справа № 488/6133/14-к
провадження № 1-кп/488/59/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2015 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю
прокурора:ОСОБА_3
обвинувачених:ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого:ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, українець, має середню освіту, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

· 25.05.1976 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 141 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;

· 22.09.1977 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 81 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільнений 12.12.1981 року на підставі ЗУ «Про амністію»;

· 21.07.1985 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 140 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі;

· 12.03.1986 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 141 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі;

· 22.03.1993 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 222 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

· 21.10.1996 року Баштанським районним судом Миколаївської області за частиною 2 статті 140, частиною 2 статті 141, статтею 42 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

· 11.07.2001 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 141 КК України до 2 (двох) років обмеження волі;

· 13.10.2009 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 121 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі;

· 28.12.2009 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 263, частиною 4 статті 70 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, українець, має середню освіту, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

· 23.10.1978 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 206 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі;

· 17.06.1981 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 81, статтею 17 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, звільнений 10.12.1981 року на підставі ЗУ «Про амністію» з не відбутим строком на 1 рік 3 місяці 22 дні;

· 21.12.1984 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за статтею 105 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі;

· 09.07.1985 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 206, частиною 3 статті 206, частиною 1 статті 101, статтями 42, 43 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі;

· 29.06.1994 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 140 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений 23.08.1996 року;

· 08.12.1997 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 140 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільнений 18.11.2002 року;

· 05.07.2010 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 297, статтею 69, частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 70 КК України до 6 (шести) місяців обмеження волі;

· 24.10.2011 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 263, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 70, частиною 4 статті 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

· 23.05.2011 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частини 2 статті 15 частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 70, частиною 4 статті 70, частини 1 статті 72 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2014 року близько 02:00 години обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували поблизу будинку АДРЕСА_3 та помітили у подвір`ї за вищезазначеною адресою автомобіль. Керуючись раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, обвинувачені, діючи спільно, вирішили таємно викрасти належне потерпілому ОСОБА_6 майно, яке знаходилось у багажнику автомобіля, що стояв у дворі, для чого проникли на подвір`я вказаного домоволодіння, пошкодили замок вказаного автомобіля та з його багажника, а також з території домоволодіння здійснювали викрадення майна, коли були помічені потерпілим, який став кричати на обвинувачених, вимагаючи від них припинення протиправних дій. Не дивлячись на те, що дії обвинувачених стали носити відкритий характер, вони не відмовились від реалізації свого злочинного умислу, втекли з місця скоєння злочину та зникли із викраденим майном, тим самим заволоділи належним потерпілому майном, а саме:

· диском зчеплення, вартістю 300,00 гривень;

· корзина зчеплення, вартістю 400,00 гривень;

· 2 банки краски, вартістю 50,00 гривень кожна, загальною вартістю 100,00 гривень;

· 2 Карбюратора, вартістю 600,00 гривень кожен, загальною вартістю 1.200,00 гривень;

· 2 диски для коліс, вартістю 200,00 гривень кожен, загальною вартістю 400,00 гривень;

· диск тормозний, вартістю 150,00 гривень;

· степлер меблевий, вартістю 100,00 гривень;

· закльопочний пістолет, вартістю 150,00 гривень;

· фотоапарат «Lumix», вартістю 2.000,00 гривень;

· молоток, вартістю 50,00 гривень,

загальною вартістю 4.850,00 гривень.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_10 вину визнав частково та пояснив, що ввечері 04 жовтня 2014 року він пішов до магазину, взяв 1 пляшку горілки, 3 пляшки пива та, зустрівши на вулиці обвинуваченого ОСОБА_11 , запропонував тому піти на цвинтар пом`янути дружин, які були подругами. На цвинтарі обвинувачені випили, потім, виходячи з цвинтаря, після півночі зустріли знайомих, які пригостили обвинувачених пивом. Потім ці знайомі пішли, а обвинувачені перелізли через тин та потрапили на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , де з самого подвір`я та багажнику автомобіля, який там знаходився, викрали належне потерпілому майно, причому в них не було часу дивитися, що конкретно вони викрадають брали все, що попадеться під руку, знову перелізли через тин та намагалися втекти. Знайомі, які досі не пішли та знов їх побачили, кричали їм, питаючи, чи йдуть вони з ними, але ОСОБА_12 стало погано, вони зупинилися відпочити і в цей час приїхала міліція, яка вилучила усе викрадене майно та повернула потерпілому. Більше ані підчас викрадення майна, ані після цього, обвинуваченим ніхто не кричав, не намагався їх зупинити.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав частково та пояснив, що в ніч з 04.10.2015 року на 05.10.2014 року вони разом із обвинуваченим ОСОБА_13 , за пропозицією останнього, пішли на цвинтар пом`янути їх померлих дружин, які були подругами. Знаходячись на цвинтарі, вони випили на двох пляшку горілки та вийшли через боковий вихід цвинтаря, на вулицю Гагаріна, де зустріли знайомих, з якими також випили. Після цього пішли по вулиці, побачили, що поруч із будинком на дворі лежало якесь залізо, взяли його та пішли від будинку, чи брали щось з автомобілю на подвір`ї не пам`ятає. ОСОБА_9 ніс миску та 2 банки краски, йому було важно йти, він присів відпочити, відразу після чого під`їхали міліціонери та вилучили всі речі, повернувши їх власникові.

