№1-93/2007 p.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

21
травня 2007 року Крижопільський
районний суд

Вінницької
області

в
складі: головуючого - судді Панасюк
Б.Г.

при секретарі Ломаченська
І.В.

з участю
прокурора Зянько
Н.Г.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль справу про обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця с.
Новоіванівка Криворізького р-ну Дніпропетровської області, житель АДРЕСА_1, громадянин України, освіта середня, одружений,
не працюючий, раніше не
судимий, в скоєнні злочину
передбаченого ст. 129 ч. 1 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уроженець с Вільшанка Крижопільського р-ну, житель с Заболотне Крижопільського р-ну, громадянин України, освіта середня, одружений,
на утриманні двоє н/літніх дітей,
не працюючий, раніше судимий:
25.10.2005 року Крижопільським р/с за
ст. 289 ч. 1, 75 КК України до 3-х років п/волі з іспитовим
строком на рік, 27.10.2006 року
звільнений від покарання, в скоєнні
злочину передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23
березня 2007 року біля 20 години в с Заболотне Крижопільського району ОСОБА_1
та ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння зайшли на подвір'я жителя
с Заболотне ОСОБА_3 постукали до вхідних дверей житлового будинку і коли
господар відкрив вхідні двері ОСОБА_2 умисно наніс йому декілька ударів в
обличчя від яких він упав на ліжко умисно спричинивши йому легкі тілесні
ушкодження.

Коли
ОСОБА_3 лежав на ліжку ОСОБА_1 приклавши лезо топора до шиї ОСОБА_3 погрожував йому вбивством, відрубати голову, пропонуючи ОСОБА_2 принести для цього
"пня", вимагаючи при
цьому, щоб потерпілий вказав хто
приходив в їх господарство і стукав у двері.

Злякавшись
розправи ОСОБА_3 провів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до будинку ОСОБА_4 ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 постукавши до вхідних дверей будинку ОСОБА_4 і дочекавшись коли той
вийшов і відкрив двері почали йому погрожувати. ОСОБА_1 розбив керосинову
лампу, якою той світив, зайшовши до будинку ОСОБА_2 вдарив ногою
ОСОБА_4 в груди. Коли той впав на ліжко ОСОБА_1 приклавши лезо топора до шиї ОСОБА_4

погрожував
йому вбивством. ОСОБА_2 спричинив
ОСОБА_4 умисне легке тілесне ушкодження.

Підсудні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як на досудовому слідстві,
так і судовому засіданні винними себе визнали та суду пояснили, що в березні місяці хтось часто приходив до
ОСОБА_2 стукав у вхідні двері, розбили
шибку, пошкодили вхідні двері веранди.

23.03.2007
року ввечері хтось постукав у двері,
коли ОСОБА_2 вийшов, то
побачив, що в темноті втікають двоє
людей, подумавши, що то ОСОБА_3 із братом вони пішли до нього.
Прийшовши до будинку постукали, коли
потерпілий відкрив двері, то ОСОБА_2
зразу його вдарив, потім іще, потерпілий впав на ліжко, ОСОБА_1 приставив лезо топора, якого він узяв із дому,
до шиї потерпілого, погрожував
вбивством, якщо той не зізнається.

Не
досягши зізнання вони вирішили, що то
ОСОБА_4 із сином і змусили ОСОБА_3 провести їх до ОСОБА_4, що той і зробив.

Прийшовши
до ОСОБА_4 вони постукали в двері,
ОСОБА_4 вийшов присвітюючи собі керосиновою лампою ОСОБА_1 топором розбив лампу і
вони зайшли в приміщення. ОСОБА_2 ногою вдарив в груди ОСОБА_4, той впав на ліжко, ОСОБА_1 приклавши лезо топора до шиї ОСОБА_4
погрожував йому вбивством. В скоєному
розкаюються, збитки визнають частково по
500 гр. моральної шкоди кожному.

Крім
визнання підсудніх, їх вина
підтверджується свідченням потерпілих свідків,
другими матеріалами справи.

