Справа № 473/713/15-к
ВИРОК
іменем України
"06" березня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження № 0000017 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибужани, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з повною базовою середньою освітою, студенту 2 курсу заочного відділення вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, м. Вінниця, група 2МС-11 Кз, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

03 січня 2015 року, приблизно о 20 годині в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , знайшовши мобільний телефон Lenovo A 316 вартістю 1000 гривень разом із сім картою оператора МТС НОМЕР_1 вартістю 10 гривень, який належить ОСОБА_8 .

В цей момент у ОСОБА_7 виник прямий умисел та корисливий мотив на таємне викрадання чужого майна, після чого ОСОБА_7 вийняв сім карту оператора МТС з номером НОМЕР_1 , а мобільний телефон вирішив продати.

Надалі ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд продавши телефон, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 1010 гривень.

Мобільний телефон повернуто потерпілому працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, підтвердив факт вчинення злочину при вищевикладених обставинах. Щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що 01.01.2015 року він святкував новий рік, за місцем проживання обвинуваченого, де забув мобільний телефон Lenovo, який купила йому мама 04.10.2014 року. З цього приводу звертався до обвинуваченого, але той повідомляв, що у нього відсутній даний телефон, тоді вони звернулися за фактом крадіжки до міліції. Згодом мобільний телефон було повернуто його діду ОСОБА_10 працівниками міліції.

Крім винних зізнань обвинуваченого та поясненнями потерпілого, вина ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 від 02.01.2015 року (а.п.19);

-протоколом огляду від 06.02.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_11 видав працівникам міліції мобільний телефон Lenovo A 316 та пояснив, що купив його у ОСОБА_7 (а.п.20)

-протоколом огляду від 09.02.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 видав працівникам міліції сім карту оператору МТС з позначеннями (а.п. 23);

-довідкою про вартість (а.п.27);

-речовими доказами (а.п.24-26);

Суд вважає визнати в силу ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів, у відношенні тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперчують учасники судового провадження.

Аналізуючи викладене, суд вважає пред`явлене обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_7 доведеним в повному обсязі і в його діях, які виразилися в таємному викраданні чужого майна (крадіжка) наявний склад злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Обставиною, яка пом?якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, його характер і суспільну небезпеку, особу винного як раніше не судимого, який характеризується за місцем проживання задовільно, заочно навчається, у лікарів нарколога та психіатра Вознесенської ЦРЛ на обліку не перебуває, а також його ставлення до вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих обставин.

Крім того суд керується вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зокрема п. 2, де зазначається, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Санкція ч. 1 ст. 185 КК України, передбачає такі види покарання: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі.

Виходячи з вимог п. 2 даної Постанови, призначаючи покарання у виді штрафу, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений не працює, тобто не спроможний виконати таке покарання, тому, на думку суду, саме такий вид покарання призначити не можливо.

В той же час, відповідно до ст. 56 КК України, обмежень щодо призначення покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченому суд не вбачає. Тому саме такий вид та міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Речові докази -- мобільний телефон Lenovo A 316, сім карту -- залишити ОСОБА_10 .

Апеляції на вирок можуть бути подані до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_12