ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 року Справа №1/0624/34/2011

головуючого-судді: Моніча Б.С.

при секретарях: Юрченко Т.Р., Бех О.В.

з участю прокурорів: Полюги Ю.М., Михалевич Н.І.

підсудних: ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисника: ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритих судових засіданнях кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 Житомирської обалсті, вул.Черняхівська, 57, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, не працюючого, раніше не судимого, інвалідом, депутатом, ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється,

та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, провул.Назаренка, 1 АДРЕСА_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_8, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, не працюючого, раніше не судимого, інвалідом, депутатом, ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється,

за ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2010 року о 19 год. ОСОБА_1 та ОСОБА_2, попередньо вживши спиртне, прибули до приміщення курятника, розташованого на території фермерського господарства Шегедав с.Забріддя, Черняхівського району, який належить приватному підприємцю ОСОБА_4, з метою викосу трави.

ОСОБА_2 зайшов в приміщення курятника з метою справити природні потреби. Перебуваючи у приміщенні курятника, ОСОБА_2 помітив металеві сегменти льоносушки, після чого у нього виник умисел на їх викрадення. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_2 покликав до приміщення курятника ОСОБА_1 та запропонував йому викрасти металеві сегменти льоносушки. ОСОБА_1 погодився на цю пропозицію і таким чином вступив із ОСОБА_2 в злочинну змову.

Переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б завадити їх злочинним діям ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 таємно викрали металеві сегменти обладнання льоносушки розміром 2,5 х 0,5 м в кількості 4 шт. вартістю 250 грн. кожної, після чого викраденим розпорядилися на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заподіяли ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 1000 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав частково та пояснив, що 29.05.2010 року він разом з ОСОБА_2 випили пляшку горілки та поїхали в поле накосити трави. Косили біля приміщення колишнього курятника, яке не огороджене. ОСОБА_2 зайшов в дане приміщення справити природні потреби та виявив там метал. Далі запропонував завантажити його на підводу та здати на металобрухт. Разом вони завантажили чотири льоносушки. Кому належить це приміщення йому не відомо. Ніякої завчасної домовленості про вчинення крадіжки у них не було.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засідання свою вину визнав частково та пояснив, що разом з ОСОБА_1 будучи в стані спяніння косили траву біля приміщення бувшого курятника. Зайшовши в приміщення, щоб справити природні потреби, побачили там метал та вирішили його викрасти, далі погрузили його на підводу, поїхали в с.Високе та здали його ОСОБА_5. Отримали за метал 77 грн. Дане приміщення огороджене не було, двері в ньому були відчинені навстіж, без замка, думали що дане приміщенні нікому не належить. По дорозі в с.Високе, їх наздогнали ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які веліли зупинитись та завезти метал назад, однак вони їх не послухали і поїхали далі.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що йому зателефонував ОСОБА_7 і повідомив, що підсудні на підводі перевозять металеві сегменти обладнання льоносушки з їх господарства. ОСОБА_7 також повідомив, що підсудні на його зауваження повернутись на реагували. Тоді зателефонував у міліцію та разом з оперативною групою поїхав в с.Забріддя, там виявив, що в приміщенні колишнього курятника вирвані двері та викрадені складові частини льоносушки. В селі всі знають, де чиї приміщення і кому належать земельні ділянки. Дане приміщенні належить йому на праві приватної власності. Реєстрація права власності на нього ще триває, про що свідчить протокол №1 загальних зборів СВК Забріддявід 07.10.2005 року. Також потерпілий вказав, що навіть якщо вважати це приміщення таким, що йому не належить, то частини льоносушки є його особистим майном, яке він в ньому зберігав.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що повертаючись додому з с.Високе Черняхівського району, зустрів підсудних, які їхали підводою з конем. На підводі лежали запчастини до льоносушки з господарства потерпілого ОСОБА_4. Він запропонував повернути майно, однак підсудні його не послухали. Далі він зателефонував ОСОБА_4 та повідомив про крадіжку. На підводі були підсудні та жінка ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_6 дав покази, що в той день він та ОСОБА_7 кіньми їздили в с.Вільськ. Повертаючись додому, поблизу с.Високе вони побачили підсудних, які на підводі везли металеві деталі. ОСОБА_7 їх зупиняв, але вони не зупинились.

