АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження №11-кп/791/280/15 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3ст.15, ч.3ст.185, ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року березня місяця «12» дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді:ОСОБА_2
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі:
ОСОБА_5 участю покурора: Обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Херсоні кримінальне провадження №0001545 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 12.01.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джанкой, АР Крим, без постійного місця проживання, раніше судимого 19.02.2014 року Дніпровським районним судом м.Херсона за ст.15ч.2 ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки

засуджено за ст. ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі

за, ч.2 ст.185 КК Українидо 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного цим вироком покарання, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Херсона від 19.02.2014 року і остаточно призначено 4 роки позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Початок строку відбування покарання обчислено з 04.11.2014 року.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 01.05.2014 року близько 18.00 години повторно шляхом розбиття скла вікна, незаконно проник до приміщення будинку АДРЕСА_1 , звідки намагався таємно викрасти майно, що належить ОСОБА_8 загальною вартістю 550 грн., проте не довів злочин до кінця з причин, що від нього не залежали, бо був помічений під час спроби проникнути до приміщення.

Крім того, він же приблизно в середині травня 2014 року, повторно з подвір`я будинку АДРЕСА_1 таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 загальною вартістю 184 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі покликається на суворість вироку, так як суд не врахував позицію потерпілого, вартість викраденого майна та визнання вини. Просить застосувати положення ст.69 КК України та пом`якшити йому призначене покарання..

Перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги заслухавши пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скарги, думку прокурора, що заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та просив його залишити без змін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Провадження розглядалось за правилами ч.3 ст.349 КК України

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження і не оспорюється в апеляційній скарзі.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3ст.15, ч.3ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 , на думку колегії, відповідає положенням ст. 65 КК України.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання, у нижніх межах санкцій статей, що йому інкримінуються з реальним його відбуванням.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, так як ОСОБА_7 будучи раніше засудженим за скоєння корисливого злочину належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, і в період іспитового строку через 2,5 місяці після засудження знову вчинив два аналогічних злочини, один із яких, відповідно ст. 12 КК України є тяжким, що вказує на його антисуспільну поведінку та схильність обвинуваченого до вчинення злочинів.

Крім того, згідно кримінального провадження до призначеного вироком, що оскаржується, суд частково приєднав невідбуту ОСОБА_7 частину покарання за попереднім вироком, а саме один рік із трьох невідбутих років позбавлення волі.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи викладене, колегії суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_7 покарання та застосування до нього положень ст.69 КК України з призначенням йому покарання нижче від нижньої межі санкцій статей.

Керуючись ст.ст. 405; 407; 408 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 12.01.2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками процесу протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим що перебуває під вартою в той же строк, з моменту отримання копії ухвали, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Судді: (три підписи)

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2 .