути телефон. Після них, до кабінету увійшли ОСОБА_18 , який представився співробітником прокуратури, ОСОБА_19 та інший чоловік, якого ОСОБА_18 представив співробітником СБУ. Надалі, ОСОБА_18 звернувся до потерпілого та сказав, що для нормальної розмови він попросить вийти обвинувачених з кабінету, у зв`язку із чим, наказав їм вийти з кабінету. Вони вийшли, а через деякий час, з кабінету вийшов невідомий їм чоловік, якого ОСОБА_18 представляв, як співробітника міліції та наказав їм виходити з приміщення будівлі. Повернувшись до мікроавтобусу, вони від`їхали та зупинилися посеред дороги, куди до них під`їхав ОСОБА_18 та забрав, видані ним раніше речі.

Крім показань допитаних у судовому засіданні обвинувачених, судом також безпосередньо були досліджені наступні докази, надані учасниками судового провадження в підтвердження та спростовання висунутого обвинуваченим звинувачення, а саме:
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_29 суду пояснив, що займаючи посаду голови Широківської райдержадміністрації, 14 лютого 2014 року під час робочого процесу, коли він здійснював прийом громадян, до нього в кабінет близько 10.00 години того ж дня з криками про те, що працює СБУ, увірвалося троє осіб, вдягнутих у чорний одяг, на якому були наявні нашивки СБУ, з масками на обличчі та з автоматами в руках, які наказали йому покласти руки на стіл, вимкнути мобільний телефон та залишатися на місці, при цьому, один із вказаних осіб розташувався біля вхідних дверей, а інші двоє стали біля його робочого місця. Після цього, одразу до кабінету зайшли троє осіб у цивільному одязі, серед них були обвинувачений ОСОБА_18 , який пред`явив посвідчення та представився представником Генеральної прокуратури України, обвинувачений ОСОБА_19 з відеокамерою у руці та інший невідомий чоловік. На його запитання, що сталося, вони відповіли, що йде відпрацювання, однак чого саме не пояснили. Людину, яка була в нього на прийомі випустили із кабінету, а за вказівкою невідомого чоловіка, особи у формі залишили приміщення його кабінету разом з останнім. Надалі, з ним спілкувався обвинувачений ОСОБА_18 , який пославшись на ситуацію в країні, почав запитувати чи непотрібні адміністрації або сільськогосподарським виробникам у районі послуги з охорони, на що він відповів про наявність в районі власних правоохоронних органів, які забезпечують безпеку. Однак, обвинувачений ОСОБА_18 продовжував наполягати на необхідності розмови з сільськогосподарськими виробниками та підприємцями про надання останнім охоронних послуг фірмами СБУ, при цьому, попросив прислуховуватися, нагадавши про можливість проведення обшуків за місцем роботи та вдома, дозвіл на які вони мають, в ході яких вони можуть щось знайти, але що саме не пояснював. Почувши сказане від обвинуваченого ОСОБА_18 , він ще раз пояснив останньому, що не має можливості впливати на вказаних осіб з цього питання та не заперечував щодо проведення обшуків. В процесі їх розмови, обвинувачений ОСОБА_18 також надав йому електронну адресу сайту, де зі слів останнього повідомлялося про те, які люди повинні прийти до влади та керувати державою. Після цього, обвинувачений ОСОБА_18 сказав, що зателефонує йому та у разі якщо він погодиться з умовами, вони укладуть відповідну угоду. Після того, як обвинувачені залишили будівлю, до нього приїхали співробітники місцевих правоохоронних органів та СБУ, які почали з`ясовувати обставини його відвідування зазначеними особами. Через декілька днів, чоловік, голос якого був подібний на голос обвинуваченого ОСОБА_18 , зателефонував йому на мобільний телефон та поцікавився чи обдумав він зроблену пропозицію, на що він, як йому сказали правоохоронні органи, відповів що необхідно зібрати підприємців та обговорити з ними умови. В подальшому, йому було зроблено ще не менше п`яти - шести дзвінків, в ході яких, йому казали про те, що хлопцям, які приїжджали необхідно заплатити, однак він відмовив, повідомивши про неможливість виконання ним зазначених обвинуваченими умов. В ході останньої телефонної розмови, після того, як він ще раз відмовив чоловіку, голос якого був схожим на голос обвинуваченого ОСОБА_18 , з яким він постійно розмовляв, останній повідомив про те, що йому передзвонить його керівник, у зв`язку із чим, через деякий час, передзвонив інший чоловік та сказав, щоб він добре подумав, оскільки вони можуть повернутися та по-іншому з ним розмовляти. Також, потерпілий підтвердив обставини того, що після спілкування з обвинуваченими, на електронну адресу райдержадміністрації надійшло декілька листів з інструкціями про взаємодію, в яких також зазначалося і фінансування даної діяльності.

Згідно протоколу огляду місця подій та фототаблиці до нього від 11 лютого 2014 року (т.1, а.с. 30-33), а також додаткових протоколів огляду місця подій від 14 лютого та 31 липня 2014 року з фототаблицями до них (т.1, а.с. 111-113, 218-221), органом досудового розслідування було встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, яке відбулося у приміщенні Широківської районної державної адміністрації, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Широківський район, смт Широке, вул. Леніна, 107, при цьому, в ході проведення додаткових оглядів службового кабінету голови державної адміністрації ОСОБА_29 № 34, співробітниками міліції був оглянутий робочий комп`ютер останнього, під час якого, у програмному комплексі для передачі електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_11 у папці Вхідні, виявлено листи від адресата ОСОБА_44 , отримані 11.02.2014 року о 13.42 години та 14.02.2014 року о 09.01 годині, з електронної поштової адреси ІНФОРМАЦІЯ_10 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_12 , з яких вбачається про направлення потерпілому ОСОБА_29 електронного листа з Інструкцією, аналіз зміст яких, свідчить про звернення до потерпілого ОСОБА_29 , після розмови з обвинуваченим ОСОБА_18 , особи на прізвище ОСОБА_44 про організацію співпраці у районі та фінансування діяльності, як зазначено в надісланій Інструкції, із розрахунку 0,5 центнера на 1га пшениці, с врахуванням всіх земель району, в два етапи: 50 % - в перший місяць, 50 % по врожаю 2014 року, що підтверджує достовірність показань потерпілого в даній частині.

Крім цього, в ході пред`явлення відповідно до протоколу від 26.06.2014 року (т. 1, а.с. 192-195), потерпілому ОСОБА_29 особи для впізнання за фотознімками, а також пред`явлення особи для впізнання, що було зафіксовано відповідним протоколом від 02.07.2014 року з фототаблицею до нього (т.1, а.с. 200-203), потерпілий ОСОБА_29 впевнено та безпомилково впізнав обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , як осіб, які 10 лютого 2014 року заходили до його службового кабінету у Широківській райдержадміністрації, представившись співробітниками Генеральної прокуратури України, де обвинувачений ОСОБА_18 вів з ним розмову, в той час, як обвинувачений ОСОБА_19 тримав в руках відеокамеру в його присутності.

Із показань свідка ОСОБА_45 судом встановлено, що 10 лютого 2014 року близько 10.00 години, перебуваючи на прийомі у голови Широківської райдержадміністрації ОСОБА_29 , вона стала очевидцем того, як до кабінету останнього зайшли троє чоловіків, вдягнутих у чорну форму, на спині якої були наявні нашивки із надписом СБУ, у шапках, які закривали обличчя, крім очей та з автоматами в руках, двоє із яких розташувалися біля дверей та вікна. Одразу за вказаними особами, до кабінету зайшли три чоловіки у цивільному одязі, один із яких був обвинувачений ОСОБА_19 , якого вона добре запам`ятала та в подальшому впізнала в ході досудового розслідування, оскільки останній тримав відеокамеру та декілька разів виходив з приміщення. Після цього, особи у цивільному одязі попросили її зачекати за межами кабінету, у зв`язку із чим, вона вийшла до приймальні, де також побачила двох осіб у масках та з автоматами, а також нашивкою СБУ. В процесі очікування, хтось вийшов з кабінету і дав команду виходити, на що особи у формі залишили приймальню, а через деякий час вийшов ОСОБА_29 та сказав, що це було тренування. Надалі, продовживши спілкування з ОСОБА_29 , вона залишила будівлю адміністрації та пішла по своїм справам.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_46 пояснила, що 10 лютого 2014 року вона перебувала у приміщенні приймальні до кабінетів голови та заступника Широківської райдержадміністрації, де вона виконувала обов`язки помічника голови, коли близько 10.15 години, до приймальні зайшли близько п`яти осіб у чорній формі із абревіатурою жовтими літерами СБУ, в масках та з автоматами, один із яких наказав вимкнути телефони та покласти руки на стіл, повідомивши, що працює СБУ, після чого, вимкнув стаціонарний телефон у неї та в кабінеті першого заступника голови. Після цього, двоє осіб залишилося у приймальні, а інші особи у формі направились до кабінету голови адміністрації, а за ними також зайшло троє осіб у цивільному, серед яких вона пізніше впізнала обвинуваченого ОСОБА_18 , який до того приходив у приймальню та запитував про присутність голови адміністрації на місці, а також обвинуваченого ОСОБА_19 , який заходив із відеокамерою, тримаючи останню перед собою, при цьому, останній виходив та знову повертався до кабінету голови адміністрації. Після того, як вказані особи зайшли до кабінету голови адміністрації, звідти вийшла ОСОБА_47 , яка була на прийомі, та її в подальшому попросили зайти до кабінету першого заступника голови адміністрації, де вона знаходилась до того часу, як люди не почали розходитися. Через деякий час, до них заглянув чоловік у цивільному, якого вона не може впізнати та повідомив, що це були навчання, внаслідок чого, вони вийшли з кабінету, а в цей час із кабінету голови адміністрації виходили люди у цивільному.

Вищевказані обставини також підтвердив свідок ОСОБА_48 , із пояснень якого слідує, що займаючи посаду першого заступника голови Широківської райдержадміністрації, він 10 лютого 2014 року перебував у своєму робочому кабінету, розташованому на другому поверсі, суміжно з кабінетом голови адміністрації, коли близько 10.00 години, до нього заглянув чоловік у формі з надписом на спині СБУ, у масці та автоматом, який вимкнув стаціонарний телефон, після чого, інша особа у формі залишилася біля дверей до його кабінету чергувати, не випускаючи його із кабінету, коли він хотів вийти до приймальні та з`ясувати обставини того, що сталося, при цьому, у приймальні він також бачив ще три, чотири особи у формі. Після цього, до нього у кабінет зайшла співробітниця ОСОБА_46 , яка перебувала разом із ним. Через деякий час, до них зайшов чоловік у цивільному та сказав, що не треба хвилюватися, це було навчання. Коли він вийшов із кабінету, то побачив, як з кабінету голови адміністрації вийшли обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були у цивільному та в подальшому він впізнав цих осіб в ході пред`явлення їх йому для впізнання на досудовому слідстві.

В ході пред`явлення вищезазначеним свідкам ОСОБА_47 , ОСОБА_49 та ОСОБА_48 осіб для впізнання за фотознімками та особисто, що було зафіксовано у відповідних протоколах від 17.06.2014 року, 02.07.2014 року та 17.05.2014 року (т.1, а.с. 184-187, 188-191,196-199,204-207,208-211,т. 10, а.с. 10-13), останні добровільно, впевнено та безпомилково вказали на обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які 10 лютого 2014 року у присутності осіб, вдягнених у спеціальну форму з нашивками СБУ, масками на обличчі та з автоматами, заходили до приміщенні кабінету голови Широківської райдержадміністрації, з яким спілкувалися певний час.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_50 суду пояснив, що займаючи посаду голови Широківської районної ради, 10 лютого 2014 року він знаходився за місцем своєї роботи, де здійснював свої трудові обов`язки на першому поверсі будівлі, коли близько десятої години ранку, почув шум та біганину у коридорі. Виглянувши із кабінету, він побачив трьох осіб, які були вдягнуті у чорну форму з нашивками на спині із надписом СБУ жовтими літерами, у масках та з автоматами в руках, у зв`язку із чим, він сприйняв зазначених осіб, як правоохоронних органів. Він захотів з`ясувати обставини з приводу яких зазначені особи прибули до будівлі, однак вказані особи наказали йому зайти до кабінету та не вчиняти ніяких дій. Перебуваючи у кабінеті, він зателефонував прокурору району для з`ясування обставин знаходження вказаних осіб у будівлі райради, однак прокурору нічого не було відомо з цього приводу. Після спливу певного часу, зазначені особи залишили приміщення райради, після чого, він вийшов з кабінету.

Свідок ОСОБА_51 суду пояснила, що 10 лютого 2014 року, вона знаходилась за місцем своєї роботи у Широківській районній раді, де вона займає посаду керуючої справами ради. Того ж дня на початку одинадцятої години ранку, вона вийшла на першому поверсі із кабінету у коридор, де їй назустріч направлявся чоловік у формі та з автоматом в руках, а також з балаклавою на обличчі, який наказав їй зайти до кабінету та вимкнути мобільний телефон, що вона, злякавшись, і зробила.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_52 суду підтвердила, що здійснюючи свої повноваження завідуючої загального сектору Широківської районної ради, вона знаходилась на своєму робочому місці в кабінеті на першому поверсі, коли почула якийсь шум у коридорі. Виглянувши у коридор, вона побачила, як на другий поверх бігли троє осіб у чорній формі з нашивками жовтого кольору СБУ на спині, в масках на обличчі та з автоматом в руках, які крикнули їй зачинити кабінет та вимкнути телефон, у зв`язку із чим, вона зачинила двері свого кабінету та не виходила.

Із показань свідка ОСОБА_53 судом встановлено, що вона працювала у Широківській районній раді на посаді начальника фінансово-господарського відділу, головного бухгалтера, коли 10 лютого 2014 року після 10.00 години ранку, сидячи у своєму кабінеті, вона почула шум у коридорі. Коли вона відчинила двері, подивитися, що сталося, навпроти її кабінету перебував чоловік у масці, чорному одязі та з автоматом в руках, який наказав їй зачинитися у кабінеті та вимкнути мобільний телефон, в той же час, вона побачила як інший чоловік у формі піднімався по сходам на другий поверх. Зачинивши двері кабінету, вона сиділа доки зазначені особи не залишили будівлю.

Свідок ОСОБА_54 , будучи допитаним у судовому засіданні, пояснив, що працюючи комендантом Широківської районної ради, 10 лютого 2014 року близько 10.00 години, він знаходився у приміщенні приймальні голови райради, де користувався комп`ютером. Почувши у коридорі шум, він вийшов та побачив біля вхідний дверей двоє чоловіків у камуфляжі, масках на обличчі та з автоматами в руках, один із яких, сказав йому зайти до кабінету і зачинити двері, однак з першого разу він не почув, у зв`язку із чим, зазначений чоловік підійшов до нього та ще раз наказав зайти до кабінету та зачинити двері, після чого, коли чоловік з автоматом повернувся до нього спиною та направився на місце, він побачив на спині надпис СБУ. Зі спливом деякого часу, він почув голоси співробітників та вийшов з приймальні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_55 суду також підтвердила, що 10 лютого 2014 року на початку одинадцятої години, близько 10.15 годин, вона перебувала у своєму службовому кабінеті, де виконувала трудові функції на посаді завідуючої юридичного сектору Широківської районної ради, коли у вікно побачила, як із задніх дверей білого мікроавтобусу почали організовано вибігати люди у формі, кількість яких вона не пам`ятає, у зв`язку із чим, вона вийшла у коридор, де зустріла одягнутого у чорну форму чоловіка, в балаклаві та автоматом, який наказав їй зачинитися у кабінеті та вимкнути мобільний телефон. В подальшому, через 30-40 хвилин, вона побачила, що вказані особи сідали у мікроавтобус.

Свідок ОСОБА_56 суду пояснила, що 10 лютого 2014 року, вона працювала заступником начальника відділу економічного розвитку та торгівлі у Широківській райдержадміністрації та у зв`язку із службовою необхідністю їй потрібно було спуститися на другий поверх, де знаходилася приймальня голови адміністрації. Спустившись на другий поверх, її зупинили розташовані між другим та третім поверхами двоє осіб, вдягнутих у чорну форму, з масками на обличчі та автоматами в руках, які дозволили їй пройти, але попросили залишити мобільний телефон, на що вона повідомила, що підійде пізніше та направилась до свого робочого місця.