Потерпілий
ОСОБА_3 суду пояснив, що вечером було уже
темно, 23.03.2007 року до нього додому
прийшли ОСОБА_2 та ОСОБА_1, постукали.
Коли він відкрив двері ОСОБА_2 декілька разів вдарив його в обличчя, він упав на ліжко, яке було в веранді. ОСОБА_2 пояснив, що це за те,
що він приходив до нього і стукав у двері. ОСОБА_1 приклавши лезо до шиї
погрожував відрубати голову,
запропонувавши принести ОСОБА_2 дерев'яного пня, якщо він не скаже хто стукав, вирішивши,
що це може бути ОСОБА_4, змусили
йог провести їх до ОСОБА_4, що він і
зробив. Цивільний позов підтримує в сумі 500 гр. моральної шкоди.

Потерпілий
ОСОБА_4 суду пояснив, що вечером 23.03.2007
року в двері будинку постукали, коли він
вийшов і відкрив двері, то побачив
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які почали сваритись
навіщо він стукає до них у двері будинку,
він заперечував, вони прийшли в
будинок. В кімнаті ОСОБА_2 ногою вдарив його в груди, він упав на ліжко, ОСОБА_1 приклавши лезо топора до шиї погрожував
його вбити. Свої дії вони супроводжували вимогою вказати, де знаходиться його син. Син пішов до дівчат
і він провів туда і
підсудніх. Позов підтримує, моральну
шкоду в сумі 3000 грн.

Свідок
ОСОБА_5 суду пояснив, що 23.03.2007 року
він був на вечірці з дівчатами, вночі
прийшов його батько іще з двома чоловіками,
які почали вимагати пояснень чому він ходив до ОСОБА_2 та стукав у
двері, коли їм пояснили, що я нікуди не ходив, а був на вечірці, вони пішли,
у одного із чоловіків був в руках топор,
який забрала одна із дівчат.

Свідок
ОСОБА_6 суду пояснила, що 23.03.2007
року в будинок, де проживає ОСОБА_4 і де
вона перебувала в той вечер
прийшли підсудні.

Почалась
сварка, ОСОБА_1 топором розбив
керосинову лампу, ОСОБА_2 ногою вдарив в
груди ОСОБА_4, той впав на ліжко.
ОСОБА_1 приставивши лезо топора
до шиї ОСОБА_4 погрожував відрубати голову. Всі були налякані.

Свідчення
підсудніх, потерпілих, свідків відповідають протоколу виявлення та
вилучення речових доказів (а.с. №
8), висновкам судово-медичних експертиз
(а.с. 10, 43,
49), протоколу огляду місця події
(а.с. № 11), протоколу огляду речових доказів (а.с. № 73,
74), протоколам відтворення
обставин події (а.с. № 77-89).

Скоєне
ОСОБА_2 суд вважає за необхідне кваліфікувати за ст.
125 ч. 1 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Скоєне
ОСОБА_1 суд вважає за необхідне кваліфікувати за ст.
129 ч. 1 КК України як погроза вбивством за наявності обставин побоюватись
здійснення цієї погрози.

При
виборі розміру та виду покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд приймає до уваги, що вони до кримінальної відповідальності
притягуються вперше, вину визнали і
розкаялись в скоєному, характеризується
позитивно, у ОСОБА_2 на утриманні
н/літні діти, а тому ОСОБА_1 можливо
звільнити від покарання з випробуванням.

Цивільні
позови: ОСОБА_3 слід задоволити повністю,
так як його відповідачі визнали і він доведений в суді, ОСОБА_4 частково, з тих же підстав.

Керуючись ст. ст. 323,
324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 129 ч. 1 КК України і призначити покарання
один рік обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування
покарання звільнити якщо він протягом року не скоїть нового злочину.

ОСОБА_2
визнати винним у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України і призначити покарання
сто годин громадських робіт.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд.

Стягнути
з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_3 500 гр. на користь ОСОБА_4
500 гр.

Речові докази по
справі повернути власникам.

На вирок
в 15-ти денний строк може бути подано апеляцію.