Справа № 11-145, 2007 року Головуючий
ст.125 ч.2 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року Колегія суддів
Судової палати у кримінальних

справах
апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Ковтуна
В.П.

суддів Майданюк
К.І., Шершуна В.В.

потерпілого ОСОБА_1.

представника
потерпілого ОСОБА_2.

розглянула у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_3. на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 07 грудня 2006 року.

Цим вироком
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя М.Хмельницького, АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм управління
культури, туризму і курортів Хмельницької облдержадміністрації, одруженого,
раніше не судимого,

засуджено за ст.
125 ч.2 КК
України та на підставі ст.74 ч.4 КК України звільнено від покарання.

Цивільний позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1. 868 грн. 51 коп.
матеріальної та 950 грн.
моральної шкоди.

ОСОБА_3.
засуджено за те, що в ніч з 07
на 08 липня 2006 року біля 1 год. він, біля
будинкАДРЕСА_1 в М.Хмельницькому, в ході сварки умисно наніс потерпілому
ОСОБА_1. декілька ударів по різних частинах тіла, заподіявши йому при цьому тілесні
ушкодження у вигляді рани тім'яної ділянки голови, крововиливу підлопаточної
ділянки зліва, садини правого ліктьового суглобу, припухлості м'яких тканин
лобної ділянки голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень,
що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Як вбачається з
апеляції засудженого, він просить вирок щодо нього скасувати, оскільки він не
вчиняв інкримінованого йому злочину. Апелянт вказує, що після конфлікту
ОСОБА_3. і ОСОБА_1. останній побитий не був. ОСОБА_3. вважає, що суд
безпідставно взяв до уваги покази одних свідків, покази інших - відхилив.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого, який підтримав апеляцію, пояснення потерпілого
та його представника про
залишення апеляції без

2

задоволення, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає її такою, що
задоволенню не підлягає.

Висновок суду
про доведеність вини засудженого у вчиненні злочинних дій при викладених у
вироку обставинах, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах і
відповідає фактичним обставинам справи.

Не заперечуючи
самого конфлікту між ним і потерпілим, що мав місце в ніч з 7 на 8 липня 2006 року, ОСОБА_3.
вказав, що тілесних ушкоджень при цьому ОСОБА_1. не наносив.

Проте покази
його спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий
ОСОБА_1. пояснив, що проходячи повз господарство ОСОБА_3. він ненароком зачепив
металеві ворота, після чого засуджений та ще два невідомі йому чоловіки почали
його бити, заподіявши тілесні ушкодження, і в зв'язку з чим він змушений був
звертатись за медичною допомогою в травмпункт, а через день був поміщений в
лікарню на стаціонарне лікування.

Аналогічні
покази дала свідок ОСОБА_4.

Факт заподіяння
тілесних ушкоджень в час вказаний потерпілим підтвердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, які бачили потерпілого одразу ж після отримання тілесних ушкоджень.

Покази
потерпілого та вищевказаних свідків узгоджуються із даними акту
судово-медичного обстеження №1726
від 10 липня2006
року, із якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді
рани тім'яної ділянки голови, крововиливу підлопаточної ділянки зліва, садна
правого ліктьового суглобу, припухлості м'яких частин лобної ділянки голови,
які могли утворитися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою
поверхнею, не виключено, що під час та за обставин, вказаних потерпілим, і за
своїм характером відносяться до ступеня легких тілесних ушкоджень, що потягли
короткочасний розлад здоров'я.

Згідно даних
травм карти травмпункту ХМЛ ОСОБА_1 був оглянутий 8 липня 2006 року о 1 год. 50 хв. з приводу
отримання травми від побоїв. При огляді встановлена забійна рана тім'яної
частини голови 3 х 0,3 см, проведено
ПХО, накладені шви, асептична пов'язка.

Як вбачається із
даних епікризу ОСОБА_1. перебував на стаціонарному лікуванні з 10 по 17 липня 2006 року з
діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку,
лікворо-гіпертензивний синдром і дану травму отримав вночі 7 липня 2006 року.

Вищенаведені
докази спростовують твердження засудженого та свідків, які посилаються на
непричетність ОСОБА_3. до заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Не заслуговують
на увагу і посилання засудженого в апеляції на те, що після приїзду міліції до
ОСОБА_1 його не було вдома, а значить в нього не було

3

тілесних
ушкоджень, поскільки згідно травмкарти в 1
год. 50 хв. 08 липня 2006 року ОСОБА_1
перебував в травмпункті, де йому надавали медичну допомогу.

Голослівними є
також твердження ОСОБА_3., що після конфлікту потерпілий ще приходив до його
двору, стукав та поломав
огорожу, а пізніше ще й побив вікна.

Будь-яких
доказів з приводу цього засуджений не надав, а при розгляді апеляції заявив, що
хто вчиняв ці дії він не бачив, бо з хати не виходив, але припускає, що це міг
зробити ОСОБА_1.

З врахуванням
наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, аналізуючи всі
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, прийшов до
обґрунтованого висновку про доведеність вини засудженого, правильно
кваліфікував його дії за ч.2 ст. 125
КК України та, врахувавши його особу, у відповідності з вимогами п.4 ст.74 КК України,
звільнив від покарання.

Підстав для
зміни чи скасування вироку колегія судової палати не вбачає.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України колегія суддів судової палати

Ухвалила:

Вирок
Хмельницького міськрайонного суду від 07
грудня 2006 року
щодо ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляцію засудженого -без задоволення.