Із показань свідка ОСОБА_57 судом встановлено, що працюючи оператором комп`ютерного набору відділу охорони здоров`я Широківської райдержадміністрації, вона знаходилась у кабінеті, де копіювала необхідні їй документи. Через деякий час, вона почула у коридорі шум, схожий на топіт, при цьому, коли вона повернулася до відкритих дверей, то побачила чоловіка у масці на обличчі, у чорному одязі та з автоматом у руці, який наказав їй зачинити двері та вимкнути мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_58 суду підтвердила, що 10 лютого 2014 року, займаючи посаду головного спеціаліста сектору звернення громадян Широківської райдержадміністрації, вона знаходилась у своєму кабінеті, розташованого на другому поверсі, де підготувавши на підпис документи, близько 10.00 години, вийшла з кабінету, однак біля останнього, знаходилась людина у чорній формі, масці на обличчі та з автоматом, яка наказала їй залишатися у кабінеті та вимкнути мобільний телефон, оскільки працює СБУ.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_59 суду пояснила, що вона займає посаду головного спеціаліста забезпечення доступу до публічної інформації Широківської райдержадміністрації, де виконуючи свої обов`язки, 10 лютого 2014 року близько 10.00 години, вона знаходилась у сусідньому кабінеті № 34, оскільки їй необхідно було відправити електронного листа. Закінчивши відправку пошти, вона відчинила двері кабінету, намагаючись потрапити на своє робоче місце, однак у вказаному місці знаходився чоловік у чорному одязі, масці та з автоматом у руці, який направляючи на неї зброї, повідомив, що працює СБУ, а отже їй необхідно залишатися в кабінеті та вимкнути мобільний телефон. Злякавшись, вона просиділа у чужому кабінеті близько 20-25 хвилин, коли вказані особи залишили будівлю адміністрації.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_60 суду пояснила, що 10 лютого 2014 року, займаючи посаду головного спеціаліста сектору правового забезпечення Широківської райдержадміністрації, вона знаходилася за місцем своєї роботи, коли близько 10.00 години їй зателефонувала колега та повідомила про дивний шум у коридорі. Виглянувши з кабінету, вона побачила чоловіка у чорній формі, в масці на обличчі та з автоматом, який наказав їй вимкнути телефон та зачинити двері кабінету, що вона і зробила. Після цього, через деякий час, вона вийшла з кабінету, однак нікого вже в будівлі адміністрації не було.

Свідок ОСОБА_61 суду пояснила, що працюючи начальником відділу державного реєстру виборців Широківської райдержадміністрації, 10 лютого 2014 року приблизно в період часу з 10.00 до 11.00 години, вона вийшла зі свого кабінету, розташованого на першому поверсі, оскільки їй потрібно було підписати документи у голови адміністрації, робоче місце якого розташовувалося на другому поверсі. Коли вона вийшла з кабінету, попереду побачила чоловіка, на спині якого жовтими літерами було написано СБУ, а після того, як чоловік повернувся до неї, вона побачила в руках останнього автомат та закрите маскою обличчя, при цьому, останній наказав їй повернутися до робочого місця.

Крім цього, в ході досудового розслідування за участю обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 та ОСОБА_28 у присутності захисників останніх та двох понятих були проведені слідчі експерименти, що було зафіксовано відповідними протоколами від 29.04.2014 року, 30.04.2014 року, 06.05.2014 року, 08.05.2014 року та фототаблицями до останніх (т.4, а.с. 152-153, 161-168, 169-175, 176-182), з аналізу яких судом встановлено, що обвинувачені в присутності захисників добровільно та впевнено відтворили дії, обстановку та обставини подій перебування останніх у приміщенні Широківської райдержадміністрації, зокрема, докладно пояснили кількість учасників вказаних подій та їх ролі, обставини їх транспортування до вказаної державної установи, що відбувалося на транспортному засобі мікроавтобусі Мерседес-Бенц Віто, подальшої зустрічі з ОСОБА_18 поруч із райдержадміністрацією, який пояснив їм їх дії та приблизне розташування у будівлі, вказавши про необхідність залишення біля входу найбільших чоловіків, які б забезпечували контроль над присутніми у будівлі, в той час, як решта обвинувачених повинні були прослідувати до приймальні голови та кабінету останнього, а також вказали на місце перед входом до будівлі райдержадміністрації, до якої впритул під`їхав мікроавтобус, їх подальше переміщення з транспортного засобу до приміщення будівлі, в середині якої біля входу на першому поверсі залишилися обвинувачені ОСОБА_22 , ОСОБА_62 та інші особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, в той час, як до приміщення приймальні голови райдержадміністрації прослідували обвинувачений ОСОБА_25 та обвинувачені ОСОБА_27 разом із ОСОБА_26 , перший з яких залишився у приймальні та наказав секретареві та заступнику голови вимкнути телефони, а інші двоє зайшли до кабінету голови райдержадміністрації, до приміщення якого через невеликий проміжок часу увійшли одягнені у цивільний одяг обвинувачені ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інший чоловік, при цьому, ОСОБА_18 представився слідчим Генеральної прокуратури України та представив ОСОБА_19 , як співробітника правоохоронного органу, а іншого чоловіка працівником СБУ, після чого, наказав їм залишити приміщення кабінету голови райдержадміністрації, а через деякий час із кабінету вийшла незнайома їм особа, яку ОСОБА_18 представляв співробітником СБУ та сказав залишити будівлю адміністрації. Також, в ході вищезазначених слідчих дій, обвинувачені уточнили та відтворили на місці, що після виходу з райдержадміністрації обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , вони поїхали у напрямок в`їзду у смт Широке, де зупинившись, обвинувачений ОСОБА_18 подякувавши їм, забрав з мікроавтобуса макети автоматів та нашивки із надписом СБУ. При цьому, враховуючи, що зазначені під час проведення даної слідчої дії обставини, викладені обвинуваченими, з урахуванням деяких уточнень, не суперечать за механізмом їх дій показанням, наданим останніми у судовому засіданні, суд вважає за необхідне прийняти зазначений письмовий доказ в основу вироку суду, як такий, що дозволяє достовірно встановити фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим суспільно-небезпечних діянь.

Також, про пряму причетність обвинуваченого ОСОБА_20 до злочинного плану обвинуваченого ОСОБА_18 , в рамках попередньої змови з яким, обвинувачений ОСОБА_20 виконував покладені на нього функції та безпосередньо, повідомивши неправдиві відомості потерпілому, намагався ввести останнього в оману для реалізації спільного умислу, свідчать фактичні дані, зафіксовані у протоколі про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 25 лютого 2014 року (т. 9, а.с. 219-220), а саме: зняття інформації з мобільного телефону абонента Київстар № НОМЕР_6 , термінал IMEI НОМЕР_7 , що належить потерпілому ОСОБА_29 , згідно протоколу огляду від 11 лютого 2014 року (т.1, а.с. 30-33), а також безпосередньо дослідженого судом у судовому засіданні звукозапису даної телефонної розмови, що міститься на фонограмі, зафіксованої у файлі з іменем 18 02_2014_17_58_43_86990_(СБД)181735462_00, що знаходиться у додатку до вказаного протоколу у вигляді диску лазерних систем зчитування esperanza creating space for your dreams DVD+Recordable 4,7 GB x8 speed video 120min sp/240min Ip з позначкою Інв. № 31т, з яких судом встановлено, що на мобільний телефон потерпілого 18 лютого 2014 року о 17 годині 58 хвилин було здійснено вхідне телефонне з`єднання з мобільного телефону абонента № НОМЕР_5 , під час якого, особа, голос і мовлення якої згідно висновків експертизи звуко- та відеозапису № 70/32-446 від 07 липня 2014 року (т. 8, а.с. 166-176), належить обвинуваченому ОСОБА_20 , характер розмови якого, свідчить про обізнаність останнього про обставини відвідування потерпілого іншими обвинуваченими та особою, яка представлялась ОСОБА_63 , а також схиляння потерпілого до співпраці з останніми, з певними наслідками невиконання їх умов, що в свою чергу повністю відповідає показанням, допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_29 , який підтвердив, що після його телефонної розмови того дня з особою, яка представлялась ОСОБА_63 , йому зателефонував начальник останнього.

При цьому, суд звертає увагу, що передумовою вищезазначеного телефонного дзвінка ОСОБА_20 потерпілому ОСОБА_29 являлись ті обставини, що, як свідчить аналіз фактичних даних проведених в рамках даного кримінального провадження негласних слідчих дій у вигляді втручання у приватне спілкування, що було зафіксовано відповідними протоколами про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 25 лютого 2014 року (т.9, а.с. 214-218, 219-220,221-222), які також безпосередньо були досліджені судом у судовому засіданні шляхом прослуховування відповідних фонограм, спочатку обвинувачений ОСОБА_18 18 лютого 2014 року о 14.47 годині, з номеру телефонного зв`язку НОМЕР_3 зателефонував потерпілому ОСОБА_29 з метою з`ясування позиції останнього щодо запропонованих ОСОБА_18 , як співробітником прокуратури, умов, які останній бажав використати для заволодіння чужим майном шляхом обману, а після того, почувши відмову виконати поставлені перед ОСОБА_29 завдання, обвинувачений ОСОБА_18 одразу того ж дня о 14.59 годині з належного йому мобільного номеру телефону НОМЕР_8 , який в подальшому був вилучений у обвинуваченого під час його затримання (т.3, а.с. 20-22, т.5, а.с. 49-103), зателефонував обвинуваченому ОСОБА_20 та повідомив останньому про зазначену відмову потерпілого, при цьому, обвинувачений ОСОБА_18 у судовому засіданні підтвердив наявність даної телефонної розмови саме з обвинуваченим ОСОБА_20 , що також узгоджується з висновками експертизи звуко- та відеозапису № 70/32-447 від 10 липня 2014 року (т. 8, а.с. 183-189), відповідно до якої, голос і мовлення, зафіксовані на фонограмі даної розмови під ім`ям НОМЕР_9 , що знаходиться у папці 94 та міститься на диску для лазерних систем зчитування esperanza creating space for your dreams DVD+Recordable 4,7 GB x8 speed video 120min sp/240min Ip з позначкою Інв. № 33т, - належить обвинуваченому ОСОБА_18 , а отже у суду відсутні будь-які сумніви щодо визнання даних обставин достовірними.

В той же час, обвинувачений ОСОБА_20 , почувши повідомлену ОСОБА_18 інформацію про відмову потерпілого ОСОБА_29 виконати покладені на останнього умови, які б дозволили заволодіти чужим майном або придбати право на майно шляхом обману, діючи на переконання суду в рамках попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_18 , самостійно зателефонував потерпілому ОСОБА_29 за вищевказаних обставин, що, у сукупності з дослідженими у судовому засіданні доказами, вказує на наявність між обвинуваченим ОСОБА_18 та ОСОБА_20 попередньої домовленості щодо узгодження всіх своїх злочинних дій, які були досягнуті останніми до вчинення злочину, а отже позиція обвинуваченого ОСОБА_20 у судовому засіданні, який заперечував про наявність попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_18 та обізнаності про злочинний план останнього, направлений на заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману потерпілого ОСОБА_29 , є надуманою та такою, що спростована вищевикладеними доказами.

При цьому, що стосується решти фактичних даних, які зафіксовані у інших протоколах, складених за результатами проведених аналогічних негласних слідчих (розшукових) дій, суд не може прийняти їх до уваги, оскільки частина з них не вказує на обставини, які мають відношення до вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень.

2. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний план, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, в рамках якого, обвинувачений ОСОБА_18 планував під виглядом співробітників Генеральної прокуратури України та спеціального підрозділу СБУ, використовуючи психологічний вплив на потерпілих та інших свідків злочину, створити реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій, вводячи тим самими потерпілого в оману, діючи за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_19 , визначив початок злочинних дій направлених на досягнення єдиного злочинного плану. При цьому, визначивши майно потерпілого ОСОБА_30 , який займав посаду голови Апостолівської райдержадміністрації, як предмет свого злочинного посягання, обвинувачений ОСОБА_18 , реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлені в ході судового слідства дату та час, з метою надання законності та легітимності проведення своїх дій, виготовив та роздрукував постанову про проведення обшуку від 24 лютого 2014 року в житлових приміщеннях, які належать громадянину ОСОБА_64 , на дану постанову наніс відтиск кліше печатки з надписом Генеральна прокуратура України з зображенням Гербу України.

Після чого, невстановлена в ході судового слідства особа, у вечірній час 24 лютого 2014 року, за допомогою засобів зв`язку, повідомила обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_37 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , які не були обізнані щодо злочинного плану обвинуваченого ОСОБА_18 , про загальний їх збір, з метою виїзду для виконання роботи, в обумовлених місцях на території м. Дніпропетровська та м. Дніпродзержинська.

Так, 25 лютого 2014 року в період часу з 00.30 години до 02.00 години, з використанням мікроавтобусу Форд Транзит, реєстраційний номер НОМЕР_10 , під керуванням водія ОСОБА_65 , якого для перевезення обвинувачених винайняв ОСОБА_18 за допомогою обвинуваченого ОСОБА_20 , який разом із ОСОБА_65 не були обізнаними про злочинний умисел обвинуваченого ОСОБА_18 , направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, зібрав обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_34 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 на території м. Дніпропетровська та м. Дніпродзержинська, після чого, останні направились в напрямку м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

В цей час, ОСОБА_18 діючи в рамках попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_19 , направленої на досягнення єдиного плану щодо заволодіння шляхом обману чужим майном, на автомобілі Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , разом із обвинуваченим ОСОБА_19 виїхали до м. Апостолове Апостолівського району Дніпропетровської області. Під час слідування до вказаного населеного пункту ОСОБА_18 координував дії та шлях обвинувачених за допомогою мобільного засобу зв`язку.

25 лютого 2014 року приблизно о 06.00 годині, обвинувачені ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , на мікроавтобусі Форд Транзит, прибули на вказану ОСОБА_18 ділянку автомобільної дороги сполученням Широчани - Апостолове Апостолівського району Дніпропетровської області, зі сторони с. Широчани, де зустрілись з обвинуваченими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Далі, обвинувачений ОСОБА_18 , реалізуючи свій злочинний план, пов`язаний зі створенням для потерпілого реальності проведення законних слідчих та процесуальних дій, які проводять спільно співробітники Генеральної прокуратури України та спеціальний підрозділ СБУ, а також з метою створення психологічного тиску на потерпілих та свідків злочину, видав обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_37 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , які не були обізнані щодо справжніх намірів обвинуваченого ОСОБА_18 , сприймаючи останнього співробітником Генеральної прокуратури України, предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ та іграшкову зброю - габаритні макети автомата Калашникова, проінструктувавши, при цьому, останніх про необхідність затримання автомобіля, який буде рухатися у їх напрямку.

В свою чергу, обвинувачені ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , отримавши предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ та іграшкову зброю - габаритні макети автомата Калашникова, усвідомлюючи про те, що зазначені елементи одягу та речі повністю імітують формений одяг працівника правоохоронного органу підрозділу спеціального призначення Служби безпеки України, а також розуміючи, що вони не є співробітниками вказаного спеціального підрозділу, погодилися на умови обвинуваченого ОСОБА_18 щодо затримання під видом співробітників правоохоронного органу автомобіля, тим самим, вступивши з останнім у попередню змову щодо вчинення дій, пов`язаних із самовільним присвоєнням владних повноважень, використовуючи форму працівника правоохоронного органу.

Також ОСОБА_18 , дотримуючись конспірації при цьому, з метою введення в оману водія мікроавтобусу Форд Транзит, реєстраційний номер НОМЕР_10 , ОСОБА_65 представився останньому співробітником Генеральної прокуратури України, пред`явивши посвідчення № 013459 заступника начальника першого слідчого відділу Головного слідчого управління ГПУ на ім`я ОСОБА_32 , яке згідно висновку судової експертизи №58/06-196 від 23.05.2014 року, виготовлене способом струминного друку за допомогою кольорової копіювально-розмножувальної техніки струминного типу, повідомивши ОСОБА_65 , про залучення його для проведення слідчих дій, при цьому надав комплект номерних знаків НОМЕР_11 для встановлення їх на мікроавтобус Форд Транзит, пояснивши, що вони рахуються за Службою безпеки України. В свою чергу ОСОБА_65 помилково сприймаючи ОСОБА_18 та інших учасників силової групи як правоохоронців, встановив вказані номерні знаки на зазначений мікроавтобус Форд Транзит.

Після цього, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , діючи за попередньою змовою між собою, на автомобілі Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , прослідували до місця проживання потерпілого ОСОБА_30 , за адресою: АДРЕСА_12 , який займав посаду голови Апостолівської районної державної адміністрації, де діючи на досягнення злочинного плану, направленого на заволодіння майном потерпілого шляхом обману, почали очікувати його виїзд на автомобілі до місця роботи - Апостолівської районної державної адміністрації.

Далі, того ж дня, приблизно о 12.05 годині, обвинувачений ОСОБА_18 діючи спільно з обвинуваченим ОСОБА_19 , виконуючи свої ролі в рамках попередньої змови, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_12 , візуально спостерігаючи за від`їздом від вказаного домоволодіння ОСОБА_30 на службовому автомобілі Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_12 , повідомив про це невстановленого в ході судового слідства обвинуваченого, який довів зазначену інформацію до відома інших обвинувачених та водія ОСОБА_65 , в той час, як обвинувачений ОСОБА_18 разом із ОСОБА_19 на автомобілі Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на безпечній відстані прослідували за автомобілем Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_12 , в якому знаходився голова Апостолівської районної державної адміністрації ОСОБА_66 та його водій ОСОБА_67 .