Свідок ОСОБА_5П.в судовому засіданні пояснила, що підсудні привезли їй метал і вона його купила, заплативши їм 70 грн. Після того приїхав ОСОБА_4 та сказав, що даний метал викрали у нього підсудні. Потім працівниками міліції цей метал був вилучений.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що його мати ОСОБА_5 купила у підсудних метал заплативши їм 70 чи 80 грн. А потім до неї приїхали працівники міліції та вилучили цей метал в присутності понятих. Він також був присутній при вилученні. Це були металеві деталі довжиною по 3 м кожна.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що проживає у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 Того дня вона йшла до магазину в с.Високе. По дорозі її наздогнали підсудні, які їхали на підводі з поля в сторону с.Високе. На підводі у них лежав якийсь метал. Вона поїхала з ними в с.Високе до ОСОБА_5, якій підсудні здали метал, за що отримали гроші. Вона вважала, що підсудні назбирали метал у полі, і не вважала його краденим. По дорозі в с.Високе бачили ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які щось махали руками, але вона не чула, що вони кричали.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що є головою спілки співвласників майна СВК Забріддя. Приміщення, з якого було скоєно крадіжку, є власністю колишнього колгоспу 40 річчя Жовтня. Колгосп було реформовано в КСП Забріддя, а потім в СВК Забріддя, яке стало правонаступником колгоспу. СВК Забріддя передало частину майна в оренду ПП ОСОБА_4, але приміщення, з якого скоєна крадіжка, ОСОБА_4 не передавалось, воно називається курятникомі ніде на обліку не перебуває. При розпаюванні так склалося, що дане приміщення не ввійшло до жодного фонду, його приховали. Пізніше зясувалось, що голова СВК Забріддяпродав це приміщення ОСОБА_4 та уклали про це договір. Однак судом цей договір визнано недійсним і право власності на це приміщення не зареєстровано.

Відповідно до довідки Забрідської сільської ради №1 від 27.12.2010 року вбачається, що так званий Курникне належить ОСОБА_4, а належить СВК Забріддя(а.с.190).

З довідки №212 від 06.10.2010 року слідує, що потерпілим від злочину є спілка співвласників майна СВК ЗабріддяЧерняхівського району (а.с.191).

З протоколу прийняття заяви про вчинений злочин у ОСОБА_4 від 29.05.2010 року слідує, що 29.05.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скоїли крадіжку елементів обладнання льоносушки (а.с.3).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 29.05.2010 року, оглянуто приміщення курятника, яке розташоване на території фермерського господарства Шегедау с.Забріддя, з якого було скоєно крадіжку майна (а.с.4).

Згідно протоколу огляду місця події від 30.05.2010 року оглянуто домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: с.Високе, вул.Чешська, 29, Черняхівського району, де було виявлені елементи обладнання льоносушки в кількості 4 шт. (а.с.6-7).

Із протоколу виїмки від 09.07.2010 року вбачається, що в домоволодінні ОСОБА_8 вилучено 4 елементи обладнання льоносушки, та відповідно до постанови про визнання і приєднання до справи речових доказів від 09.07.2010 року їх визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінальної справи та віддано на зберігання власнику ОСОБА_4В.(а.с.63-65).

Згідно договору купівлі-продажу №4 від 25.12.2005 року укладеного між СВК Забріддя в особі голови правління ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_4 придбано певне майно, в тому числі і курятник. (а.с.34).

Із довідки фермерського господарства Шегедавід 09.06.2010 року №14 вбачається, що викрадені сегменти льоносушки перебувають на балансі господарства і їх балансова вартість 1000 грн. за 4 шт. (а.с.45).

Оцінюючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до стійкого внутрішнього переконання про доведеність вини підсудних в інкримінованих їм діях. Разом з тим, дії підсудних суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Кваліфікацію дій підсудних за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка вчинена з проникненням до приміщення суд вважає помилковою. Як в судовому засіданні, так і на досудовому слідстві підсудні вказували, що умисел на скоєння крадіжки у них виник вже в приміщенні курятника після виявлення в ньому складових частин льоносушки.

