Дата документу Справа № 311/610/15-к
УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

у кримінальному провадженні №0002250 від 9.12.2014 р.

щодо ОСОБА_1

26 травня 2015 року місто Запоріжжя

№пр. 11-кп/778/1147/15
Апеляційний суд Запорізької області у складі суддів:

ОСОБА_2 доповідача і головуючого, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

здійснив судове провадження в суді апеляційної інстанції з перегляду вироку Василівського районного суду Запорізької області від 1 квітня 2015 року (головуючий в суді 1 інст. суддя ОСОБА_7 , №1-кп/311/54/2015).

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд установив:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Запорізькій області, Кам`янсько-Дніпровського району, селі Велика Білозерка, проживаючого без реєстрації в Запорізькій області, Михайлівському районі, селі Трудовик, раніше вісім разів судимого за крадіжки чужого майна, останній раз звільненого з місць позбавлення волі за відбуттям покарання 4 грудня 2014 року, -

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і початок строку відбування покарання обчислено з 1 квітня 2015 року.

Питання про речові докази вирішені вироком відповідно до вимог статті 100 КПК України.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні у 2014 році в місті Василівка Запорізької області повторних крадіжок чужого майна, поєднаних з проникненнями у приміщення, зокрема:

9 грудня з магазину Дніпряночка майна ОСОБА_8 на загальну суму 8165 грн.;

26 грудня з торговельного кіоску майна ОСОБА_9 на загальну суму 955 гривен 34 коп.

Справу розглянуто згідно з положеннями ч.3 ст.349 КПК України, при цьому, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи та розмірів цивільних позовів, допитав підсудного, який визнав себе винним у повному обсязі інкримінованих йому діянь та їх наслідках.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить про звільнення від відбування покарання з випробуванням стверджуючи про свої наміри більше не вчинювати злочини.

При здійсненні апеляційного розгляду:

обвинувачений підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити;

прокурор знайшла вирок законним і обґрунтованим і тому просила залишити його в силі.

За наслідками розгляду здійсненого провадження в суді апеляційної інстанції суд не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги.

Засудженому суд призначив покарання відповідно до положень Загальної частини КК України - у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, з належним урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так, суд першої інстанції призначив обвинуваченому мінімальний розмір позбавлення волі, передбачений санкцією ч.3 ст.185 КК України і це, за тієї умови, що тяжкі злочини ним вчинено у перші ж дні після звільнення з місць позбавлення волі. Самі по собі наміри не вчинювати у подальшому злочинів не є і не можуть бути підставою до звільнення від відбування покарання.

Таким чином, засудженому призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 372, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 426 КПК України апеляційний суд ухвалив:
вирок Василівського районного суду Запорізької області від 1 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4