Приблизно о 12.15 годині того ж дня, побачивши вказаний автомобіль Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_12 , під керуванням ОСОБА_31 , в якому знаходився голова Апостолівської районної державної адміністрації ОСОБА_66 , водій мікроавтобуса Форд Транзит, реєстраційний номер НОМЕР_10 ОСОБА_65 , який не був обізнаний про злочинні дії останніх, перегородив своїм мікроавтобусом подальший шлях руху автомобілю Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_12 , шляхом перекриття проїзної частини дороги Широчани Апостолове.

Незаконно зупинивши автомобіль Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_12 , обвинувачені ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , діючи за попередньою змовою між собою та обвинуваченими ОСОБА_18 , а також ОСОБА_19 , який був обізнаний щодо характеру злочинного плану, будучи одягненні в засоби маскування - шапочки з прорізами для очей, спеціальну форму чорного кольору з розпізнавальними нашивками СБУ, тримаючи в руках іграшкову зброю, габаритні макети автомата Калашникова, вийшовши через бокові двері мікроавтобусу Форд Транзит, реєстраційний номер НОМЕР_10 , у невстановленому в ході судового слідства порядку, вчинили дії спрямовані на те, щоб інші особи сприйняли їх за службових осіб спеціального підрозділу СБУ, під вигуки СБУ, підбігли до автомобілю Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_12 , відчинивши водійські двері витягли ОСОБА_31 та завдали йому удару, чим спричинили фізичний біль та погрожуючи іграшковою зброєю - габаритними макетами автомата Калашникова, яку ОСОБА_68 сприймав як справжню, поклали його на землю. Одночасно невстановлені в ході судового слідства обвинувачені підбігли до автомобілю Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_12 , відчинивши водійські двері, під вигуки СБУ, витягли з автомобіля ОСОБА_30 та завдали йому удару, чим спричинили фізичний біль та погрожуючи іграшковою зброєю - габаритними макетами автомата Калашникова, яку ОСОБА_66 сприймав, як справжню, поклали його на землю.

В цей же час, після затримання ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , до місця події, на автомобілі Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під`їхали ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які виконуючи свої ролі у вчиненні злочину, з метою введення потерпілого в оману, представилися співробітниками Генеральної прокуратури України, при цьому ОСОБА_18 пред`явив вищезазначене посвідчення та вказали ОСОБА_69 на наявність постанови на проведення обшуку за його місцем проживання та робочого кабінету, запропонувавши почати проведення слідчих дій з місця його проживання, на що, потерпілий ОСОБА_66 , будучи введений в оману та сприймаючи ОСОБА_18 та ОСОБА_19 як співробітників Генеральної прокуратури України, а обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_34 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , як співробітників спеціального підрозділу СБУ, погодився прослідувати за місцем свого проживання, а саме, до домоволодіння АДРЕСА_12 .

Після чого, обвинувачений ОСОБА_18 , не маючи при цьому умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом, з огляду, на думку останнього, на погане самопочуття водія автомобіля Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_12 , ОСОБА_31 , якого відвели та посадили до салону мікроавтобусу Форд Транзит, реєстраційний номер НОМЕР_10 , попросив когось із обвинувачених керувати вказаним автомобілем, на що обвинувачений ОСОБА_25 , діючи з умислом на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи про відсутність у нього будь-якого права на керування вказаним транспортним засобом, без чітко вираженої згоди володільця або законного користувача останнього, не повідомляючи інших обвинувачених про свої наміри, незаконно заволодів автомобілем Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_12 , належного Апостолівській районній державній адміністрації, до салону якого без наміру незаконного його заволодіння, також сіли, разом із потерпілим ОСОБА_70 , обвинувачені ОСОБА_21 , ОСОБА_23 та ОСОБА_27 , які у супроводженні мікроавтобуса Форд Транзит, реєстраційний номер НОМЕР_10 , у якому залишилися обвинувачені ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 та потерпілий ОСОБА_68 , разом із обвинуваченими ОСОБА_19 та ОСОБА_18 на автомобілі останнього Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , прослідували до місця проживання потерпілого ОСОБА_30 - будинку АДРЕСА_12 .

Прибувши за вказаною адресою, обвинувачений ОСОБА_18 , діючи в рамках попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_19 відповідно до злочинного плану, направленого на заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_30 шляхом обману, використовуючи неправдиві відомості щодо їх статусу, як співробітників Генеральної прокуратури України, а також статусу обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_34 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , які, не будучи обізнаними про злочинний план обвинуваченого ОСОБА_18 щодо заволодіння чужим майном шляхом обману, продовжуючи діяти в рамках попередньої змови з останнім, направленої на присвоєння повноважень спеціального підрозділу СБУ, з метою психологічного тиску на потерпілого та інших свідків, а також створюючи реальність проведення законних слідчих та процесуальних дій, діючими посадовим особами вказаних правоохоронних органів, пройшли на територію домоволодіння АДРЕСА_12 .

Далі, виконуючи свої ролі в рамках попередньої змови між собою, обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , діючи узгоджено між собою, знаходячись на другому поверсі вказаного домоволодіння, повідомили ОСОБА_69 про необхідність складання ним повноважень голови Апостолівської районної державної адміністрації, не маючи на те законного права, застосовуючи психологічний тиск, та схилили ОСОБА_30 до написання вказаної заяви. Після чого, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , продовжуючи реалізацію їх спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_30 , шляхом обману, повідомивши останньому неправдиві відомості щодо необхідності відшкодування витрат, які були здійснені під час революції в Україні, а також про можливість проведення обшуку в результаті якого можуть бути виявлені заборонені речі, висунули потерпілому вимогу про передачу на потреби революції грошових коштів у сумі 30 000,00 доларів США, що станом на 25.02.2014 року згідно курсу НБУ становить 271 131,00 грн., тобто мали намір шляхом обману заволодіти вказаною сумою грошей. Потерпілий ОСОБА_66 , будучи введеним в оману, сприймаючи ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , як співробітників Генеральної прокуратури України, а обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_34 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , як озброєних співробітників спеціального підрозділу СБУ, які представляють нову владу в Україні, повідомив про відсутність у нього вказаної суми грошових коштів, при цьому, запропонував добровільно передати для потреб революції грошову суму у розмірі 30 000,00 грн., яку він зможе зібрати у належному його дружині магазині, розташованого в м. Апостолове, а решту зобов`язався надати продуктами харчування, на що обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , діючи спільно в рамках попередньої змови, погодилися між собою на умови потерпілого.