За змістом ст.62 Конституції України, ч.2 ст.327 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до розяснень п.23 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_10 України №5 від 29.06.1990 року Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного ОСОБА_10 України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вирокуобвинувальний ухил при вирішенні питання про винуватість чи невинуватість підсудного є неприпустимим. Всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь підсудного.

Відповідно до абз 3 п.22 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_10 України №10 від 06.11.2009 року Про судову практику у справах про злочини проти власностівирішуючи питання про наявність у діях винної особи кваліфікуючої ознаки проникнення до приміщення чи сховища суди повинні з'ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

Оскільки доводи підсудних про те, що умисел на скоєння крадіжки виник у них під час перебування в приміщенні курятника не спростовані, суд вважає відсутньою в їх діях такої кваліфікуючої ознаки як проникнення до приміщення і виключає її.

Потерпілий ОСОБА_4 з цього приводу вказував, що з даного приміщення неодноразово скоювалися крадіжки, невідомими особами постійно зриваються замки, пошкоджуються двері, а тому він теж не може стверджувати, що саме підсудні їх пошкодили. Зазначив, що могло бути таке, що на момент скоєння підсудними злочину вхід до приміщення курятника був вільним.

Захист підсудного ОСОБА_2 в судовому засіданні посилався на те, що приміщення курника, з якого скоєно крадіжку є спірним. В судовому засіданні дійсно встановлено, що правовстановлюючого документа на це приміщення будь-кому не видавалося. Разом з тим, ця обставина не впливає на висновок суду щодо доведеності вини підсудних в скоєнні крадіжки, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_4 вказав, що користувався цим приміщенням і зберігав там своє майно, в тому числі і те, яке викрали підсудні. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 теж ствердили, що ОСОБА_4 фактично користувався цим приміщенням і з нього підсудні викрали майно саме потерпілого.

Відтак довідку Забрідської сільської ради від 06.10.2010 року видану спілкою СВК Забріддяпро те, що приміщення колишнього курятника звідки була скоєна крадіжка ніколи не було в оренді фермера Шегеда(а.с.174) та довідку від 27.12.2010 року №1 про те, що дане майно не було розпайоване та в оренду не передавалось (а.с.190) та довідку №212 від 06.10.2010 року (а.с.191) суд не приймає до уваги.

Більше того згідно протоколу №1 загальних зборів СВК Забріддя від 07.10.2005 року вирішено провести реорганізацію СВК Забріддяшляхом приєднання до фермерського господарства Шегедаз передачею на баланс господарства всього належного майна та боргових зобовязань СВК Забріддяз подальшою його ліквідацією (а.с.226-228).

Обставиною, що помякшує покарання підсудних згідно ст.66 КК України, є щире каяття, оскільки підсудні визнавали фактичні обставини скоєння злочинів та розкаювалися у їх вчиненні.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння.

Всі підсудні за місцем проживання характеризуються позитивно, ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак раніше не судимий. Обидва підсудних на обліках в нарко- та психоневрологічному диспансерах не перебувають (89-99).

Обираючи підсудним покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кожним з них злочинів, їх особи, обставини що помякшують та обтяжують їх покарання і приходить до висновку про необхідність призначення їм покарання у виді позбавлення волі кожному, вважаючи, що саме вони будуть достатніми для їх виправлення та попередження скоєння ними нових злочинів.

Разом з тим, суд вважає за можливе виправлення підсудних без ізоляції від суспільства, а тому звільняє їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено. Арешт на майно підсудних не накладався.

Речовими доказами визнано викрадені частини льоносушки, які суд залишає ОСОБА_4 як власнику (63-66).

Судових витрат у справі немає.

Запобіжний захід підсудним до вступу вироку в законну силу суд залишає попередній підписку про невиїзд (а.с.50, 60).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їм покарання за цей злочин у виді 2-х років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік і 6 місяців.

Відповідно до ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, навчання, роботи, періодично зявлятися на реєстрацію.

Речові докази частини льоносушки залишити ОСОБА_4 як власнику

Запобіжний захід щодо засуджених до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області протягом 15-ти діб після його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Головуючий суддя: Б.С. Моніч

Копія: вірно

Суддя: