Новоархангельський районний суд
Кіровоградської області
Новоархангельськ Кіровоградської
області, вул. Слави 26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2013 року
Новоархангельський районний суд
Кіровоградської області

в складі головуючого-судді:
Запорожець О.М.

при секретарі:
Довгій С.В.

з участю прокурора:
Чорнобривця Д.В.

представника потерпілого:
ОСОБА_1

захисника:
ОСОБА_2

обвинуваченого:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт
Новоархангельськ кримінальне
провадження про обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Кальниболота Новоархангельського
району Кіровоградської області,
українця, громадянина України, з
середньою освітою, одруженого, має на
утримані двоє неповнолітніх дітей, не
працюючого, раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався,
проживаючого в АДРЕСА_1,

у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186
КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення
чужого майна (грабіж).

Злочин вчинено за наступних обставин.

16 листопада 2012 року близько 13.00 год.
обвинувачений, з метою відкритого
викрадення чужого майна, приїхав
гужовою повозкою на територію
колишньої МТФ № 4 СВК «Україна», що
розташована в с. Кальниболота
Новоархангельського району
Кіровоградської області, де місцеві
жителі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по проханню
сільського голови ОСОБА_1, викопували
та різали металевий резервуар, який
відноситься до водогону, що був
прийнятий на баланс Кальниболотської
сільською радою 05 січня 2004 року.
Перебуваючи у вказаному місці, не
зважаючи на заперечення ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, обвинувачений відкрито викрав
шість частин металевого резерву, вагою
близько 300 кг., які поклав на гужову
повозку і з ними з місця події зник.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому
засіданні винним себе в
інкримінованому правопорушенні не
визнав та пояснив, що він проживає
постійно в с. Кальниболота
Новоархангельського району
Кіровоградської області. Близько 2
років тому він за проханням ОСОБА_6
почистив від маляси закопану в землі
під фундаментом кормоцеху бочку, яка
знаходиться на території колишньої
молочно товарної ферми №4. 16 листопада
2012 року близько 13.00 годин він їхав
гужовим транспортом біля вказаної вище
МТФ №4 та побачив, що ОСОБА_4 ріже бочку
від маляси. У зв'язку з чим про даний
факт обвинувачений, так як думав що
вказана бочка є власністю ОСОБА_6
повідомив її про даний факт, та після
чого за проханням останньої повернувся
на територію колишньої МТФ № 4 СВК
«Україна» та заборонив ОСОБА_4
продовжувати розрізати бочку, і в його
присутності відрізані 6 листів металу
відвіз гужовою повозкою за 2 рази до
домоволодіння ОСОБА_6, де їх і залишив.
Кожен із листів металу був приблизною
вагою 10-15 кг. На яких підставах
робітники розрізали бочку
обвинувачений не знав, і документів на
право власності у ОСОБА_6 не бачив.
Вважав себе невинним у вчиненні
кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого у вчинені
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України
підтверджується:

Показаннями представника потерпілого
ОСОБА_1, який в судовому засіданні
пояснив, що він проживає в с.
Кальниболота Новоархангельського
району Кіровоградської області, працює
головою Кальниболотської сільської
ради з 2006 року. З обвинуваченим є
знайомими. На балансі сільської ради
перебуває водогін по обслуговуванню с.
Кальниболота який складається з 5
водогонів не зв'язаних між собою. Один
водогін відноситься до бригади
колишньої СВК «Україна», другий
відноситься до колишньої молочно
товарної ферми №4 СВК «Україна», третій
до центру с. Кальниболота, четвертий
водогін до бригади №3 СВК «Україна», а
п'ятий водогін до с. Жеванівка. В селі
розташовані 6 водонапірних башень.
Водогін, що відноситься до колишньої
МТФ №4 є недіючий. Розрізана ємність
використовувалася при голові колгоспу
ОСОБА_19 для резервного наповнення води
в літній період для напоювання скота,
вона була підключена до водогону
гонильним способом, зверху, а в літній
період там стояв щит управління. У 2011
році до сільського голови звернулися
депутати, та повідомили його про те що
проводяться розкопки на території
колишньої СВК «Україна». Сільський
голова з депутатом ОСОБА_22 приїхав на
місце розкопок, де вже стояла техніка
ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Він звернувся до
ОСОБА_3 із запитанням про те, на
підставі чого ведуться розкопки.
Останній пояснив, що вони знайшли
бочку. Сільський голова повідомив
особам, що проводили розкопки, що
вказана бочка перебуває на балансі
сільської ради, і на даному етапі
розкопки було припинено. Потім у 2012
році охоронці повідомили сільського
голову про те, що приїжджають люди які
хочуть викопати вказану ємність. В
червні 2012 року була складена комісія,
складом якої було проведено огляд
всього водогону, та розділено його по
об'єктах, тобто що саме є складовою
водогону, так як в самих документах не
уточнювалося що саме входило в систему
водогону. До водогону бригади № 4
колишнього СВК «Україна» було внесено
дві водонапірні башти, один резервуар,
лупла, і труби, все це було внесено в
облікову карточку. Потім в червні на
сесії сільської ради монтажна бригада
підняла питання про те, що водогін
необхідно списати, а металевий
резервуар мав бути використаний для
переробки металу та виготовлення з
нього люків, про що було зроблено
відповідне рішення сесії. Договір за
демонтаж передбачав грошову виплату в
сумі 1500 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_9, який в
судовому засіданні пояснив, що
розрізана бочка знаходилася на
території колишньої молочно товарної
ферми № 4 СВК «Україна» біля старого
кормоцеху, яка була закопана в землю,
призначалася для зберігання маляси.
Він працював в монтажній бригаді
водієм. Щодо демонтажу вказаної бочки
йому нічого невідомо. Технічної
документації молочно товарної ферми №
4 він не бачив. Бочка підключена до
водогону не була. Водопровід на фермі
також був. Забезпечували водою ферму
дві башти. Резервуар водопроводу був
розташований на водокачці і був
побудований із бетону. На зборах
співвласників майнових паїв присутній
не був.

Показаннями свідка ОСОБА_6, яка в
судовому засіданні пояснила, що вона
працювала секретарем сільської ради в
с. Кальниболота Новоархангельського
району Кіровоградської області з 1982 по
1996 рік, а потім головою сільської ради
по 2006. На балансі сільської ради був
прийнятий від СВК «Україна» у 2003 році
водогін і міст на с. Ямпіль, відповідно
до акту передачі, з усією технічною
документацією. Водопровід складався з 7
башт, 6 із яких заводського
виготовлення, а одна кустарного. Було
прийнято на баланс вказані вище башти,
одну яму та три свердловини, одна з яких
знаходилася в центрі села, друга на с.
Іванівка, третя на с. Кіндратівка.
Металева бочка, яка була розташована на
території колишньої молочно товарної
ферми № 4 на час прийняття на баланс не
мала відношення до водопроводу. Чи
проводилися якісь роботи з бочкою
після того періоду їй невідомо. 9 січня
2013 року вона звернулася з заявою до
Кальниболотської сільської ради з
вимогою про те, щоб їй надали копію
рішення про прийняття на баланс та
розрізання бочки, через декілька днів
отримала відповідь, що на сесії дане
питання не розглядалося. Бочка
призначалася для зберігання маляси та
розташовувалася на території молочно
товарної ферми № 4 під корівником.
Водопровід молочно товарної ферми №4
складався з 2 башт, резервуара, який був
розташований на території 1 км від
ферми, і був виготовлений з бетону
розміром близько 3/5 м. Вказана ємність
при ній не приймалася на баланс. При
розпаюванні, приміщення кормоцеху було
наділено ОСОБА_10 Їй було виділено новий
кормоцех. Розрізана бочка знаходилася
саме на території нового кормоцеху. 16
листопада 2012 року близько 12 години
ОСОБА_3 повідомив її про те, що ОСОБА_11
розрізає бочку на території кормоцеху.
Так як ОСОБА_6 на той час хворіла то сама
на територію молочно товарної ферми не
пішла, а попросила ОСОБА_3, щоб той сам
пішов і прогнав людей, що розрізали
бочку, а для доказу привіз з собою
відрізані частини металу, що той і
зробив. Привезений метал ОСОБА_3
залишив на вулиці під забором її
домоволодіння з сторони провулку.
27.12.2012 року ОСОБА_6 виявила, що метал,
який привіз ОСОБА_3 був викрадений з її
домоволодіння. До міліції по даному
факту не зверталася. В розпаюванні
майна участі не приймала. Кормоцех було
розпайовано на 28 людей, документів на
те , що вона я єдиним власником не має.
Розрізана бочка була невід'ємною
частиною кормоцеху, і його робота без
неї не можлива.

Показаннями свідка ОСОБА_12, яка в
судовому засіданні пояснила, що вона
проживає в с. Кальниболота
Новоархангельського району
Кіровоградської області, з
обвинуваченим є знайомими. Раніше
працювала в СВК «Україна» головою
комісії. Коли відбувалося розпаювання
майна працювала секретарем комісії.
Головою комісії по розпаюванню майна
працювала ОСОБА_13. Майно, а саме 2
кормоцехи розділили на людські паї.
Один кормоцех попав ОСОБА_6, а інший
ОСОБА_20. Новий кормоцех розташований на
території колишньої товарно-молочної
ферми №4. Книга інвентаризації на той
час знаходилася в бухгалтерії, де вона
знаходиться зараз їй невідомо.
Демонтована бочка виконувала функцію
зберігання маляси. Без вказаної бочки
кормоцех не міг працювати. Водопровід
до кормоцеху складався з двох башт.
Бочка не являлася розхідним
резервуаром. І такого найменування як
резервуар вона раніше не чула. Бочка не
могла ніяким чином відноситися до
водопроводу, так як вода до бочки не
підключалася. В 2004 році на баланс
сільської ради було передано
водопровід і дитячий садок. До
водопроводу відносилися дві башти
ОСОБА_21 і труби, які знаходяться під
землею, більше нічого туди не входило.
Приміщення кормоцеху і бочка біля
нього входили в вартість кормоцеху,
однак це в документах не зазначалося.
Новий кормоцех був лише запущений у
тисяча дев'ятсот вісімдесятих роках, і
більше не працював зовсім.

Показаннями свідка ОСОБА_4, який в
судовому засіданні пояснив, що він
проживає в с. Кальниболота
Новоархангельського району
Кіровоградської області, де працює
охоронцем Кальниболотської дільничної
лікарні, має навики зварювальника, хоча
відповідної освіти не здобував, і
свідоцтва не отримував. Знайомий з
обвинуваченим та представником
потерпілого. 15 листопада 2012 року у
вечірній час до нього зателефонував
ОСОБА_11, який попросив безкоштовно
виконати роботу по демонтажу металевої
бочки на території колишнього МТФ №4,
на що він погодився. ОСОБА_4 попросив
про допомогу ОСОБА_5, і 16 листопада 2012
року він, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 прибули на
територію колишньої молочно товарної
ферми № 4, де останній надав ОСОБА_4 для
виконання роботи по демонтажу бочки
необхідне обладнання а саме: різак,
балони з газом та киснем, а сам поїхав у
власних справах. ОСОБА_4 з ОСОБА_5
приступили до роботи, розрізали
приблизно пів бочки на 6 частин. Вказані
6 листів металу винесли з ями на
поверхню та повернулися в яму для
продовження роботи. В цей час до ями
підійшов ОСОБА_3, який сказав, що
забирає відрізані листи металу, однак
ОСОБА_4 з ОСОБА_5 подумали, що ОСОБА_3
жартує, а коли вилізли з ями то виявили,
що 4 листи металу зникли. Приблизно
через 20-30 хвилин ОСОБА_3 знову приїхав
та почав забирати і ті два листи металу
які залишилися. У зв'язку з чим між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникла сварка, в ході
якої останній наголошував, що вказані
листи металу належать ОСОБА_6, і після
сварки забрав їх. Після чого, ОСОБА_4
зателефонував до ОСОБА_11 та повідомив
його про даний факт. У зв'язку з
виникненням конфлікту різати бочку
припинили.

Показаннями свідка ОСОБА_11, який в
судовому засіданні пояснив, що він
проживає в с. Кальниболота
Новоархангельського району
Кіровоградської області, з
обвинуваченим та представником
потерпілого є лише знайомими. До нього
звернувся сільський голова з проханням
розрізати (демонтувати) бочку
(розхідний резервуар) на території
колишньої ферми, для переробки листів
металу від вказаної бочки для
виготовлення люків, про що було
укладено відповідний договір. Він
попросив виконати безкоштовно роботу
по демонтажу вказаної бочки сільського
зварювальника ОСОБА_4, якому сам вказав
на місце розташування бочки та надав
необхідне для демонтажу обладнання, а
саме: балон з газом, балон з киснем та
гаремку. Вирізані частини демонтованої
бочки він повинен був відвести до
адміністративної будівлі сільської
ради. Під час демонтажу присутнім не
був, через деякий час до нього
зателефонував ОСОБА_4 та пояснив, що
сільський чоловік забрав вирізані з
бочки листи металу. Про даний факт він
повідомив сільського голову.

Показаннями свідка ОСОБА_5, який в
судовому засіданні пояснив, що він
проживає в с. Кальниболота
Новоархангельського району
Кіровоградської області. Знайомий з
представником потерпілого, з
обвинуваченим не знайомий. В листопаді
2012 року він з ОСОБА_4 розрізали бочку на
території колишньої молочно товарної
ферми №4 СВК «Україна», яка знаходилася
під землею, однак на час демонтажу була
розрита, що давало змогу її
демонтувати. Його роботою була лише
допомога зварювальнику. Під час
демонтажу бочка мала в середині
залишки якогось масла змішаного з
водою та сміттям. Було демонтовано
приблизно пів бочки, а саме: шість
листів металу приблизною вагою кожного
листа 25-30 кг. Коли вони знаходилися в
ямі під час демонтажу бочки, то до ями
підійшов якийсь чоловік, який сказав,
що його попросили перевезти вирізаний
метал, хто саме попросив не уточнив.
Коли ОСОБА_5 з ОСОБА_4 вилізли з ями то
шести листів металу вже не було, ОСОБА_3
їх вже забрав. Куди ОСОБА_3 відвіз метал
йому невідомо. Через деякий час за
викликом ОСОБА_4 на місце демонтажу
бочки приїхали сільський голова, і
працівники міліції. Сварок не бачив,
більше нічого не знає.

Показаннями свідка ОСОБА_16, який в
судовому засіданні пояснив, що він
проживає постійно в смт
Новоархангельськ Кіровоградської
області, з обвинуваченим та
представником потерпілого є знайомими.
З 1985 по 1993 роки працював головою
колгоспу СВК «Україна». Молочно
товарна ферма №4 будувалося за його
головування. До технології
приготування кормів для великої
рогатої худоби встановлювалися два
кормозмішувачі в приміщені кормоцеху.
До вказаного корпусу було передбачено
закопану в землю бочку. Один подавач
подавав сілос, а другий солому, це все
подавалося на транспортер який рухався
до бочки, яка ці корми змішувала. До
вказаного майнового комплексу було
передбачено металеву бочку, яка
використовувалася для зберігання
малясу (продукт переробки цукрової
промисловості). Резервуар був
виготовлений із металу, мав розмір
близько 10 кубів, був закопаний в землю,
тому що маляс при мінусовій
температурі загус, приготування кормів
відбувалося в зимовий період. Бочка з
малясом не мала ніякого відношення до
водопроводу, вона входила в єдиний
майновий комплекс кормоцеху. Вказані
дані станом на 1993 рік. Участі в
розпаюванні майна не приймав.

Показаннями свідка ОСОБА_17, який в
судовому засіданні пояснив, що він
проживає в с. Кальниболота
Новоархангельського району
Кіровоградської області, з
обвинуваченим є знайомими. Працював з
1990 року механіком в СВК «Україна». Знає
про те де знаходиться молочно товарна
ферма № 4, і чув від жителів села, що на
вказаній території демонтували
резервуар. Резервуар служив влітку як
запас води для скота, вразі нестачі
води. Вказаний резервуар не відносився
до кормоцеху. Резервуар був
виготовлений з металу та знаходився не
далеко від водонапірної башти, близько
200 метрів точно не пам'ятає. При
необхідності воду з бочки викачували
насосом. Сам кормоцех був не діючий.
Бочка від кормоцеху була розташована
на відстані 200-300 метрів, точно не
пам'ятає. За бетонний резервуар не знає.

Показаннями свідка ОСОБА_10, який в
судовому засіданні пояснив, що він
проживає в с. Кальниболота
Новоархангельського району
Кіровоградської області. Є
співвласником майнових паїв, про що має
відповідні документи. Співвласники
свої частки майнового паю віддали
йому. Розібрав кормоцех колишньої
молочно товарної ферми № 4 СВК
«Україна» ОСОБА_6. ОСОБА_10 з заявою по
даному факту звертався в прокуратуру
Новоархангельського району
Кіровоградської області. Яким чином
використовувалася бочка, яка
розташована ближче до старого
кормоцехом він не знає.

Виїзним оглядом місця події, в ході
якого сторонами кримінального
провадження було встановлено факт
демонтажу залізного резервуару, який
знаходиться неподалік від
водонапірної башти.

Протоколом огляду місця події від
16.11.2012 року, відповідно до якого
оглянуто місце в с. Кальниболота
Новоархангельського району, де було
скоєно відкрите викрадення листів
металу.

Протоколом огляду місця події від
03.01.2013 року, відповідно до якого
оглянуто домоволодіння ОСОБА_6 в с.
Кальниболота Новоархангельського
району, де знаходились викрадені листи
з резервуару.

Рішенням Кальниболотської сільської
ради від 19.06.2012 року № 148, відповідно до
якого, водогін який проходить через МТФ
№ 4 списати (труби заглушити, щоб вода
через колишню територію МТФ № 4 не
проходила і цим позбутися проривів на
даній території).

Дозволом на спеціальне
водокористування від 29.11.2011 року,
відповідно до якого Кальниболотській
сільській раді Новоархангельського
району Кіровоградської області надано
право на видобуток води для потреб
села.

Актом прийому - передачі документації
на об'єкти соціально-побутового
призначення від 25.11.2003 року, відповідно
до якого на бюджет сільської ради
передано водопроводи, башти,
свердловини та інше майно.

Трудовою угодою № 12 від 01.10.2012 року,
відповідно до якою було укладено
договір про демонтаж резервуару.

Інвентаризаційною карточкою № 6 від
23.12.2006 року, відповідно до якої
проведено інвентаризацію водонапірної
башти, розхідного резервуару та іншого
майна.

Довідкою Кальниболотської сільської
ради № 26 від 31.01.2013 року, відповідно до
якої технічна документація по водогону
відсутня, згідно інвентаризаційної
карти № 6 за водогоном бр. № 4 числиться:
водонапірна башта -2 шт., розхідний
резервуар - 1 шт., лудла - 4 шт., нагнітаючі
труби діаметром 50 мм - 700 метрів,
розхідні труби діаметром 50 мм - 400
метрів, розхідні труби діаметром 15 мм -
50 метрів.

Рішенням Кальниболотської сільської
ради № 65 від 05.01.2004 року, згідно якого на
баланс сільської ради прийнято
водопостачання з 01.01.2004 року вартістю
181016 грн.

Судом не приймається до уваги
твердження обвинуваченого з приводу
правомірності його дій щодо вилучення
демонтованих листів заліза з
резервуару, оскільки на проведення
даних дій його письмово ніхто не
уповноважував (не надав доручення),
письмових документів підтверджуючих
право власності на вказаний резервував
він не бачив, їх взагалі як встановлено
в судовому засіданні не має.

Судом також не приймаються до уваги
показання свідків, з приводу
відношення демонтовано резервуару до
кормоцеху, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_12,
ОСОБА_16, оскільки вони спростовується
дослідженими в судовому засіданні
письмовими доказами, а також
показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_10
Крім того свідки вказали, що
демонтований резервуар був предметом
розгляду на комісії по розпаюванню
майна колишнього СВК «Україна», але
підтверджуючих документів, а саме
рішення комісії по розпаюванню суду не
надали. Їх показання ґрунтувались на
припущеннях, а не на конкретизації
факту належності демонтованого
резервуару.

Не визнання вини обвинуваченим суд
визнає як один із способів уникнення
від відповідальності за вчинене
кримінальне правопорушення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.
1 ст. 186 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому,
суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки вчиненого
злочину, вчинено умисний середньої
тяжкості злочин.

Обставин, які пом'якшують чи обтяжують
відповідальність обвинуваченого суд
не знаходить, особу обвинуваченого
раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, за
місцем проживання характеризується
посередньо, на обліку у лікаря
психіатра та лікаря нарколога не
перебуває, а тому суд з урахуванням
викладених обставин приходить до
висновку, що виправлення та
перевиховання обвинуваченого можливе
без ізоляції від суспільства з
призначенням йому покарання у виді
штрафу у розмірі п'ятдесяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Речові докази та судові витрати по
справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 186 КК
України та призначити покарання у виді
штрафу у розмірі 850 /вісімсот п'ятдесят/
грн. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Кіровоградської
області через Новоархангельський
районний суд протягом тридцяти днів з
дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити
обвинуваченому та прокурору, захиснику
та представнику потерпілого надіслати
поштою.

Головуючий: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя Новоархангельського

районного суду
О.М.
Запорожець