Після чого, ОСОБА_18 , продовжуючи реалізовувати сумісний з ОСОБА_19 злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_36 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , які не були обізнані про істинні наміри вказаних співучасників злочину, разом з ОСОБА_70 проїхали до магазину ІНФОРМАЦІЯ_13 , який розташований по АДРЕСА_13 , де ОСОБА_66 , усвідомлюючи протиправність дій вказаних осіб, вирвавшись від ОСОБА_18 , забіг до приміщення вказаного магазину та повідомив співробітників магазину про злочин, а за ним, з метою його блокування, забіг ОСОБА_18 та за вказівкою останнього невстановлені в ході судового слідства обвинувачені. Після чого, вказані особи усвідомлюючи можливість їх затримання співробітниками правоохоронних органів, повернулись до мікроавтобусу Форд Транзит, на якому виїхали на Центральну площу м. Апостолове Дніпропетровської області та намагалися втекти, але були затримані працівниками Апостолівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Таким чином, обвинувачені ОСОБА_18 за попередньою змовою з ОСОБА_19 , вчинили всі дії для доведення свого умислу до кінця, однак з причин, що не залежали від їх волі, довести злочин до кінця вони не змогли.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 суду пояснив, що продовжуючи реалізацію своїх планів, наступну поїздку до голови Апостолівської райдержадміністрації ОСОБА_30 , він визначив на 25 лютого 2014 року та разом із ОСОБА_19 на його автомобілі Фольксваген вони направилися до місця проживання потерпілого ОСОБА_30 , а в цей час, інші обвинувачені на орендованому мікроавтобусі також виїхали по зазначеному ним маршруту. Дочекавшись, коли ОСОБА_66 від`їде від будинку, він зателефонував комусь із обвинувачених та попросив затримати автомобіль Опель, на якому пересувався ОСОБА_66 , однак обвинувачені зрозуміли його слова по-своєму, та коли він під`їхав до місця затримання автомобіля, то побачив, що потерпілі вже лежали на землі обличчями донизу. Він підійшов до ОСОБА_30 , вибачився, представився, та під час розмови, вирішили проїхати додому до ОСОБА_30 для продовження розмови. Оскільки, водій ОСОБА_30 виглядав недобре, він запропонував проїхати водію разом із охоронцями у мікроавтобусі, а когось із обвинувачених попросив відігнати автомобіль до місця проживання потерпілого, при цьому, до його планів заволодіння автомобілем не входило та ні з ким із обвинувачених він з цього приводу попередньо не домовлявся. Після чого, він поїхав у своєму автомобілі, ОСОБА_66 разом з деякими обвинуваченими у автомобілі Опель, а решта обвинувачених у мікроавтобусі за ними. Прибувши до місця проживання ОСОБА_30 , з метою попередження можливого насильства з боку останнього, наказав обвинуваченим прослідувати разом із ним до будинку, де він, разом із ОСОБА_70 піднялись на другий поверх, куди також піднявся ОСОБА_19 , який приніс йому папку з документами. Під час розмови з ОСОБА_70 ніхто не вимагав у останнього грошових коштів, а на його пропозицію написати заяву про звільнення з посади, ОСОБА_66 погодився та почав шукати папір та ручку, які не міг знайти, на що він попросив ОСОБА_19 принести папір та ручку, за допомогою яких, ОСОБА_66 добровільно написав заяву про звільнення з посади голови райдержадміністрації. Після цього, він запропонував ОСОБА_69 проїхати до начальника Апостолівського районного відділення міліції ОСОБА_71 , на що погодившись, він разом з ОСОБА_70 в автомобілі останнього та у супроводженні власної охорони, оскільки він боявся провокацій, направилися до м. Апостолове, де зупинилися біля магазину Дзержинський, який знаходився неподалік від райвідділу міліції. Перебуваючи у вказаному місці, він попросив ОСОБА_30 зателефонувати та запросити начальника райвідділу ОСОБА_71 під`їхати до магазину, оскільки побоюючись, сам він не хотів заїжджати до райвідділу, на що ОСОБА_66 зателефонував, однак не міг додзвонитися. В ході очікування, ОСОБА_66 для того, щоб не привертати зайвої уваги, попросив відігнати службовий автомобіль Опель, в якому разом із водієм ОСОБА_72 знаходився хтось із обвинувачених, якому він забув дати команду залишити автомобіль, на що він не заперечував, у зв`язку із чим, автомобіль Опель від`їхав у невідомому напрямку. В цей час, коли вони з ОСОБА_70 розмовляли поруч із магазином, чекаючи ОСОБА_71 , на вулиці проходила жінка, яка впізнала його та назвала на ім`я, у зв`язку із чим, ОСОБА_66 , усвідомлюючи обман, щось повідомляючи по телефону, почав бігти у приміщення магазину. Намагаючись повернути ОСОБА_30 , він дав команду двом обвинуваченим наздогнати ОСОБА_30 , які побігли за останнім, при цьому, між ними відбулася сутичка, однак він відізвав обвинувачених, вони всі разом сіли до автобусу та поїхали у напрямку площі. Під час руху автобусу, він наказав водію розвернутися, однак він не зрозумів, проїхав по вулиці вперед, розвернувся на площі для того, щоб проїхати до райвідділу, оскільки на той момент, він не чув та не бачив співробітників міліції, які відкрили вогонь. Надалі, він наказав зупинити автобус та вийти, після чого, їх затримали.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 суду пояснив, що через тиждень після поїздки до Широківської райдержадміністрації, йому знову зателефонував ОСОБА_18 та попросив з`їздити з ним у відрядження, однак також не пояснивши мети поїздки. Виїхавши на автомобілі ОСОБА_18 Фольксваген близько другої години ранку у напрямку м. Апостолове, він прокинувся вже близько 09.00 години біля ангару, де вони на щось чекали, потім ОСОБА_18 вийшов та через деякий час повернувся. Через деякий час, вони під`їхали до якогось будинку, з якого вийшов чоловік, сів до автомобілю. Вони прослідували за вказаним автомобілем, який на трасі вони побачили вже зупиненим, а поруч знаходилися мікроавтобус та особи у камуфляжі, однак, як зупиняли автомобіль, він не бачив. ОСОБА_18 вийшов з автомобіля та пішов розмовляти з невідомим йому чоловіком, як потім стало відомо ОСОБА_70 , після чого, повернувшись, вони направилися додому до останнього. Прибувши до будинку, вони чекали, доки їм батько ОСОБА_30 не відчинив ворота, після чого, він разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_70 , а також особами у камуфляжі прослідували до будинку. Піднявшись з ОСОБА_18 та потерпілим на другий поверх до кабінету, останні почали між собою спілкуватися, однак у розмові він не втручався, оскільки віддавши ОСОБА_18 портфель, він чекав на відстані. В ході їх спілкування, ОСОБА_18 попросив його надати йому ручку для написання, після чого, він вийшов на вулицю, де залишився чекати. Коли всі вийшли з будинку, він сів до автомобіля Фольксваген, однак йому здалося, що ОСОБА_18 попросив його зачекати біля будинку, у зв`язку із чим, він залишився на місці. Через деякий час, до нього під`їхали співробітники міліції та затримали його.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_20 суду пояснив, що він ніколи і ні з ким не вступав в організовану групу та не вчиняв інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_21 суду пояснив, що через деякий час після поїздки до смт Широке, вони також на мікроавтобусі направилися до м. Апостолове, де зупинившись посеред траси, до них під`їхав обвинувачений ОСОБА_18 , який видав їм форму та муляжі автомата, а також повідомив, що якщо буде їхати автомобіль Опель Омега, необхідно буде водію мікроавтобуса перегородити шлях та зупинити вказаний автомобіль, після чого ОСОБА_18 поїхав на власному автомобілі. Після цього, водій мікроавтобуса сказав, що зателефонував ОСОБА_18 та повідомив, що автомобіль рухається їм назустріч, у зв`язку із чим, розвернув мікроавтобус та коли з`явився автомобіль, перегородив йому шлях для подальшого руху, змусивши зупинитися. Після зупинки, вони вийшли з мікроавтобусу та інтуїтивно розташувалися біля автомобіля, з якого добровільно та без примусу вийшли потерпілі. Надалі, під`їхав ОСОБА_18 , переговорив з потерпілим ОСОБА_70 , з яким він у автомобілі останнього разом з іншими обвинуваченими, ідентифікувати яких не міг, поїхали за мікроавтобусом та автомобілем ОСОБА_18 . Прибувши до місця проживання потерпілого ОСОБА_30 , вони зайшли у двір, але в будинок, куди направилися потерпілий разом з ОСОБА_18 та Грановським, а також рештою обвинувачених, він не заходив, залишившись чекати всіх на дворі. Після виходу обвинувачених з будинку, вони знову сіли до мікроавтобусу та поїхали до магазину, розташованого у м. Апостолове, де залишилися чекати в мікроавтобусі. Зі спливом певного часу, до них підбіг обвинувачений ОСОБА_18 та дав команду рушати з місця, та після цього вони були затримані співробітниками міліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_22 суду пояснив, що під час другої поїздки, йому також зателефонували та повідомили про місце збору, де буде чекати мікроавтобус. Так само, він зустрівся з ОСОБА_36 , з яким на мікроавтобусі вони зібрали інших обвинувачених та направилися у невідомому напрямку, де зупинилися біля дороги, куди до них під`їхав ОСОБА_18 , який привіз води та сказав чекати у вказаному місці. Через деякий час, коли по дорозі їхав автомобіль Опель, водій мікроавтобуса виїхав на дорогу та перегородив дорогу автомобілю Опель, змусивши останній зупинитися, після чого, всі почали вибігати. Коли він вийшов з мікроавтобусу, то побачив, що в автомобілі Опель знаходилися потерпілі ОСОБА_66 та ОСОБА_68 , до яких ніхто з обвинувачених не застосовував насильство. В цей час, до них під`їхав ОСОБА_18 на автомобілі та направився до потерпілого ОСОБА_30 , поспілкувавшись з яким нетривалий час, ОСОБА_18 наказав повертатися до мікроавтобусу та їхати за ним. Оскільки він стояв найближче до водія автомобіля Опель ОСОБА_31 , ОСОБА_18 попросив його посадити водія до салону їх мікроавтобуса з огляду на самопочуття останнього, після чого, вони направилися до місця проживання потерпілого ОСОБА_30 , де прибувши на місце, пасажири автомобіля Опель вийшли та чекали біля огорожі, коли вийшов чоловік та впустив їх у двір. Всіх, хто знаходився в мікроавтобусі також запросили зайти у двір, де він чекав разом із водієм, коли до них вийшов чоловік похилого віку він попросив зайти їх до будинку аби не дразнити собак, яких він хотів покормити. Чекаючи у вказаному місці, він побачив, як з будинку вийшов ОСОБА_66 разом з ОСОБА_18 , які продовжували між собою спілкуватися, при цьому, він почув, як ОСОБА_66 запропонував ОСОБА_18 поїхати на службовому автомобілі, у зв`язку із чим, вони сіли до мікроавтобусу та прослідували за автомобілем Опель до магазину, розташованого у м. Апостолове, де вони зупинилися на площі. В ході очікування, до них сів обвинувачений ОСОБА_18 та наказав їхати, при цьому, в ході руху, він відчув, як мікроавтобус різко повернув у інший бік, під час чого, він чув фрази про те, що під`їжджаємо до міліції. Однак, попереду він побачив співробітників міліції, які почали стріляти по ним з автоматів. Після зупинення мікроавтобусу, вони були затримані співробітниками міліції, які одразу відвезли їх до райвідділу міліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_23 суду пояснив, що після поїздки до Широківської райдержадміністрації, другий виїзд відбувався у лютому 2014 року, під час якого, їх також зібрали у мікроавтобус та повезли в напрямку м. Апостолове, де на трасі їм вручили форму з нашивками СБУ та муляжі автомата. Також ОСОБА_18 роз`яснив їм, що по дорозі буде їхати автомобіль, якому потрібно перегородити дорогу мікроавтобусом та зупинити, так вони і зробили, а подальші дії щодо витягнення з автомобіля потерпілих була особиста ініціатива кожного з обвинувачених, оскільки ОСОБА_18 про це не просив. Після того, як вони зупинили автомобіль, він вийшов з мікроавтобусу та направився до передньої двері, де вже хтось з обвинувачених витягував водія, а ОСОБА_66 сам вийшов із задньої пасажирської двері та ліг на землю по команді когось із обвинувачених. Надалі, на автомобілі Фольксваген під керуванням ОСОБА_19 , під`їхав обвинувачений ОСОБА_18 , який підійшов до потерпілого ОСОБА_30 та представився працівником прокуратури, однак їх подальшу розмову він не чув. Після чого, вони поїхали додому до потерпілого ОСОБА_30 , з яким він поїхав у автомобілі останнього Опель. Перебуваючи у приміщенні будинку ОСОБА_30 , кожен із обвинувачених самовільно розташувався у вибраних ними місцях, а безпосередньо він перебував на першому поверсі, біля сходинок на другий поверх, куди прослідували потерпілий ОСОБА_66 разом із обвинуваченими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , однак про що саме вони розмовляли, він не чув. Через деякий час, обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 спустились разом з потерпілим та повідомили без пояснення причини про те, що потрібно їхати до м. Апостолове. Прибувши до вказаного міста, вони зупинилися біля магазину, де їх в подальшому затримали.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_24 суду пояснив, що після першої поїздки, 24 лютого 2014 року, йому зателефонував обвинувачений ОСОБА_22 та попросив підійти до ресторану Макдональдс, розташованого на ж/м Перемога в м. Дніпропетровську, поруч з його місцем проживання. Прибувши на місце, вони так само з ОСОБА_22 поїхали збирати інших хлопців, після чого, направилися в район м. Апостолове, де зупинившись посеред траси, до них під`їхав обвинувачений ОСОБА_18 , який роздав їм форму та муляжі автомата, а також пояснив їм, про необхідність дочекатися якогось чоловіка, а у разі якщо останній буде рухатися їм назустріч, вони повинні будуть перегородити дорогу та затримати вказаного чоловіка до приїзду ОСОБА_18 . Через деякий час, на дорозі з`явився автомобіль, якому водій їх мікроавтобусу перегородив дорогу, змусивши автомобіль зупинитися, після чого, інші обвинувачені повиходили перші з автобусу, а коли він вийшов, то потерпілі вже перебували на землі. Одразу до них під`їхав ОСОБА_18 на власному автомобілі та наказав повертатися до автобусу та їхати за ним. Прибувши до будинку потерпілого ОСОБА_30 , вони за вказівкою ОСОБА_18 зайшли на територію вказаного домоволодіння, де він та обвинувачений ОСОБА_28 залишилися чекати надворі, а інші обвинувачені разом з потерпілим зайшли до будинку. Повернувшись з будинку, ОСОБА_18 також наказав сідати до мікроавтобуса та їхати за ним. Він з рештою обвинувачених у формі сіли до мікроавтобусу та прослідували до магазину, розташованого у м. Апостолове, де їх потім затримали співробітники міліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_25 суду пояснив, що так само, через неділі дві, йому знову зателефонували та вночі вони на мікроавтобусі направилися у невідомому напрямку. Зупинившись посеред дороги, до них також під`їхав ОСОБА_18 , який видавши їм форму, маски, нашивки та муляжі автомата, наказав чекати у зазначеному місці, де вони повинні були зупинити автомобіль, в якому буде їхати якийсь чоловік. Простоявши у вказаному місці тривалий час, хтось із обвинувачених сказав, що необхідно приготуватися, у зв`язку із чим, вони всі сіли до мікроавтобусу, за допомогою якого, перегородили дорогу автомобілю Опель, змусивши останній зупинитися. Після зупинки автомобіля Опель, перші з мікроавтобуса вибігли інші обвинувачені, а він вийшов, коли потерпілі вже знаходилися на землі. Одразу до них під`їхав ОСОБА_18 , який підійшов до ОСОБА_30 , представився останньому, пред`явивши посвідчення та почав про щось розмовляти, однак про що саме, він не чув, оскільки знаходився біля автомобіля Опель. Закінчивши розмову, ОСОБА_18 попросив його сісти за кермо автомобіля Опель, оскільки водій останнього виглядав погано, в салоні якого також вже знаходилися на задньому пасажирському сидінні ОСОБА_66 з двома обвинуваченими та один із обвинувачених сів на переднє сидіння автомобілю, після чого вони рушили до будинку потерпілого. Під`їхавши до будинку, ОСОБА_66 зателефонував своєму батьку та попросив відчинити ворота, повідомивши, що прибуде у супроводженні правоохоронних органів, у зв`язку із чим, також попросив відвести у кімнату свою дружину. Коли вони вийшли з автомобіля, ОСОБА_66 попросив всіх зайти до будинку, аби не створювати у селі ажіотаж з огляду на кількість людей. Вони пройшли у будинок, в якому він постійно знаходився на кухні, а ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_66 направилися на другий поверх. Через деякий час, до нього спустився обвинувачений ОСОБА_19 та залишився в кухні, а коли спустився ОСОБА_18 , останній наказав збиратися, а йому сказав сідати до автомобіля Опель поруч із водієм на переднє пасажирське сидіння, в той час, як ОСОБА_18 та ОСОБА_66 знаходились разом на задньому сидінні та в ході руху про щось розмовляли. Прибувши до приміщення магазину в м. Апостолове, ОСОБА_18 з ОСОБА_70 спокійно вийшли та направилися у напрямку магазину, де продовжили спілкуватися, а він залишився із водієм чекати у вказаному місці. Під час перебування в автомобілі Опель, йому хтось зателефонував на мобільний телефон та попросив від`хати для того, щоб їх не бачили оточуючі, які почали проявляти інтерес до вказаних подій, у зв`язку із чим, він попросив водія від`їхати у якесь місце, на що останній відвіз їх до церкви, де вони чекали тривалий проміжок часу. Оскільки очікування затягувалося, він почав телефонувати іншим обвинуваченим, однак ніхто не брав телефон, з огляду на що, він попросив водія ввімкнути мобільний телефон, за допомогою якого останній набрав ОСОБА_30 та повідомив, що йому сказали під`хати до магазину. По дорозі до магазину, їх зупинив міліцейський автомобіль, де він був затриманий співробітниками міліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_27 суду пояснив, що через дві неділі після першої поїздки, він разом з іншими обвинуваченими на мікроавтобусі направилися у напрямку м. Апостолове, де зупинилися на дорозі. Через деякий час, до них під`їхав ОСОБА_18 , який наказав їм зупинити автомобіль Опель зеленого кольору. Коли зазначений автомобіль рухався їм назустріч по дорозі, водій мікроавтобуса перегородив йому шлях, змусивши зупинитися, після чого, обвинувачені почали виходити з мікроавтобуса, однак, коли він вийшов, то побачив, що потерпілі вже лягали на землю без будь-якого насильства. В цей час, до них під`їхав ОСОБА_18 , який переговоривши з ОСОБА_70 , сказав посадити водія автомобіля Опель до автобусу, а він з ОСОБА_25 , який сів за кермо автомобіля, а також обвинуваченим ОСОБА_21 разом із потерпілим ОСОБА_70 направилися до місця проживання останнього. Прибувши до будинку ОСОБА_30 , їх всіх запросили до двору, де він з батьком потерпілого пішли подивитися на собак, а ОСОБА_18 разом з ОСОБА_70 та обвинуваченим ОСОБА_19 зайшли до будинку. Повернувшись з будинку, ОСОБА_18 сказав їхати за ним та сів до автомобіля потерпілого, за яким вони направилися у мікроавтобусі до магазину в м. Апостолове, де їх в подальшому затримали.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_28 суду пояснив, що через дві неділі після першої поїздки, йому так само зателефонували та сказали збиратися, після чого, на мікроавтобусі вони направилися у невідомому напрямку, де зупинилися посеред траси, куди до них також під`їхав ОСОБА_18 , який видавши їм нашивки, маски та макети автоматів, наказав зупинити автомобіль, який буде рухатися у їх напрямку, після чого, поїхав, а вони залишилися чекати. В ході очікування, водій мікроавтобуса сказав, що автомобіль їде, у зв`язку із чим, вони зайшли до мікроавтобусу, який перегородив дорогу автомобілю Опель, змусивши останній зупинитися. Коли автомобіль зупинився, вони один за одним почали вибігати з мікроавтобусу, однак, коли він вийшов, то вже побачив, як потерпілі лягають на землю, при цьому, ніхто до останніх не застосовував насильство. В цей час, до них під`їхав ОСОБА_18 , який підійшов до потерпілих, представився, а після нетривалої розмови, наказав обвинуваченим сідати разом із водієм автомобілю Опель до мікроавтобуса та їхати за ним. Приїхавши до місця проживання потерпілого ОСОБА_30 , останній запросив всіх до будинку, побоюючись розгласу серед сусідів, однак він до будинку не заходив, а з деякими обвинуваченими залишився чекати біля входу до будинку. Через 15-20 хвилин, з будинку вийшли ОСОБА_19 , ОСОБА_66 та ОСОБА_18 , який сказав знову сідати до мікроавтобусу та їхати за автомобілем Опель, до якого ОСОБА_18 сів разом із потерпілим ОСОБА_73 . Прибувши до магазину в м. Апостолове, він залишився чекати в мікроавтобусі, в той час, як ОСОБА_66 та ОСОБА_18 розмовляли про щось біля магазину, а через деякий час, до них в мікроавтобус зайшов ОСОБА_18 та наказав від`їжджати та розвертатися, однак їх зупинили та затримали співробітники міліції із застосуванням зброї.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників кримінального провадження, а також надані останніми докази, суд робить висновок про винуватість обвинувачених, з огляду на наступне.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_66 суду пояснив, що на час вчинення щодо нього кримінального правопорушення, він займав посаду голови Апостолівської райдержадміністрації, у зв`язку із чим, 25 лютого 2014 року близько 12.00 години за ним заїхав його водій ОСОБА_68 , з яким він збирався поїхати на роботу до м. Апостолове з метою вирішення поточних питань. Коли вони виходили з будинку, ОСОБА_68 звернув його увагу на припаркований поруч із будинком автомобіль Фольксваген Тігуан, всередині якого перебувало двоє чоловіків, але він не придав вказаній обставині значення та разом із водієм вони направилися у напрямку м. Апостолове. В ході його руху, водій постійно дивився у дзеркала заднього виду та на відрізку шляху між селами Широчане та Михайлівка повідомив його, що вказаний автомобіль їх переслідує. В подальшому, проїхавши невелику відстань, на шляху їх руху з`явився мікроавтобус, який перегородив їх шлях, у зв`язку із чим, водій зупинив автомобіль. Після цього, з вказаного мікроавтобуса вибігли не менше чотирьох людей у камуфляжі з нашивками СБУ та масках, в руках у яких були наявні автомати, які вигукуючи фрази про те, що працює СБУ, витягнули його та водія з автомобіля та поклали обличчям на підлогу. В цей час, до них під`їхав вказаний автомобіль Фольксваген Тігуан, з якого вийшло двоє людей у цивільному одязі, одним із яких був ОСОБА_18 , а другим ОСОБА_19 . Коли ОСОБА_18 підійшов до нього, то одразу представився представником Генеральної прокуратури України, показав посвідчення та повідомив про те, що в країні революція, влада змінилася, у зв`язку із чим, у них є постанова про обшук його місця проживання, а оскільки вони перебувають поруч з його будинком, то обвинувачений ОСОБА_18 вирішив проїхати до останнього для проведення обшуку. Посадивши водія ОСОБА_31 до мікроавтобусу, разом із ним у службовому автомобілі Опель Омега поїхали чотири людини у камуфляжі, один із яких сів за кермо, інші розташувалися на передньому пасажирському сидінні та з обох боків поруч із ним на задньому пасажирському місці. В ході руху, він попросив людей у камуфляжі, яких він сприймав, як робітників правоохоронного органу СБУ, поводитися у будинку спокійно, оскільки в останньому перебувають його дружина з малолітньою дитиною та дідусь похилого віку. Після того, як вони під`їхали до будинку, він зателефонував своїй дружині та попросив, щоб дідусь відчинив ворота, а також попередив її про те, що у будинку буде відбуватися обшук. Коли вони пройшли до будинку, люди у камуфляжній формі та масках розійшлися по будинку, його сім`ю за його проханням відвели до окремої кімнати, а він разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_19 піднялись на другий поверх, де ОСОБА_18 наказав йому написати заяву про звільнення за власним бажанням. Після написання заяви, ОСОБА_18 розповідаючи про грошові втрати людей на майдані, а також про необхідність допомоги останнім, повідомив йому, що для того, щоб у нього під час обшуку нічого не знайшли, йому потрібно передати певну суму грошей. Запитавши у ОСОБА_18 , про яку суму йде мова, останній повідомив йому, що необхідно передати тридцять тисяч доларів США, на що він сказав ОСОБА_18 про відсутність у нього такої суми, однак він може зібрати з наявних у нього сільських магазинах близько тридцяти тисяч гривень, а решту суми він може замінити продуктами та речами. Порадившись із обвинуваченим ОСОБА_19 , ОСОБА_18 погодився на його умови, у зв`язку із чим, він попросив дружину зателефонувати адміністратору магазину Дзержинський ОСОБА_74 , розташованого в м. Апостолове, для збирання останньою зазначеної грошової суми. Після телефонної розмови, вони почали виходити із приміщення будинку, однак один із чоловіків у формі з нашивкою СБУ, повідомив, що бажає залишитися та дочекатися їх повернення в будинку, однак він заперечив та сказав, що якщо хтось залишиться, ніяких грошей не буде, на що обвинувачений ОСОБА_18 наказав всім залишити приміщення будинку. Коли вони вийшли з будинку, люди у спеціальній формі сіли до мікроавтобусу, а він на службовому автомобілі під керуванням свого водія, куди разом із ним сіли ОСОБА_18 та ще один чоловік у формі, який розмістився на передньому пасажирському сидінні, направилися до магазину Дзержинський в м. Апостолове. Прибувши до магазину, він разом із обвинуваченим ОСОБА_18 зайшли до приміщення останнього, а чоловіки у формі залишилися їх чекати в мікроавтобусі, а водій з іншим чоловіком у формі в його службовому автомобілі. Перебуваючи в магазині, він запитав у продавців про місцеперебування адміністратора, на що йому повідомили про відсутність останньої, яка поїхала збирати гроші, у зв`язку із чим, вони стали чекати та вийшли на вулицю. Оскільки з огляду на попередні розмови з обвинуваченим ОСОБА_18 в автомобілі, у нього вже виникли сумніви щодо справжності намірів останнього, він намагався по телефону додзвонитися до начальника райвідділу, але лінія була зайнята. В цей час, коли вони разом із ОСОБА_75 перебували на вулиці біля магазину, проходила якась жінка та привітавши ОСОБА_18 , назвала його ім`ям ОСОБА_76 , що остаточно позбавило його сумнівів щодо вказаної особи, оскільки останній представлявся йому зовсім іншими даними. Намагаючись потягнути час, він запитав у ОСОБА_18 про те, які будуть підтвердження передачі ним зазначених грошових коштів, на що ОСОБА_18 відповів, що залишить розписку, однак він попросив, щоб вказана розписка була завірена також начальником міліції, для чого запропонував запросити останнього. Усвідомлюючи своє викриття, обвинувачений ОСОБА_18 одразу наказав відігнати автомобіль Опель Омега з його водієм, а також показав чоловікам у формі підійти до нього та після того, як останні підійшли до них, ОСОБА_18 наказав їм затримати мене, у зв`язку із чим, між ним та чоловіками у формі зав`язалася невелика сутичка, в ході якої він відштовхнув останніх та заскочив до магазину, де тримаючи у руці мобільний телефон, зміг додзвонитися до начальника міліції, який повідомив, що знає ситуацію та перебуває поруч. При цьому, до магазину за ним також заскочили вказані люди у формі з нашивками СБУ та автоматами в руках, з одним із яких у нього знову відбулася сутичка, в ході якої, вказаний чоловік випустив із рук автомат, піднявши який, вказаний чоловік вибіг із магазину. Наказавши співробітникам магазину зачинити двері та відійти від вікон, він через деякий час почув постріли та зателефонувавши начальнику міліції, дізнався про затримання вказаних осіб. Надалі, до місця пригоди прибув його син, який також повідомив, що біля будинку залишився чекати ще один автомобіль, у зв`язку із чим, він попросив начальника міліції направити до місця його проживання співробітників міліції, які затримали у вказаному автомобілі обвинуваченого ОСОБА_19 . Крім цього, через деякий час він додзвонився до водія ОСОБА_31 , який повідомив, що знаходиться біля кладовища, а чоловік у формі запитує чи довго ще будуть рахувати грошові кошти, на що він поросив водія повернутися до магазину Дзержинський. Після того, як автомобіль Опель Омега під`їхав до магазину, чоловік у формі, який знаходився разом із водієм був затриманий на місці співробітниками міліції.