Знайомі, які досі не пішли, кричали їм, питаючи, чи йдуть вони з ними, але ОСОБА_12 стало погано, вони зупинилися відпочити і в цей час приїхала міліція, яка вилучила усе викрадене майно та повернула потерпілому. Більше ані підчас викрадення майна, ані після цього, обвинуваченим ніхто не кричав, не намагався їх зупинити.

Вина обвинувачених у скоєні інкримінованого їм кримінального правопорушення (злочину), підтверджується доказами, дослідженими судом.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що в ніч з 04.10.2015 року на 05.10.2014 року вони із дружиною прокинулися в своєму будинку, що розташованій в АДРЕСА_3 , від лаю сусідських собак та грохоту метала. Подивившись у вікно, потерпілий побачив обвинувачених, які знаходилися на його подвір`ї, яке було добре освітлене вуличним ліхтарем та перекидали через тин належне йому майно. Ще одна особа приймала це майно, знаходячись за тином. Потерпілий та його дружина почали кричати обвинуваченим, щоб вони припинили вчинення ними протиправних дій, але ті не тільки не зупинилися, але й почали висловлювати на адресу потерпілого та його дружини погрози, а потім перелізли через тин та пішли. Потерпілий вийшов на подвір`я, щоб подивитися, що саме в нього викрали та побачив, що на його автомобілі зламаний замок багажника, окрім того, пропали деякі речі з подвір`я, в цей час його дружина викликала міліцію.

До приїзду міліції обвинувачені знаходилися неподалік від тину домоволодіння потерпілого, а коли побачили міліцію, пошли по вулиці Фруктової, про що потерпілий повідомив міліціонерів, після чого обвинувачені були затримані, в них було вилучене вказане вище майно та повернуте потерпілому.

В ході впізнання особи за фотознімками потерпілий впізнав ОСОБА_9 (а.п. 36, 37) та ОСОБА_14 (а.п. 38-39, 40), як осіб, що викрали належне йому майно.

Показання допитної в суді дружини потерпілого свідка ОСОБА_15 аналогічні показанням самого потерпілого, повністю з ними узгоджуються та підтверджують їх.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , інспектор взводу ППС Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області повідомив, що в ніч з 04 на 05 жовтня 2014 року, коли він знаходився на чергуванні у складі наряду, по рації отримали повідомлення, що на території домоволодіння АДРЕСА_3 знаходяться якісь сторонні люди. Приїхавши за вказаною адресою, зустріли потерпілого, який вказав на те, що двоє чи троє невідомих йому осіб викрали в нього з двору майно та втекли. Потерпілого посадили до службового автомобіля та разом з ним поїхали в бік, куди втекли вказані особи. Метрів за 300-400 від будинку потерпілий вказав на обвинувачених, як на осіб, які вчинили викрадення належного йому майна. Обвинувачених затримали, одягли наручники, одному з них ОСОБА_4 стало зле, йому викликали швидку медичну допомогу, потім викликали слідчо-оперативну групу. У обвинувачених був білий мішок із викраденими речами, що саме було в мішку не пам`ятає.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_17 узгоджуються із показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_15 .

В обвинувальному акті в якості свідка також вказаний ОСОБА_18 , однак в судовому засіданні 18.02.2015 року прокурор відмовився від виклику та допиту цього свідка. З урахуванням того, що даний свідок є свідком обвинувачення та принципу змагальності сторін, суд не досліджував вказаний доказ.

