АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги

9 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши відповідність вимогам статті 396 КПК України апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 поданої на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року,

УСТАНОВИВ:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0015752, внесеному 17.11.2013 р. до ЄРДР, обвинувачений:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в с. Лучинець, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, має середню освіту, одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191 ч. 1, 191 ч. 3, 358 ч. 2, 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України, та йому призначене покарання:

за ч. 2 ст. 358 КК України один рік обмеження волі;

за ч. 3 ст. 358 КК України три роки обмеження волі;

за ч. 4 ст. 358 КК України один рік обмеження волі;

за ч. 1 ст. 191 КК України два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з особистою матеріальною відповідальністю строком на два роки;

за ч. 3 ст. 191 КК України чотири роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з особистою матеріальною відповідальністю строком на два роки шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з особистою матеріальною відповідальністю строком на три роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням трьох років іспитового строку.

Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст.76 КК України, на ОСОБА_3 покладені відповідні обов`язки.

У порядку вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні вироком ухвалено про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ Сенеж Україна матеріальну шкоду в розмірі 88 471 грн. 73 коп.

Вироком ухвалено про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судових витрат за проведення експертних досліджень в сумі 8 834 грн. 42 коп.

Також вироком вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.

Не погодившись із ухваленим щодо ОСОБА_3 вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_2 , діючи в його інтересах, 2.12.2014 р. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить: вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2014 р. щодо обвинуваченого ОСОБА_3 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції /т. 6 а. с. п.131-145/.

8.12.2014 р. на цей вирок суду першої інстанції подана апеляційна скарга старшим прокурором прокуратури Деснянського району м. Києва ОСОБА_4 .

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційні скарги, вирок суду першої інстанції не оскаржений.

13.01.2015 р. апеляційні скарги захисника ОСОБА_2 на цей вирок разом із матеріалами кримінального провадження №0015752 та судового провадження №754/10224/14-к надійшли до Апеляційного суду м. Києва.

14.01.2015 р. зазначені апеляційні скарги разом із матеріалами судового та кримінального проваджень передані судді-доповідачу.

Між тим, перевіркою відповідності поданої захисником ОСОБА_2 апеляційної скарги вимогам ст. 396 КПК України, виявились наявними перешкоди для відкриття у ній апеляційного провадження.

Так, за змістом вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі повинні міститись конкретні вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обгрунтування із зазначенням того, у чому об`єктивно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, вказівку на підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, вичерпний перелік яких передбачений ст. 409 КПК України, сформульовані з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок чи ухвалу суду першої інстанції має право ухвалити, відповідно до положень, визначених ч. 1 п. п.1-6 ст. 407 КПК України.

Як убачається з апеляційної скарги /т. 6 а. с. п. 131-145/, захисник ОСОБА_2 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2014 р. щодо ОСОБА_3 , якого визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 358, ч. ч. 1, 3 ст. 191 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, обмежившись при цьому загальними посиланнями на відповідні положення Конституції України, КПК України та керівні роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України, не обгрунтував наявні підстави для скасування вироку, обмежившись тільки перерахуванням таких, передбачених п. п. 1, 2, 3 КПК України, та взагалі не зазначивши жодної з підстав для призначення апеляційним судом нового розгляду у суді першої інстанції, вичерпний перелік яких визначений п. п. 1-3 ч. 1 ст. 415 КПК України, а також не навівши будь-яких обґрунтувань для безумовного скасування даного вироку суду першої інстанції, згідно вказаних у п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 212 КПК України.

Таким чином в апеляційній скарзі не зазначені конкретні, передбачені законом, вимоги особи, яка подає скаргу (захисника ОСОБА_2 ), та їх конкретні обгрунтування із зазначенням того, в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 , а також, яке рішення суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції має ухвалити, відповідно до положень, визначених ч. 1 п. п.1-6 ст. 407 КПК України, в контексті нової редакції апеляційної скарги від 6.02.2015 р. /т. 6 а. с. п. 166-183/.

Отже, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_2 подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок суду першої інстанції подана без належного дотримання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, що унеможливлює відкриття у ній апеляційного провадження.

З огляду на викладене, апеляційна скарга в новій редакції захисника ОСОБА_2 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 р. подана без належного дотримання вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, незважаючи на залишення їх без руху з наданням апелянту суддею-доповідачем наявно достатнього строку для усунення виявлених у ній недоліків, в установлений строк їх не усунув.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідно до правил, визначених п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягає негайному поверненню захиснику ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 399 КПК України, Апеляційний суд м. Києва

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року, ухвалений щодо ОСОБА_3 за ст. ст. 191 ч. 1, 191 ч. 3, 358 ч. 2, 358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України в кримінальному провадженні №0015752, внесеному 17.11.2013 р. до ЄРДР, невідкладно повернути йому в зв`язку з неусуненням у встановлений строк виявлених у ній недоліків

Копію ухвали негайно надіслати захиснику ОСОБА_2 разом з апеляційними скаргами та усіма доданими до них матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня вручення її копії.

Суддя Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_5 з ю б і н