Вищевказані обставини потерпілий ОСОБА_66 також добровільно, впевнено та послідовно відтворив в ході проведеного з ним під час досудового розслідування слідчого експерименту, що було зафіксовано відповідним протоколом від 24 червня 2014 року (т.4, а.с. 49-50), а також на електронний носій, зміст якого судом було відтворено у судовому засіданні, з безпосереднім сприйняттям судом зафіксованих в ході даної слідчої дії фактичних даних, з яких вбачається, що потерпілий послідовно відтворив всі обставини вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, вказавши безпосередньо на місці на обставини вчиненого щодо нього та його водія ОСОБА_31 кримінального правопорушення, конкретні дії обвинувачених, характер подальшого спілкування з ОСОБА_18 , який представившись співробітником Генеральної прокуратури України в присутності ОСОБА_19 , просив передати йому для потреб революції грошові кошти, повідомивши про можливість проведення обшуку за місцем проживання потерпілого, а також, з виїздом на місце, вказав на всі обставини, які відбувалися біля магазину Дзержинський в м. Апостолове, при цьому, враховуючи, що зазначені потерпілим обставини, не суперечать його показанням у судовому засіданні, суд вважає їх достовірними, а отже приймає їх до уваги.

Із показань потерпілого ОСОБА_31 судом встановлено, що 25 лютого 2014 року на службовому автомобілі Опель він під`їхав до місця проживання свого начальника ОСОБА_30 , забравши якого, вони направилися до м. Апостолове. На шляху їх руху між селами Широчане та Михайлівка, їм перегородив дорогу мікроавтобус, змусивши зупинитися, з якого вибігли люди у формі з нашивками СБУ, у масках та з автоматами, які витягли його та ОСОБА_30 з автомобіля, поклавши обличчям до землі, в процесі чого, він вдарився обличчям об асфальт. Після цього, його посадили у мікроавтобус, на якому вони повернулися до місця проживання ОСОБА_30 , де близько 9-10 чоловіків у формі та масках, а також двоє чоловіків без масок, яких він не роздивився зайшли до будинку, а він залишився чекати біля веранди з одним із чоловіків у формі. Після того, як всі вийшли з будинку, він сів за кермо службового автомобіля Опель, у якому на передньому пасажирському сидінні розташувався чоловік у формі з автоматом, а позаду сіли ОСОБА_66 та інший чоловік. На його запитання про напрямок руху, ОСОБА_66 сказав йому їхати до магазину Дзержинський, розташованого в м. Апостолове. Під`їхавши до магазину, ОСОБА_66 з іншим чоловіком вийшли, а чоловік у формі з автоматом залишився разом із ним в автомобілі, який через деякий час наказав йому від`їхати від магазину, у зв`язку із чим, вони направилися до кладовища, де залишилися чекати. Через деякий час, йому зателефонував ОСОБА_66 та попросив під`їхати до магазину, де в подальшому чоловік у формі був затриманий співробітниками міліції.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_77 суду пояснила, що наприкінці лютого 2014 року, точної дати вона не пам`ятає, її чоловік ОСОБА_66 поїхав на роботу, однак через невеликий проміжок часу, останній зателефонував їй та повідомив, що повертається додому, а також попросив відчинити ворота, вона спочатку не зрозуміла, що відбувається, однак коли її чоловік зайшов у супроводі людей у формі СБУ та з автоматами , вона зрозуміла, що щось сталося. Після цього, вказані особи наказали їм вимкнути телефони та забравши останні, попросили прослідувати її з маленькою дитиною у кімнату, де вони залишилися чекати. Через деякий час, її покликав ОСОБА_66 та у присутності вказаних осіб попросив зателефонувати адміністратору магазину ОСОБА_74 для того, щоб остання зібрала для нього тридцять тисяч гривень. Зателефонувавши ОСОБА_74 , вона попросила останню поїхати на базу та позичити грошові кошти у борг в сумі тридцять тисяч гривень, які передати ОСОБА_69 біля магазину Дзержинський. Після того, як чоловік разом із вказаними озброєними особами у формі СБУ поїхали з будинку, вона одразу зателефонувала своєму сину та розповіла про вказані обставини, а через невеликий проміжок часу, до неї підійшов дідусь ОСОБА_78 та повідомив їй, що біля будинку чергує невідомий автомобіль, у зв`язку із чим, вона повторно зателефонувала сину, який наказав їй сховатися.

Свідок ОСОБА_78 , будучи допитаним у судовому засіданні, повідомив, що у лютому 2014 року, точної дати він не пам`ятає, його син ОСОБА_66 поїхав на роботу, а він в цей час вийшов на двір нагодувати собак. Через деякий час, вийшла ОСОБА_77 та попросила відчинити ворота. Відчинивши ворота, у двір увірвалося двоє чоловіків у формі з нашивками СБУ та з автоматами, які одразу почали його запитувати, хто ще перебуває у будинку та що де знаходиться, на що він пройшов з ними до вольєру для собак. Повернувшись до будинку, поруч з останнім знаходився водій ОСОБА_30 , а інші чоловіки у формі та в масках, в руках яких були наявні автомати, перебували біля входу. Після цього, вказані чоловіки у формі близько 10 осіб, а також двоє осіб у цивільному одязі пройшли до будинку, та після того, як у нього перевірили відсутність мобільного телефону, провели його з онучкою та ОСОБА_79 до кімнати. В подальшому, ОСОБА_77 повідомила йому, що вказані особи вже від`їжджають, у зв`язку із чим, він вирішив вийти на вулицю, де побачив біля будинку припаркований джип. Підійшовши до останнього, він побачив, що всередині чекав чоловік, який на його запитання про причини перебування у даному місці, відповів, що зараз він поїде. Повернувшись додому, він розповів про вказаний транспортний засіб ОСОБА_80 , після чого, продовжував займатися своїми справами.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_74 суду пояснила, що працюючи завідуючою магазину Дзержинський, розташованого в м. Апостолове, 25 лютого 2014 року їй зателефонувала ОСОБА_81 , та попросила зібрати грошові кошти у сумі тридцять тисячі гривень, які необхідно було передати біля магазину ОСОБА_82 . З метою отримання вказаної грошової суми, вона поїхала на розташовану поруч оптову базу, де отримала від підприємців у борг грошові кошти на зазначену суму, після чого, направилася до магазину, однак їй зателефонували та повідомили про те, що грошові кошти вже непотрібні, а біля магазину йде перестрілка, у зв`язку із чим, вона не доїхала до магазину.

Із показань свідка ОСОБА_83 судом встановлено, що у звичайний робочий день до магазину Дзержинський у супроводжені незнайомого їй чоловіка зайшов ОСОБА_66 та запитав у неї про місцезнаходження ОСОБА_74 , на що вона відповіла про відсутність останньої в магазині. Зачекавши декілька хвилин в магазині, ОСОБА_66 та чоловік поруч з останнім вийшли на вулицю, де у вікно вона побачила, що до ОСОБА_30 , який намагався комусь зателефонувати, підбігли чоловіки у формі та почали хватати ОСОБА_30 за руки, однак останній вирвався та забіг до магазину, до якого за ОСОБА_70 забігло також двоє чоловіків у формі, з нашивками СБУ та масками, а також автоматами в руках, один із яких почав тримати ОСОБА_30 , а інший намагався вибити з його рук мобільний телефон, однак у одного із вказаних осіб розпався автомат, у зв`язку із чим, спочатку один чоловік у формі вибіг, а за ним й інший. В цей час, ОСОБА_66 наказав зачинити магазин та викликати міліцію.

Свідок ОСОБА_84 суду повідомила, що працюючи продавцем кондитерського відділу у магазині Дзержинський в м. Апостолове, вона стала очевидцем того, як до магазину зайшов ОСОБА_66 з незнайомим їй чоловіком, з яким потім вони вийшли на вулицю. Через деякий час, ОСОБА_66 , намагаючись комусь зателефонувати, знову забіг до магазину, за яким також забіг чоловік у масці та з автоматом, наздогнав потерпілого та вибив з його рук мобільний телефон, однак в цей час у чоловіка в масці автомат випав з рук та розпався. Підібравши автомат, вказаний чоловік у масці вибіг з магазину, а на вулиці вона почула постріли.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_85 суду пояснила, що того дня, вона працювала у горілчаному відділі магазину Дзержинський в м. Апостолове, коли до приміщення останнього зайшов ОСОБА_66 разом із незнайомим їй чоловіком, та направившись до продуктового відділу, ОСОБА_66 звернувся до ОСОБА_83 із запитанням про місцеперебування ОСОБА_74 , та почувши про відсутність останньої, відійшов та став чекати з вказаним чоловіком в магазині. Потім, ОСОБА_66 та незнайомий їй чоловік залишили приміщення магазину та чекали надворі, де через вікно вона побачила, як до ОСОБА_30 підійшов чоловік у масці, а через деякий час ОСОБА_66 швидко забіг до магазину, за яким забігло також двоє чоловіків у чорній формі з нашивками СБУ та автоматами в руках, які наздогнали ОСОБА_30 та один із вказаних чоловіків у формі почав бити ОСОБА_30 по руках прикладом автомату, намагаючись вибити з рук мобільний телефон, а інший чоловік у формі в цей час вибіг з магазину. Однак, після того, як у чоловіка в формі, який бив ОСОБА_30 розпався автомат, він також побіг на вихід з магазину. Надалі, вона не бачила подальші події, оскільки пішла до підсобки, де почула постріли, а коли повернулася, то ОСОБА_66 сказав їй зателефонувати ОСОБА_74 та повідомити останню про те, що не треба привозити грошові кошти, а потім ОСОБА_66 , наказавши зачинити магазин, вийшов на вулицю.

Із показань свідка ОСОБА_86 судом встановлено, що вона не пам`ятає точного дня, коли проходячи біля магазину Дзержинський в м. Апостолове, вона зустріла ОСОБА_30 , разом з яким стояв обвинувачений ОСОБА_18 , з яким вона привіталася, назвавши його ім`я. Після цього, направилася далі, де проходячи поруч із райвідділом, вона побачила, як з приміщення останнього вибігали співробітники міліції з автоматами, а через деякий час вона також чула постріли.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_87 суду підтвердив, що у лютому 2014 року на прохання раніше йому знайомого обвинуваченого ОСОБА_18 , він показав останньому місце розташування селища Широчане, заїхавши в яке, ОСОБА_18 побачивши будинок, запитав про його господаря, на що він повідомив ОСОБА_18 про те, що це будинок голови Апостолівської райдержадміністрації, після чого, ОСОБА_18 сказав, що йому більше не треба нічого показувати і вони поїхали додому.

Свідок ОСОБА_88 , будучи допитаним у судовому засіданні, суду пояснив, що перебуваючи на посаді начальника Апостолівського райвідділу міліції, 25 лютого 2014 року близько 13.00 години, йому зателефонувала прокурор району ОСОБА_89 та повідомила про те, що їй зателефонував прокурор прокуратури ОСОБА_90 та розповів, що його батька - голову райдержадміністрації ОСОБА_30 затримали невідомі особи у спеціальній формі та з автоматами, які спочатку з силою доставили останнього додому, а після того, направилися до належного дружині ОСОБА_30 магазину Дзержинський в м. Апостолове, оскільки вимагали у останнього грошові кошти, при цьому, перед цим, йому на мобільний телефон дзвонив ОСОБА_66 , однак додзвонившись до нього, ОСОБА_66 нічого не казав, а було чутно тільки голоси. Усвідомлюючи про вчинення щодо ОСОБА_30 кримінального правопорушення озброєними особами, а також, враховуючи наявну у них раніше інформацію про вимагання озброєними особами із нашивками СБУ грошових коштів у Широківському районі, він віддав наказ зібрати групу захоплення з числа співробітників райвідділу та екіпірувавши останніх, вони вирушили до магазину, який знаходився на невеликій відстані від будівлі райвідділу. Коли вони підходили до магазину, то він побачив, що біля останнього перебувало декілька чоловік, вдягнених у чорну уніформу з автоматами Калашникова в руках, один із яких, побачивши співробітників міліції, забіг до магазину, з якого вибіг з ще декількома особами, вдягненими у спеціальну форму. Розуміючи, що вказані особи намагаються сісти до розташованого поряд з ними мікроавтобусу, він почав кричати, що прибула міліція та вимагав залишатися на місці, на що вказані особи, не реагуючи на вимоги, застрибнули до мікроавтобусу, який рушив до центральної площі м. Апостолове, у зв`язку із чим, він дав наказ співробітникам міліції з метою зупинки транспортного засобу відкрити вогонь по колесам. Після того, як мікроавтобус доїхав до кінця площі, де неможливо проїхати, останній розвернувся та поїхав їм назустріч та зупинився. Після зупинки мікроавтобусу, декілька хвилин ніхто не виходив, на що він наказав особам всередині вийти на вулицю, після чого, вказані особи, які вже зняли із себе уніформу, залишивши всі речі в мікроавтобусі, почали по одному виходити на вулицю, де були затримані співробітниками міліції.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 25 лютого 2014 року (т.2, а.с. 15-19), органом досудового розслідування на центральний площі біля будинку № 61 по вул. Леніна в м. Апостолове, Дніпропетровської області був оглянутий автомобіль Ford Transit, з наклеєними реєстраційними номерами НОМЕР_11 , під якими знаходились справжні реєстраційні номери даного транспортного засобу НОМЕР_10 , при цьому, в ході огляду даного транспортного засобу у лівому куті заднього правого скла, у верхній частині лівого переднього крила та задній лівій двері були виявлені отвори діаметром 5 мм, характерні для вогнепальних пострілів.

Як вбачається судом з протоколу огляду місця події від 25 лютого 2014 року (т. 2, а.с. 33-37), слідчим за участю двох понятих та володільця ОСОБА_31 було проведено огляд транспортного засобу Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_13 , розташованого поблизу магазину Дзержинський по вул. Дзержинського, 2 в м. Апостолове Дніпропетровської області, під час якого, на задньому сидінні були виявлені та вилучені куртка чорного кольору з нашивкою на спині та плечі із абревіатурою СБУ, шапку чорного кольору з вирізами для очей та рота, предмет, схожий на автомат Калашникова без серійних номерів, шкіряні обрізані рукавички.

В подальшому, вилучений під час вищезазначеного огляду предмет, схожий на автомат Калашникова був оглянутий в ході досудового слідства, про що складався відповідний протокол огляду від 16 квітня 2014 року (т.5, а.с. 1-5), та переданий у якості об`єкту дослідження для проведення судової балістичної експертизи № 58/07-138 від 30.04.2014 року, відповідно до висновків якої, предмет, вилучений 25 лютого 2014 року в ході проведення огляду автомобіля Опель Омега, р/н НОМЕР_13 , виготовлений заводським способом і є іграшкою, що має форму автомату системи Калашникова зі складним прикладом. Даний предмет до категорії вогнепальної зброї не відноситься, конструкція даної іграшки дозволяє робити постріли пластмасовими кульками діаметром 6 мм.