Майно, що стало предметом кримінального правопорушення, вартість якого не заперечується обвинуваченими та підтверджується інформацією, що міститься у товарних чеках (а.п. 32-34), було вилучене в ході огляду місця події (а.п. 25-31), визнане речовим доказом (а.п. 35) та передане на зберігання потерпілому (а.п. 68).

На думку суду, показання потерпілого та свідків є правдивими, адже не містять суперечностей, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими дослідженими судом доказами.

Обвинувачені, заперечуючи проти показань потерпілого та свідка ОСОБА_15 в частині того, що їх дії носили відкритий характер, не змогли надати пояснень стосовно наявності у потерпілого та свідка мотивів для оговору. Як встановлено судом, неприязних відносин між обвинуваченими та потерпілим чи свідком не було, що підтвердили і обвинувачені. За таких обставин суд не має підстав ставити під сумнів показання потерпілого, свідка, які дані ними під присягою в ході судового розгляду кримінального провадження. З іншого боку, суд критично ставиться до показань обвинувачених, вважаючи обрану останніми позицію способом захисту від обвинувачення із метою уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, та перевіривши їх шляхом аналізу досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доказаною вину ОСОБА_11 , ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення (злочину). Дії обвинувачених тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, судом кваліфікуються за частиною 2 статті 186 КК України.

У той же час суд зауважує, що судовий розгляд, у відповідності до статті 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, право висунення додаткового обвинувачення належить виключно прокурору, а тому суд вважає неможливим надання правової оцінки показанням потерпілого стосовно того, що викрадення належного його майна, окрім обвинувачених, вчиняла ще одна особа, а частина майна, що була в нього викрадена, не була повернута та не включена до обсягу обвинувачення, висунутого ОСОБА_12 та ОСОБА_19 .

Вивченням особистості ОСОБА_14 встановлено, що він повнолітній (а.п. 41), раніше судимий (а.п. 43-45), останній раз звільнився з місць позбавлення волі у зв`язку із амністією 19.08.2014 року, тобто менше ніж за два місяці до вчинення нового кримінального правопорушення (а.п. 42), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога (а.п. 46, 47) та лікаря-психіатра (а.п. 48, 49) не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 50).

Вивченням особистості ОСОБА_11 встановлено, що він повнолітній (а.п. 51), раніше судимий (а.п. 52-54), останній раз звільнився з місць позбавлення волі у зв`язку із амністією 06.06.2014 року, тобто менше ніж за чотири місяці до вчинення нового кримінального правопорушення (а.п. 51), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога (а.п. 55, 56) та лікаря-психіатра (а.п. 57, 58) не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 59).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), який відноситься до категорії тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують дане кримінальне правопорушення (злочин), який є умисним, особистість обвинувачених, про що детально вказано вище.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених, у відповідності до пункту 15 частини 1 статті 67 КК України, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не заперечувалася самими обвинуваченими, які вказали що з вечора дня, що передував дню вчинення кримінального правопорушення, вони вживали алкогольні напої та пиво.

Таким чином, суд доходить до висновку про те, що виправлення обвинувачених можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та про призначення їм покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції частини 2 статі 186 КК України.

Запобіжний захід до обвинувачених в рамках даного кримінального провадження не обирався, однак з урахуванням вимог підпункту 9 пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, суд, з урахуванням обраного виду покарання та існуванням ризиків переховування обвинувачених від суду та вчинення ними нових кримінальних правопорушень, вважає за необхідне обрати щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_20 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з обвинуваченого на його користь спричинену майнову шкоду у розмірі 2.000,00 гривень (а.п. 11). Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається, з досліджених судом доказів (а.п. 68), майно, що стало предметом кримінального правопорушення, повернуте потерпілому, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Обрати ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття ОСОБА_21 призначеного покарання обчислювати з моменту взяття обвинуваченого під варту з 18.02.2015 року.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Обрати ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття ОСОБА_22 призначеного покарання обчислювати з моменту взяття обвинуваченого під варту з 18.02.2015 року.

Речові докази, а саме майно, що стало предметом кримінального правопорушення залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 (а.п. 35 ,68)

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позову до ОСОБА_11 , ОСОБА_23 .

Роз`яснити ОСОБА_6 його право на звернення до органу досудового розслідування з приводу викрадення належного йому майна, викрадення якого не інкримінувалося обвинуваченим та на подання позову з метою відшкодування спричиненої викраденням такого майна шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченими, які перебувають під вартою протягом 30 днів з моменту вручення їм копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1