Також, в ході огляду місця події від 27 лютого 2014 року (т.2, а.с. 100-104), в приміщенні відділення службового автомобіля, призначеного для перевезення затриманих осіб, розташованого у дворі Апостолівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській, слідчим у присутності двох понятих було виявлено та вилучено пластмасове службове посвідчення із наступними надписами: Прокуратура України, службове посвідчення № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_91 , видане 01.11.2012 року, дійсне до 01.11.2017 року, Генеральна прокуратура, головне слідче управління, посада: заступник начальника першого слідчого відділу Головного управління, радник юстиції, прокурор регіону, підпис ОСОБА_92 , № 013459. Виготовлене АА № 016065 ТОВ Знак, Консорціум СДАПС, Зам № 0100-2012.03, яке після вилучення було передано спочатку для проведення судової технічної експертизи документів, відповідно до висновків якої № 58/06-196 від 23 травня 2014 року (т.8, а.с. 124-126), бланк службового посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_32 , виготовлено способом струминного друку за допомогою кольорової копіювально-розмножувальної техніки струминного типу, а після цього, являлось об`єктом дослідження судової портретної експертизи, з висновків якої № 58/08-224 від 18 липня 2014 року (т.8, а.с. 131-138), випливає, що на зображенні, розташованому в посвідченні з надписом Генеральна прокуратура № 013459 на ім`я ОСОБА_32 та на фотокартках, розташованих на 1-й і 5-й сторінках наданого для дослідження для порівняння зовнішності паспорту громадянина України серії НОМЕР_14 , виданого 07.07.2014 року Бабушкінським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , зображено одну і ту ж саму особу.

Із показань допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_65 судом встановлено, що до зустрічі із обвинуваченими, він займався міжміськими перевозками, однак у зв`язку із звільненням з роботи, він за об`явою приїхав для працевлаштування до фірми, де під час співбесіди йому запропонували возити охоронців, у зв`язку із чим, залишивши свій мобільний телефон, він поїхав по своїм справам. Через деякий час, йому зателефонували та запропонували зустрітися для обговорення умов перевезення охоронців. На зустріч, яка відбулася 24 лютого 2014 року, до нього прийшов обвинувачений ОСОБА_20 , який під час розмови, повідомив йому характер роботи, який полягав у здійсненні перевезення хлопців по визначеному маршруту, умови оплати його послуг, а також надав телефонний номер обвинуваченого ОСОБА_18 , повідомивши, що останній докладно розповість про напрямок маршруту. Наступного дня, 25 лютого 2014 року близько 02.00 години, йому вже було необхідно забрати хлопців з різних місць їх знаходження, які йому повідомив ОСОБА_20 , у зв`язку із чим, він спочатку поїхав на ж/м Перемога в м. Дніпропетровськ, після чого, направився до м. Дніпродзержинська, та після цього йому зателефонував ОСОБА_18 та повідомив про необхідність слідування до м. Апостолове, періодично вказуючи напрямок подальшого руху та місце, де він їх зустріне. Прибувши до вказаного ОСОБА_18 місця, останній представився співробітником прокуратури, видав хлопцям форму та автомати, які він сприйняв за справжні, а також надав йому номерні знаки для того, щоб почепити замість його номерних знаків, закріплених на мікроавтобусі, при цьому, пояснивши йому, що зараз будуть проводитися дії по затриманню злочинників, у зв`язку із чим, попросив за його вимогою перекрити дорогу автомобілю, який буде рухатися у їх напрямку. На його запитання про участь у даній ситуації, обвинувачений ОСОБА_18 повідомив, що на даний час у правоохоронних органів не вистачає коштів, а отже вони залучають осіб ззовні для допомоги у здійсненні вказаних заходів. Надалі, ОСОБА_18 показав їм місце, де необхідно перекрити дорогу автомобілю та поїхав на власному автомобілі. Через деякий час, ОСОБА_18 передзвонив та повідомив, що автомобіль вже рухається до них, у зв`язку із чим, він направився на зустріч автомобілю Опель, якому він перегородив дорогу, змусивши автомобіль зупинитися. Після зупинки автомобіля, він тільки бачив, як з мікроавтобуса вийшло декілька хлопців у формі, відкрили двері автомобіля та витягли потерпілих, після чого, під`їхав ОСОБА_18 , який поспілкувавшись з одним із потерпілих, сказав їхати за ним до будинку потерпілого ОСОБА_93 . Прибувши до будинку останнього, він залишився в автомобілі, а решта обвинувачених направилася до будинку, після повернення з якого, вони поїхали до магазину Дзержинський в м. Апостолове, де він та обвинувачені у формі залишилися чекати в мікроавтобусі, а ОСОБА_18 та потерпілий ОСОБА_66 направилися до магазину. Через деякий час, коли потерпілий та ОСОБА_18 знаходилися на вулиці біля магазину, до останнього підійшла жінка та привіталася, після чого, потерпілий побіг до магазину, а ОСОБА_18 за ним, потім вискочив та наказав швидко рушати з місця. Після цього, у дзеркало заднього виду він побачив, що по транспортному засобу відкрили вогонь, однак, оскільки за напрямком їх руху було перекрито, хтось із хлопців вигукнув про необхідність їхати до райвідділу, у зв`язку із чим, вони розвернулися та поїхали назустріч правоохоронним органам, які їх в подальшому затримали.

Вищевказані обставини свідок ОСОБА_94 також підтвердив в ході слідчого експерименту за його участю, що було зафіксовано відповідним протоколом від 12 травня 2014 року (т.4, а.с. 223-230), в ході проведення якого, свідок у присутності захисника та двох понятих добровільно, впевнено та послідовно розповів про відомі йому обставини поїздки до м. Апостолове, зазначивши дату та час, коли йому зателефонував незнайомий чоловік на ім`я ОСОБА_42 та повідомив про місце, де необхідно забрати охоронців, подальший напрямок їх руху в бік м. Апостолове, після чого, свідок з виїздом на місце вказав на ділянку дороги Михайлівка - Широчани, де він на своєму автомобілі марки Форд Транзит зупинився, куди через деякий час під`їхав чоловік та передав обвинуваченим нашивки з надписом СБУ, а також автомати Калашникова, а в подальшому у вказаному місці він своїм транспортним засобом перекрив шлях автомобілю Опель, з якого чоловіки у формі витягли двох осіб, з одним із яких потім розмовляв вищезазначений чоловік, під`їхавши одразу після зупинення автомобіля Опель. Надалі, свідок також показав, що після розмови, водія автомобіля Опель посадили до його автомобіля та вони направилися до будинку, розташованого в с. Широчани, прибувши до якого, він залишився чекати в автомобілі, а через деякий час, вони рушили до магазину Дзержинський, розташованого в м. Апостолове, де також зачекавши певний проміжок часу, забіг чоловік, який віддавав команди та наказав від`їжджати, але в цей час по його автомобілю почали стріляти працівники міліції, які їх затримали.

Крім цього, в рамках досудового розслідування також були проведені слідчі експерименти за участю обвинувачених ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 та ОСОБА_19 , що було зафіксовано відповідними протоколами від 29 квітня 2014 року, 30 квітня 2014 року, 06 травня 2014 року, 08 травня 2014 року (т.4, а.с. 183-194, 195-204, 205-212, 213-222), в ході яких, останні добровільно та послідовно уточнили дату, час та місце, коли вони прибули до м. Апостолове, місце їх розташування під час зупинення автомобіля Опель та конкретні дії кожного із обвинувачених після затримання, а також місце їх перебування під час їх поїздки до будинку ОСОБА_30 в с. Широчани, зазначивши при цьому, що в автомобілі Опель разом із потерпілим перебували ОСОБА_25 , який розташувався за кермом, а обвинувачені ОСОБА_21 та ОСОБА_23 сіли біля потерпілого. Також, під час даних слідчих дій, обвинувачені вказали на місці будинок, в якому вони перебували певний проміжок часу та після команди ОСОБА_18 направилися до магазину Дзержинський в м. Апостолове, де ОСОБА_18 з потерпілим пішли до магазину, а вони залишилися чекати в мікроавтобусі Форд Транзит, після чого, обвинувачені показали напрямок руху транспортного засобу Форд Транзит, коли вони намагалися поїхати з міста, однак були затримані співробітниками міліції, які застосовували вогнепальну зброю, обстрілюючи мікроавтобус.

Враховуючи, що зазначені під час даних слідчих дій показання свідка та обвинувачених не суперечать їх показанням в судовому засіданні, суд вважає за можливе прийняти їх до уваги та надати оцінку у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами.

Крім цього, органом досудового розслідування у якості доказу був наданий протокол огляду місця події від 25 лютого 2014 року (т.2, а.с. 21-32), відповідно до якого слідчим у присутності двох понятих було оглянуто салон автомобіля Форд Транзит, із якого вилучено предмети, які використовувалися обвинуваченими для вчинення кримінального правопорушення, визнані в подальшому органом досудового розслідування у якості речових доказів та оглянуті під час досудового слідства (т. 2, а.с. 88-99, т.5, а.с. 152-182), однак суд не може прийняти встановлені під час даної слідчої дії докази до уваги з огляду на їх недопустимість, оскільки, як встановлено судом з показань свідка ОСОБА_65 , який попереджався про кримінальну відповідальність, у зв`язку із чим, суд позбавлений будь-яких сумнівів щодо правдивості показань останнього, дозвіл на проведення огляду належного його дружині транспортного засобу Форд Транзит, який він використовував того дня, був наданий ним співробітникам міліції через місяць після вказаних подій, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 233 КПК України, за вимогами якої, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше, як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє або на підставі ухвали слідчого судді, при цьому, згода повинна відбиратися у володільця виключно до проведення такого огляду. Більш того, як встановлено судом з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_65 також підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, затримувався на місці разом з іншими обвинуваченими, про що свідчить протокол затримання останнього від 25 лютого 2014 року (т.3, а.с. 164-166), в той час, як огляд транспортного засобу проводився за його відсутності, а отже фактично огляд іншого володіння особи відбувався у зв`язку із невідкладними обставинами, пов`язаними з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, що у такому випадку, зумовлювало застосування положень ч. 3 ст. 233 КПК України, відповідно до якої, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після закінчення таких дій звернутися з клопотанням про провадження обшуку до слідчого судді, однак, як свідчать матеріали кримінального провадження, ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення огляду іншого володіння особи без отримання попереднього дозволу на проведення вказаних дій, відсутня.

Також, суд погоджується з доводами сторони захисту щодо необхідності визнання недопустимими доказами по даному кримінальному провадженню протокол огляду автомобіля Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.2, а.с. 42-49), а також встановлені під час останнього речі та документи, у зв`язку із грубим порушенням органом досудового розслідування вимог ст.ст. 104, 233, 234, 237 КПК України, оскільки дійсно, як встановлено в ході судового слідства, огляд вказаного транспортного засобу проводився слідчим у присутності обвинуваченого ОСОБА_19 та двох понятих 25 лютого 2014 року в період часу з 19.05 годині до 22.00 години, в той же час, при дослідженні у судовому засіданні змісту процесуальних документів, які відображають обставини затримання ОСОБА_19 у якості підозрюваного (т.2, а.с. 107-109), судом встановлено, що особистий обшук останнього та огляд його речей проводився слідчим у присутності понятих того ж дня об 19.27 годині, тобто у час проведення огляду вищезазначеного транспортного засобу, при цьому, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 логічно та послідовно пояснив, що добровільної згоди на проведення обшуку автомобіля Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в момент його проведення він слідчому не надавав та під час огляду автомобіля присутнім не був, однак через деякий час, перебуваючи в умовах слідчого ізолятору, до нього прибув слідчий, який під приводом надання дозволу зустрітися з родичами, попросив його підписати заяву та протокол про проведення огляду транспортного засобу, на що він погодився, підписавши зазначені документи, у зв`язку із чим, враховуючи вищезазначені обставини у сукупності із фактичними даними, отриманими судом з вищезазначених офіційних письмових процесуальних документів, які суперечать один одному, а також з урахуванням показань свідка ОСОБА_65 , який так само повідомив суду, що заява на проведення огляду належного його дружині мікроавтобуса була ним написана значно пізніше після проведення огляду, у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо написання обвинуваченим ОСОБА_19 у день проведення даної слідчої дії заяви про дозвіл на огляд транспортного засобу, володільцем якого до того ж останній не був, про що він заявляв органу досудового розслідування, оскільки був затриманий біля автомобілю, а також участі не брав під час огляду транспортного засобу, а отже, враховуючи відсутність ухвали слідчого судді щодо надання дозволу на проведення огляду даного володіння особи, беручи до уваги суттєві протиріччя в даній частині, суд, керуючись вимогами ст. 62 Конституції України та ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, вважає за необхідне визнати вищезазначений протокол огляду транспортного засобу та всі встановлені під час даної слідчої дії докази недопустимими, у зв`язку із чим, суд також не посилається в мотивувальній частині вироку на такі докази вини обвинувачених, які були надані стороною обвинувачення, як, протоколи огляду речей та документів, вилучених під час вказаної слідчої дії (т.2, а.с. 88-99, т.5, а.с. 8-27, 107-151, 203-250), в тому числі фактичні дані, отримані судом шляхом безпосереднього їх дослідження в судовому засіданні, експертні дослідження, проведені щодо вказаних речей та документів (т.8, а.с. 111-118, 195-198).

Таким чином, дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників кримінального провадження, а також надані останніми докази, які були оцінені та проаналізовані судом з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вони у своїй сукупності є достатніми для встановлення фактичних даних, які вказують, на підставі ч. 3 ст. 337 КПК України, на необхідність виходу судом за межі частини пред`явленого обвинувачення в сторону його зменшення шляхом перекваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_25 на менш тяжкі кримінальні правопорушення, а також суд вважає за необхідне виправдати обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 в частині пред`явленого їм звинувачення, з огляду на наступне.

Так, органом досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 було пред`явлено звинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 341 та ч. 2 ст. 353, а також ч. 4 ст. 189 КК України, вчинення яких інкримінується обвинуваченим у складі організованої групи, однак, дослідивши у судовому засіданні безпосередньо надані учасниками судового провадження докази, заслухавши показання самих обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які заперечували свою діяльність у складі організованої групи, а також проаналізувавши у своїй сукупності показання допитаних у судовому засіданні потерпілих та свідків щодо характеру дій кожного із обвинувачених, а також дослідивши письмові докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що органом досудового розслідування та прокурором під час судового розгляду не було надано суду безсумнівних та беззаперечних доказів наявності між вищевказаними особами обов`язкових ознак, притаманних організованій групі, зокрема таких, як стійкість такого об`єднання, учасники якого зорганізувалися для вчинення двох чи більше злочинів, а також наявність між учасниками такого об`єднання єдиного плану злочинної діяльності з розподілом функцій кожного учасника, який повинен бути відомий всім учасникам такої групи, при цьому, таких ознак не було здобуто судом й під час судового слідства по даному кримінальному провадженню. Оскільки з досліджених судом доказів встановлено, що за епізодом злочинної діяльності стосовно потерпілого ОСОБА_29 участь в заволодінні чужим майном та придбанні права на майно шляхом обману за попередньою змовою приймали ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які були обізнані щодо злочинного плану обвинуваченого ОСОБА_18 , пов`язаного із заволодінням чужим майном та придбання права на майно шляхом обману, для чого також були використані інші обвинувачені з метою створення умов для реалізації вказаних злочинних намірів, в той же час, у суду відсутні будь-які докази стверджувати, що про вказаний злочинний план було відомо обвинуваченим ОСОБА_95 та ОСОБА_22 , функції яких полягали як раз у створенні в якості виконавців відповідних умов реалізації злочинного плану обвинуваченого ОСОБА_18 .

Крім того, за епізодом злочинної діяльності щодо потерпілого ОСОБА_30 , також судом встановлено, що про злочинний план обвинуваченого ОСОБА_18 , пов`язаного з заволодінням шляхом обману грошовими коштами потерпілого, було відомо лише ОСОБА_19 , який діючи за попередньою змовою з ОСОБА_18 , виконував свою активну роль у реалізації їх спільної домовленості, в той час, як інші обвинувачені, не будучи обізнаними про такий план, створювали своїми діями умови для реалізації такого злочинного плану, а отже викладені обставини, свідчать про відсутність стійкості об`єднання, оскільки в рамках судового слідства не було також встановлено достатніх фактичних даних, які б вказували на причетність обвинуваченого ОСОБА_20 до вчинення злочину щодо потерпілого ОСОБА_93 . Більш того, судом було встановлено, що перед реалізацією свого злочинного плану, обвинувачений ОСОБА_18 не повідомляв про його зміст обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_37 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , які сприймали обвинуваченого ОСОБА_18 , як діючого представника прокуратури, та навпаки безпосередньо перед вчиненням інкримінованих останнім суспільно-небезпечних діянь, видавав їм предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ та іграшкову зброю - габаритні макети автомата Калашникова, після чого, зазначені обвинувачені усвідомлюючи про те, що дані елементи одягу та речі повністю імітують формений одяг працівника правоохоронного органу підрозділу спеціального призначення Служби безпеки України, а також розуміючи, що вони не є співробітниками вказаного спеціального підрозділу, погоджувалися на умови обвинуваченого ОСОБА_18 щодо вчинення дій, які не входять до їх компетенції, тим самим, вступали з обвинуваченим ОСОБА_18 у попередню змову щодо вчинення дій, пов`язаних із самовільним присвоєнням владних повноважень, використовуючи форму працівника правоохоронного органу, а конкретні дії, які становили об`єктивну сторону іншого кримінального правопорушення, були реалізовані обвинуваченим ОСОБА_18 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_19 окремо від інших обвинувачених, яких ОСОБА_18 , як достовірно встановлено судом, не залучав до спілкування з потерпілими, в ході яких ОСОБА_18 реалізовував свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману, а отже, враховуючи вказані обставини, суд не вбачає у встановленій співучасті під час вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень ознак організованої групи, як про це зазначено в обвинувальному акті.

Разом з тим, не встановивши в ході судового слідства в діях вищезазначених обвинувачених ознак організованої групи, суд вважає за необхідне перекваліфікувати інкриміноване обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України за епізодами злочинної діяльності стосовно ОСОБА_29 на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: як закінчений замах на придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, оскільки, як встановлено судом із показань потерпілого ОСОБА_29 , в ході спілкування з обвинуваченим ОСОБА_18 , який представився співробітником Генеральної прокуратури України, у присутності обвинуваченого ОСОБА_19 , якого ОСОБА_18 також представляв співробітником прокуратури, ввівши потерпілого в оману щодо свого статусу, як працівника Генеральної прокуратури України, а також наявності у нього можливості проведення обшуку у потерпілого ОСОБА_29 з метою відшукання заборонених речей чи документів, запропонував останньому з огляду на статус та повноваження потерпілого ОСОБА_29 , посприяти в укладенні з суб`єктами, які займаються в межах Широківського району сільськогосподарською підприємницькою діяльністю, угоди на охорону угідь фермерських господарств, яка буде здійснюватися його підлеглими, тим самим, намагаючись отримати шляхом обману право на чуже майно, що виключає наявність в діях обвинувачених вимагання, оскільки будь-яких вимог передачі майна потерпілого ОСОБА_29 , які б поєднувалися із погрозами застосування насильства або обмеження прав, свобод чи законних інтересів вказаної особи, обвинуваченими в момент спілкування з потерпілим не пред`являлися, а лише імітуючи роботу працівників правоохоронних органів, намагаючись створити хибне враження у потерпілого про проведення слідчих та процесуальних дій, а також можливість проведення вказаних дій у самого потерпілого, не демонструючи, при цьому, будь-яких процесуальних документів, намагалися шляхом обману заволодіти правом на чуже майно шляхом укладення договорів на здійснення охоронної діяльності підприємств в рамках Широківського району Дніпропетровської області.

При цьому, що стосується доводів сторони захисту про те, що обвинувачені ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не були обізнані про характер злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_18 за епізодом злочинної діяльності стосовно ОСОБА_29 , суд не приймає їх до уваги, оскільки останні повністю спростовуються, як конкретними діями обвинуваченого ОСОБА_19 в ході спілкування з потерпілим, де останній на протязі майже всієї бесіди був присутній разом із ОСОБА_18 , тримаючи в руці відеокамеру, чим своїми діями створював реальність проведення слідчих та процесуальних дій з метою введення потерпілого ОСОБА_29 в оману. В той же час, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_20 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення також вступив з ОСОБА_18 у попередню змову, направлену на заволодіння чужим майном або права на майно в ході реалізації злочинного плану ОСОБА_18 по відношенню до ОСОБА_29 , про що свідчить показання самих обвинувачених, а також фактичні дані, отримані в результаті проведених негласних слідчих дій, з яких судом вбачається, що ОСОБА_20 був обізнаний щодо злочинного плану обвинуваченого ОСОБА_18 , сприяючи у реалізації якого, обвинувачений ОСОБА_20 безпосередньо за власною ініціативою, після того, як ОСОБА_18 повідомив про небажання потерпілого ОСОБА_29 виконати поставлені перед ним умови, виконуючи в рамках попередньої змови свою роль, самостійно зателефонував потерпілому, якому повідомивши неправдиві відомості щодо свого статусу та можливості застосування негативних наслідків для потерпілого, також намагався схилити останнього шляхом обману, виконати зазначені обвинуваченим ОСОБА_18 вимоги, однак, виконавши всі дії до кінця, які співучасники даного кримінального правопорушення вважали необхідними вчинити, останні не змогли з причин, що не залежали від їх волі з огляду на поведінку потерпілого ОСОБА_29 .

Також, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_19 за епізодом злочинної діяльності стосовно ОСОБА_30 на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, оскільки так само, в ході судового слідства було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , діючи за попередньою змовою між собою, використовуючи наявність психологічного тиску з боку інших обвинувачених, вдягнених у форму спеціального правоохоронного органу СБУ, ввівши потерпілого ОСОБА_30 в оману щодо свого справжнього статусу та можливості проведення обшуку за місцем проживання останнього, не демонструючи при цьому, будь-якого процесуального документу, повідомивши останньому завідомо неправдиві відомості про необхідність покриття витрат на революційні процеси в України для чого звернулися до ОСОБА_30 з вимогою передати для підтримки революції грошові кошти, на що, згідно пояснень потерпілого, він сприймаючи вказаних обвинувачених, як дійсних співробітників нової правоохоронної системи, не злякавшись проведення обшуку або інших процесуальних дій, добровільно запропонував передати обвинуваченим для підтримки революції грошові кошти у меншій сумі, у зв`язку із чим, аналізуючи вказані дії обвинувачених та потерпілого щодо способу передачі грошових коштів та порівнюючи їх з встановленими у судовому засіданні фактичними обставинами, суд вважає, що в даному випадку потерпілий з огляду на відсутність у нього грошових коштів за місцем проживання, добровільно погодився передати грошові кошти, усвідомлюючи правомірне їх подальше використання співробітниками правоохоронних органів, тобто без наявності будь-якого примусу, про що також свідчить вимога потерпілого проїхати за грошовими коштами всім обвинуваченим, які знаходилися у будинку останнього, а також написання обвинуваченим ОСОБА_18 розписки про отримання даних грошових коштів, на що ОСОБА_18 погодився. А отже суд вважає, що в даному випадку мало місце шахрайство, оскільки, як зазначалось вище, грошові кошти від потерпілого обвинувачені хотіли отримати в момент здійснення шахрайських дій, а не в майбутньому, що визначає відмежування вимагання від шахрайства, а що стосується проведення обшуку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_30 з можливістю виявлення заборонених речей, то, як зазначалось судом вище, вказані обставини суб`єктивно не сприймалися потерпілим, як погроза обмеження його прав чи свободи, навпаки, потерпілий у судовому засіданні підтвердив, що не злякався проведення обшуку, а вирішив передати грошові кошти, коли обвинувачені, представившись співробітниками правоохоронних органів, повідомили про необхідність передачі вказаних грошових коштів для покриття витрат під час революції, у зв`язку із чим, він добровільно запропонував передати наявні у магазині його дружини грошові кошти в сумі 30 000,00 грн., оскільки запропонована обвинуваченими вперше сума виявилася занадто велика, а інші витрати покрити продуктами харчування, на що погодилися без зволікань. Крім цього, що стосується заперечень з боку сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_19 не був обізнаним про злочинний план обвинуваченого ОСОБА_18 , пов`язаний із заволодінням майном потерпілого ОСОБА_30 , суд не може прийняти до уваги, оскільки, як пояснив суду потерпілий, під час розмови щодо грошових коштів були присутні обоє обвинувачених, які між собою відкрито спілкувалися та узгоджували суму необхідних їм грошових коштів, а отже, вказані обставини напряму вказують на наявність між обвинуваченими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 попередньої змови, направленої на заволодіння шляхом обману майном потерпілого ОСОБА_93 .

У зв`язку із вищевикладеними обставинами, суд також вважає за необхідне виправдати обвинувачених ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , за пред`явленим їм звинуваченням за ч. 4 ст. 189 КК України за епізодами злочинної діяльності стосовно ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , а також виправдати обвинуваченого ОСОБА_20 за пред`явленим йому звинуваченням за ч. 4 ст. 189 КК України за епізодами злочинної діяльності стосовно ОСОБА_30 , оскільки в ході судового розгляду судом не встановлено достатніх доказів, які б вказували на причетність вказаних обвинувачених до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а вищевикладені фактичні дані свідчать про не усвідомлення та необізнаність обвинувачених за вказаними епізодами злочинної діяльності про злочинний план обвинуваченого ОСОБА_18 , спрямований на заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману, а отже суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, вважає за необхідне виправдати зазначених обвинувачених, у зв`язку із недоведеністю вчинення останніми інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 пред`явлено звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: як незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, однак дослідивши фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, судом встановлено, що після затримання автомобіля Опель Омега, реєстраційний номер НОМЕР_10 , обвинувачений ОСОБА_18 дійсно попросив когось із обвинувачених, з огляду на стан здоров`я водія вказаного транспортного засобу ОСОБА_31 , сісти за кермо зазначеного автомобіля Опель Омега, не маючи при цьому будь-якого наміру незаконно заволодівати даним транспортним засобом, при цьому, серед всіх обвинувачених, які знаходились поруч із даним автомобілем, обвинувачений ОСОБА_25 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з огляду на відсутність у нього будь-якого права на керування даним транспортним засобом, не перевіривши наявність з боку законних володільців даного транспортного засобу згоди на передачу йому права керування останнім, тобто діючи поза їх волею, не запитавши дозволу ані у водія ОСОБА_31 , якого він бачив, як відвели до мікроавтобусу, ані у потерпілого ОСОБА_30 , який разом із ним знаходився в автомобілі у супроводженні інших обвинувачених, самостійно заволодів вказаним транспортним засобом, на якому направився до місця проживання потерпілого ОСОБА_30 , при цьому, судом встановлено, що будь-якого насильства під час незаконного заволодіння транспортним засобом до законних володільців останнього не застосовувалося. В той же час, вказані обставини свідчать про відсутність між вказаними обвинуваченими попередньої змови на заволодіння даним транспортним засобом, оскільки судом не встановлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення обвинувачені ОСОБА_18 , ОСОБА_21 та ОСОБА_25 домовилися та узгодили свої дії щодо об`єкту злочину, його характеру, місця, часу та способу його вчинення, що в даному випадку свідчить про ситуативний характер дій, в рамках яких, як зазначалось судом, обвинувачений ОСОБА_25 самостійно незаконно заволодів транспортним засобом Опель Омега, усвідомлюючи з огляду на встановлені обставини характер своїх дій, при цьому, обвинувачений ОСОБА_21 разом з обвинуваченими ОСОБА_23 та ОСОБА_27 сіли до салону вказаного автомобіля з метою супроводження потерпілого до місця проживання останнього, що також було встановлено під час судового розгляду даного кримінального провадження. А отже, підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_25 з ч. 2 ст. 289 КК України на ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, а обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_21 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдати у зв`язку із недоведеністю наявності в діянні обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_21 складу кримінального правопорушення, оскільки умислу вказаних обвинувачених на заволодіння даним транспортним засобом органом досудового слідства доведено не було.

Також, органом досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 пред`явлене звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, а саме: як умисне завдання удару та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб. Однак, суд вважає, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження пред`явлене звинувачення в даній частині також не знайшло свого підтвердження, оскільки допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_66 та ОСОБА_68 підтвердили суду, що під час затримання автомобіля Опель Омега та виймання їх з салону останнього, їм були спричинені дії насильницького характеру, в той же час, хто саме із обвинувачених вчинив вказані дії потерпілі пояснити не змогли з огляду на те, що всі обвинувачені були вдягнені в однаковий спеціальний одяг, а їх обличчя закривали маски, у зв`язку із чим, враховуючи, що суду також на підставі досліджених у судовому засіданні доказів не надається можливим достовірно встановити хто саме із обвинувачених вчинив насильницькі дії щодо потерпілих групою осіб, суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 373 КПК України, вважає за необхідне виправдати вищезазначених обвинувачених у зв`язку із недоведеністю вчинення ними даного кримінального правопорушення.

Що стосується пред`явленого обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_96 звинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341 КК України та ч. 2 ст. 353 КК України, то воно знайшло своє підтвердження дослідженими у судовому засіданні доказами, аналіз та оцінка яких у своїй сукупності свідчить, що з метою реалізації свого злочинного плану, пов`язаного із заволодінням чужим майном або придбання права на майно шляхом обману, обвинувачений ОСОБА_18 діючи в рамках попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_19 , організував та керував скоєнням вказаних кримінальних правопорушень, придбавши та роздавши обвинуваченим спеціальну форму встановленого зразка спеціального підрозділу СБУ чорного кольору, предмети маскування - шапочки з прорізами для очей, розпізнавальні знаки - нашивки з надписом СБУ, спеціальне взуття берці та іграшкову зброю - габаритні макети автомата Калашникова, отримавши яку, обвинувачені вступивши з ОСОБА_18 у попередню змову, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, погодилися виконати функції співробітників СБУ, що в тому числі супроводжувалося за епізодом злочинної діяльності стосовно ОСОБА_29 захопленням будівлі Широківської райдержадміністрації з метою перешкоджання нормальній роботі даної установи, що підтвердили у судовому засіданні допитані в якості свідків працівники вказаної установи, а також потерпілий ОСОБА_29 , робота яких була зупинена у зв`язку із такими діями та повним блокуванням переміщення працівників. Крім того, про той факт, що обвинувачені, будучи вдягнені у спеціальну форму співробітників СБУ, усвідомлювали характер своїх дій, також свідчить конкретні дії останніх, які, як пояснили у судовому засіданні допитані свідки та потерпілі, поєднувалися із обов`язковими для виконання вимогами на адресу інших осіб, в тому числі таких, які обмежували певні права чи свободи осіб, що відноситься до компетенції виключно представників правоохоронних органів в передбаченому законом порядку, а отже, обвинувачені розуміли значення своїх дій та діяли саме, як представники правоохоронних органів, що повністю спростовує показання всіх обвинувачених про виконання ними функцій охоронців. При цьому, сам обвинувачений ОСОБА_18 , реалізуючи свій злочинний план, не заперечував, що також присвоював владні повноваження правоохоронного органу, використовуючи для цього посвідчення працівника Генеральної прокуратури України, яке було вилучено в ході досудового розслідування та досліджено судом під час судового розгляду даного кримінального провадження, а факт його використання знайшов своє підтвердження в показаннях потерпілих ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , а отже, суд також робить висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_18 , в тому числі, у використанні завідомо підробленого документа, дії якого були кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 358 КК України.

Щодо звинувачення пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_19 за ч. 1 ст. 341 КК України та ч. 2 ст. 353 КК України, то суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами достовірно встановлено, що останній, діючи в рамках попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_18 також здійснював активні дії щодо захоплення будівлі Широківської райдержадміністрації з огляду на фактичні обставини, встановлені під час судового розгляду, а також в ході представлення обвинуваченого ОСОБА_19 діючим співробітником правоохоронного органу, усвідомлюючи, що потерпілі сприймають його, як службову особу, за даних обставин не виказував будь-яких заперечень, а користувався помилкою зазначених осіб, створюючи своїми діями відповідні умови для вчинення суспільно-небезпечного діяння в рамках спільного з ОСОБА_18 злочинного плану, пов`язаного із заволодінням чужим майном або придбання права на майно шляхом обману, що свідчить про присвоєння ОСОБА_19 владних повноважень. В той же час, оскільки обвинувачений ОСОБА_19 на відмінну від інших обвинувачених не використовував формений одяг чи службове посвідчення, дії останнього підлягають перекваліфікації на ч. 1 ст. 353 КК України, як самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь.

Також, в ході судового розгляду даного кримінального провадження, стороною захисту були поставлені під сумнів результати протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками та особисто, які проводилися за участю потерпілого ОСОБА_29 та свідків ОСОБА_47 , ОСОБА_97 , ОСОБА_48 , які в ході досудового розслідування впевнено впізнали обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_18 за обставин, зазначених у їх показаннях, однак суд не може погодитися з доводами сторони захисту, оскільки суд не знаходить жодних підстав сумніватися в допустимості та достовірності даних протоколів, у зв`язку із тим, що вказані слідчі дії були проведені у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, з дотриманням вимог ст.ст. 223, 228, 231 КПК України, у присутності понятих, потерпілого та свідків, в яких попередньо були з`ясовані обставини зовнішності та прикмети, за якими вони можуть впізнати особу, яка пред`являється для впізнання, з пред`явленням потерпілому та свідкам для впізнання не менше трьох осіб однієї статі, а також фотознімків з аналогічними параметрами, які не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі, та подальшим оформленням результатів вказаної слідчої дії у відповідному процесуальному документі, складеному у відповідності до вимог ст. 231 КПК України. При цьому, особисто допитані в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_29 та свідок ОСОБА_47 , а також допитані в режимі дистанційного провадження свідки ОСОБА_98 та ОСОБА_48 впевнено та безпомилково впізнали під час судового розгляду обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які також не заперечували обставин, за яких потерпілий та свідок їх бачили.

Крім цього, не може прийняти суд до уваги й доводи сторони захисту щодо визнання недопустимими доказами протоколи, складені за результатами проведених в ході досудового розслідування негласних слідчих (розшукових) дій, оскільки, відомості, що були зафіксовані в ході даних негласних слідчих дій, були отримані у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, з повним дотриманням вимог ст.ст. 246, 252, 253, 256, 258, 263 КПК України, уповноваженою на те особою на підставі ухвали слідчого судді відповідного суду з подальшим оформленням отриманих результатів негласних (розшукових) дій в процесуальну форму протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) із зазначенням номеру постанови, дати її прийняття та найменування суду, яким видано дозвіл на здійснення такого заходу, вид останнього та строки його здійснення, найменування підрозділу, працівник яким проводиться відповідний негласний захід, дані про особу, стосовно якої здійснювалися заходи та їх результати, а також із долученням до протоколу в якості додатку технічного носія з зафіксованою інформацією, а отже у суду не виникає сумнівів щодо допустимості та достовірності фактичних даних, зібраних в ході проведення в рамках даного кримінального провадження негласних слідчих дій.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинувачених в наступних кримінальних правопорушеннях:

- ОСОБА_18 :

? у закінченому замаху на заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України;

? в організації захоплення будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою перешкоджання нормальній роботі установи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року);

? в самовільному присвоєнні звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, що пов`язано з використанням службового посвідчення працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК України;

? у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

- ОСОБА_19 :

? у закінченому замаху на заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України;

? в захопленні будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою перешкоджання нормальній роботі установи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року);

? в самовільному присвоєнні звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України.

- ОСОБА_20 : у закінченому замаху на придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

- ОСОБА_21 :

? в захопленні будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою перешкоджання нормальній роботі установи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року);

? в самовільному присвоєнні звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, що пов`язано з використанням форменого одягу працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК України.

- ОСОБА_22 :

? в захопленні будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою перешкоджання нормальній роботі установи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року);

? в самовільному присвоєнні звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, що пов`язано з використанням форменого одягу працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК України.

- ОСОБА_23 :

? в захопленні будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою перешкоджання нормальній роботі установи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року);

? в самовільному присвоєнні звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, що пов`язано з використанням форменого одягу працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК України.

- ОСОБА_24 :

? в захопленні будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою перешкоджання нормальній роботі установи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року);

? в самовільному присвоєнні звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, що пов`язано з використанням форменого одягу працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК України.

- ОСОБА_25 :

? в незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України;

? в захопленні будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою перешкоджання нормальній роботі установи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року);

? в самовільному присвоєнні звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, що пов`язано з використанням форменого одягу працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК України.

- ОСОБА_27 :

? в захопленні будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою перешкоджання нормальній роботі установи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року);

? в самовільному присвоєнні звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, що пов`язано з використанням форменого одягу працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК України.

- ОСОБА_28 :

? в захопленні будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою перешкоджання нормальній роботі установи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року);

? в самовільному присвоєнні звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, що пов`язано з використанням форменого одягу працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК України.

- ОСОБА_26 :

? в захопленні будівель, що забезпечують діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, з метою перешкоджання нормальній роботі установи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року);

? в самовільному присвоєнні звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, що пов`язано з використанням форменого одягу працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, ролі кожного із обвинувачених у їх скоєнні, а також особи кожного з обвинувачених:

? ОСОБА_18 , який позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючих покарання останнього обставин, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб та повторно. З врахуванням викладеного, та зменшення обсягу обвинувачення, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, а також ролі самого обвинуваченого в його вчиненні, яка полягала в активній поведінці при організації даних кримінальних правопорушень із залученням інших обвинувачених до їх вчинення та безпосереднього здійснення дій, спрямованих на заволодіння майном потерпілих, крім того, таке покарання також буде відповідати даним про особу обвинуваченого ОСОБА_18 та встановленим судом обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього. В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_18 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_18 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_19 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб та повторно. З врахуванням викладеного, а також зменшення обсягу обвинувачення, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_19 . В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_19 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_19 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_20 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом встановлено не було. З врахуванням викладеного, а також зменшення обсягу обвинувачення, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання ОСОБА_20 . В той же час, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_20 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_20 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_21 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб та повторно, а також рецидив злочинів. З врахуванням викладеного, а також зменшення обсягу обвинувачення, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_21 . В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_21 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_21 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_22 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб та повторно. З врахуванням викладеного, а також зменшення обсягу обвинувачення, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_22 . В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_22 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_22 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_23 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб та повторно. З врахуванням викладеного, а також зменшення обсягу обвинувачення, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_23 . В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_23 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_23 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_24 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб та повторно. З врахуванням викладеного, а також зменшення обсягу обвинувачення, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_24 . В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_24 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_24 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Крім цього, під час судового розгляду даного кримінального провадження, обвинуваченим ОСОБА_24 було заявлено клопотання про звільнення його від відбування призначеного судом покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2014 році, у зв`язку із наявністю у нього неповнолітньої дитини. Розглянувши заявлене обвинуваченим клопотання, суд вважає за необхідне задовольнити останнє, оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_24 вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії середньої тяжкості, згідно досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_99 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , щодо якого батьківських прав не позбавлявся, про що свідчить відповідна довідка зі служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради № 696/08-22-1-20 від 06.04.2015 року, будь-яких підстав для незастосування амністії, визначених ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні та ст. 8 Закону України Про амністію у 2014 році не встановлено, у зв`язку із чим, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, відповідно до якої встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання, обвинувачений ОСОБА_24 підлягає звільненню на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2014 році від призначеного йому покарання;

? ОСОБА_25 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб та повторно. З врахуванням викладеного, а також зменшення обсягу обвинувачення, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_25 . В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_25 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_25 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_27 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб та повторно. З врахуванням викладеного, а також зменшення обсягу обвинувачення, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_27 . В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_27 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_27 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_28 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб та повторно. З врахуванням викладеного, а також зменшення обсягу обвинувачення, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_28 . В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_28 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_28 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_26 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, до обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб. З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, ролі обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та даним про особу останнього, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_26 . В той же час, враховуючи конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості, вищезазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_26 , а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_26 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч. 2 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) у виді двох років та шести місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 353 КК України у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді двох років обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_18 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_18 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_18 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

ОСОБА_18 за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з насильством що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдати, у зв`язку із недоведеністю наявності в діянні ОСОБА_18 складу даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч. 1 ст. 353 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років та шести місяців позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 353 КК України у виді трьох років обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_19 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_19 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_19 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_20 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_20 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.

ОСОБА_20 , за епізодом злочинної діяльності стосовно ОСОБА_30 , а саме вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, організованою групою, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 189 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_20 інкримінованого кримінального правопорушення.

ОСОБА_21 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч. 2 ст. 353 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 353 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_21 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_21 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_21 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

ОСОБА_21 за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з насильством що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдати, у зв`язку із недоведеністю наявності в діянні ОСОБА_21 складу даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_21 за епізодами вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, організованою групою та умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованих стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 189 та ч. 2 ст. 126 КК України відповідно, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_21 даних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_22 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч. 2 ст. 353 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 353 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_22 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_22 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_22 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.

ОСОБА_22 за епізодами вимоги передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод та законних інтересів цієї особи (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, організованою групою та умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованих стороною обвинувачення за ч. 4 ст. 189 та ч. 2 ст. 126 КК України відповідно, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_22 даних кримінальних правопорушень.

ОСОБА_23 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч. 2 ст. 353 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 353 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_23 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_23 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_23 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

ОСОБА_23 за епізодом умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_23 даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_24 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч. 2 ст. 353 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 353 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_24 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_24 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Згідно п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2014 році звільнити ОСОБА_24 від відбування призначеного йому покарання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_24 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

ОСОБА_24 за епізодом умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_24 даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_25 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч. 2 ст. 353 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 289 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 353 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_25 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_25 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_25 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

ОСОБА_25 за епізодом умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_25 даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_27 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч. 2 ст. 353 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 353 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_27 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_27 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_27 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

ОСОБА_27 за епізодом умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_27 даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_28 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч. 2 ст. 353 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 353 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_28 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_28 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_28 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

ОСОБА_28 за епізодом умисного завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинені групою осіб, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, - виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_28 даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_26 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 341 (в редакції закону від 23.02.2014 року), ч. 2 ст. 353 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 341 КК України (в редакції закону від 23.02.2014 року) у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 353 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_26 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_26 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази вісімнадцять муляжів автомата Калашникова та один муляж пістолету, що зберігаються у камері схову речових доказів Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 001976/2 від 11 червня 2014 року) знищити.

Речові докази бланки протоколів та постанов, аркуші паперу з надписами, два аркуші паперу з надписом Инструкция в месячный срок, аркуші паперу із зазначенням найменувань правоохоронних органів та номерів мобільних телефонів, аркуш паперу з найменуванням голів райдержадміністрацій, постанови про проведення обшуків, подушки для печатки синього кольору, кліше печаток з Гербом України та надписами Служба безпеки України, Генеральна прокуратура України, записну книжку, договори підряду, копії паспортів громадян України на ім`я ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , аркуш паперу із записом номерів телефонів зберігати при матеріалах кримінального провадження; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_18 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_15 на автомобіль Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відеореєстратор Falcon Full HD GPS, з картою пам`яті Transcend micro SD HC 32 GB, а також грошові кошти у сумі 657 грн. (шістсот п`ятдесят сім гривень) 17 коп., які зберігаються у відділі ФЗБО Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 001230 від 11 червня 2014 року) - повернути за належністю ОСОБА_18 .

Речові докази - арматура, шампур, ніж кухонний з дерев`яною ручкою, світловідбиваючий жилет та відеокамеру Соні 40е, які зберігаються в камері схову речових доказів Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 002007/2 від 11 червня 2014 року) повернути за належністю ОСОБА_18 .

Речові докази, які зберігаються у камері схову речових доказів Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, а саме: мобільний телефон Nokia X2-02, IMEI 1 НОМЕР_16 , IMEI 2 НОМЕР_17 , з сім-карткою МТС абонентський номер НОМЕР_18 , та сім-карткою Київстар абонентський номер НОМЕР_19 ; мобільний телефон Samsung-DUOS IMEI 1 НОМЕР_20 , IMEI 2 НОМЕР_21 , з сім-карткою Київстар абонентський номер НОМЕР_22 повернути за належністю ОСОБА_27 ; мобільний телефон Samsung-DUOS, IMEI 1 НОМЕР_23 , IMEI 2 НОМЕР_24 , з сім-карткою Київстар абонентський номер НОМЕР_25 , та сім-карткою МТС абонентський номер НОМЕР_26 повернути за належністю ОСОБА_19 ; мобільний телефон Nokia C3, IMEI НОМЕР_27 , з сім-карткою Київстар абонентський номер НОМЕР_28 , мобільний телефон Samsung DUOS IMEI НОМЕР_29 / НОМЕР_30 , з сім-карткою Київстар, абонентський номер НОМЕР_31 повернути за належністю ОСОБА_25 ; мобільний телефон Samsung-DUOS, IMEI 1 НОМЕР_32 , IMEI 2 НОМЕР_33 , з сім-карткою Київстар, абонентський номер НОМЕР_34 повернути за належністю ОСОБА_22 ; мобільний телефон Soni Ericsson, IMEI НОМЕР_35 , з сім-карткою Київстар, мобільний телефон Nokia 6070, IMEI НОМЕР_36 , з сім-карткою Life - повернути за належністю ОСОБА_100 ; мобільний телефон Nokia E52, IMEI НОМЕР_37 , з сім-карткою МТС, абонентський номер НОМЕР_8 , мобільний телефон Samsung-DUOS, IMEI 1 НОМЕР_38 , IMEI 2 НОМЕР_39 , з сім-карткою Київстар, абонентський номер НОМЕР_40 , та сім-карткою МТС, абонентський номер НОМЕР_41 повернути за належністю ОСОБА_18 ; мобільний телефон Самсунг Дуос, IMEI НОМЕР_42 / НОМЕР_43 , з сім-карткою Київстар НОМЕР_44 , абонентський номер НОМЕР_45 та сім-карткою МТС № НОМЕР_46 , абонентський номер НОМЕР_47 , мобільний телефон Nokia X2-02, IMEI 1 НОМЕР_48 , IMEI 2 НОМЕР_49 , з сім-карткою Jeans, абонентський номер НОМЕР_50 повернути за належністю ОСОБА_24 ; мобільний телефон Samsung-DUOS, IMEI 1 НОМЕР_51 , IMEI 2 НОМЕР_52 , з двома сім-картками Київстар, абонентський номер НОМЕР_53 , абонентський номер НОМЕР_54 повернути за належністю ОСОБА_28 ; мобільний телефон Samsung-DUOS, IMEI 1 НОМЕР_55 , IMEI 2 НОМЕР_56 , з сім-карткою Київстар, абонентський номер НОМЕР_57 , з сім-карткою Life, абонентський номер НОМЕР_58 повернути за належністю ОСОБА_23 ; мобільний телефон iPhone, модель G5 TV, IMEI 1 НОМЕР_59 , IMEI 2 НОМЕР_60 , з сім-карткою Київстар, абонентський номер НОМЕР_61 , з сім-карткою МТС, абонентський номер НОМЕР_62 повернути за належністю ОСОБА_21 .

Речові докази, які зберігаються у камері схову речових доказів Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, а саме: куля, що видалена з гомілково-ступневого суглобу ОСОБА_27 , сім гільз калібру 5,45 мм з центральної площі м. Апостолове Дніпропетровської області, нашивки в кількості 2 штук на задню частину спеціального одягу з написом ЛЄОН, нашивки в кількості 2 штук на плече спеціального одягу з написом ЛЄОН спецпідрозділ, нашивку на передню частину спеціального одягу з написом служба охорони, нашивки з написом СБУ, в`язані шапки з вирізами для очей та рота, штани спеціального одягу, черевики чорного кольору, рукавички чорного кольору, три чохли бронежилету, спеціальні жилетки, куртки спеціального одягу з нашивками із написом СБУ, три фрагменти гуми, мікрооб`єкти з нарахуванням речовини бурого кольору - знищити; талон до посвідчення водія серії НОМЕР_63 на ім`я ОСОБА_27 повернути за належністю останньому; водійське посвідчення серії НОМЕР_64 та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_19 повернути за належністю останньому; посвідчення водія серії НОМЕР_65 на ім`я ОСОБА_18 повернути за належністю останньому; а також папку синього кольору, гаманець, візитки, квитанції банку Приват Банк про поповнення картки по номеру 4627…7720, пластикові картки Приват Банк, куртку чорного кольору з капюшоном із написом SPRIT, дорожню сумку, поліетиленові пакети з капцями, панчохами, металевою кружкою, ложкою та тарілкою, розпочатий рулон туалетного паперу, копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_66 на ім`я ОСОБА_101 , копію картки фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_102 , копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_67 на ім`я ОСОБА_103 , чорну шкіряну куртку, сумку чорного кольору, металевий термос із написом Vincent, в`язану шапку з написом FAITH, пару рукавичок білого кольору, спортивну зимову куртку з написом Columbia field gear, поліетиленовий пакет з написом АТБ, спортивну куртку чорного кольору з позначенням торгової марки PRANCE, в`язану шапку чорного кольору, зимові спортивні штани з позначенням торгової марки YS, сумку дорожню із зображенням п`ятикутної зірки, матерчату чоловічу сумку, зв`язку ключів у кількості семи штук та один ключ від домофону, сумку дорожню чорного кольору з синіми полосами на краях, ніж з комбінованою рукояткою у захисному чохлі, жилетку трикотажну, шапку спортивну із написом Адідас, чохол з керма автомобіля, запальничку чорного кольору, чохол із написом прокуратури України, хустку, цигарки, светр бежевого кольору, ключі в кількості двох штук, ланцюжок з хрестиком, гаманець чорного кольору, чохол від телефону, ремінь матерчатий з металевою пряжкою із написом Levis та зображенням, зарядний пристрій для телефону марки Самсунг, чохол для мобільного телефону, наручний годинник марки Attractive QsQ з металевим корпусом чорного кольору та ремінцем чорного кольору, каблучку з металу білого кольору з 12 каменями, ремінь чорного кольору, ремінь коричневого кольору, ремінь коричневого кольору на внутрішній стороні якого мається клеймо 05-12-3452214 з металевою бляхою зеленого кольору із зображенням п`ятикутної зірки, балончик з засобом для самозахисту Жгучий перчик, балончик із засобом для самозахисту сльозоточивої та дратівливої дії Терен-4 - повернути за належністю їх власникам.

Застосований ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року арешт у формі заборони відчуження автомобілю Форд Транзит, реєстраційний номер НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_104 скасувати, залишивши за належністю вказаний транспортний засіб власнику ОСОБА_104 .

Застосований ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року арешт у формі заборони відчуження автомобілю Фольксваген Тігуан, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_105 скасувати, залишивши за належністю вказаний транспортний засіб власнику ОСОБА_105 .

Застосований ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року арешт на тимчасове вилучене в автомобілі Тойота Кемрі, реєстраційний номер НОМЕР_68 , майно, що належить ОСОБА_20 , яке зберігається в камері схову речових доказів (квитанція № 002042/2 від 11 серпня 2014 року) скасувати, повернувши майно власнику ОСОБА_20 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3