Справа № 10-230/2011 Головуючий у І інстанції Розинко В.М.
Категорія - санкція Доповідач Шахова О. Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів Демченка О.В., Трейтяк О.П.

з участю прокурора Лущая Р.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляцією помічника прокурора м. Чернігова ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою щодо:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, який ніде не працює, раніше судимого:

- 03.03.2005 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 1. ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 29.06.2006 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст. 186 ч. 2, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.04.2009 року, на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 26 днів,

- відмовлено в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 11.07.2011 р. о 21.50год., знаходячись біля будинку № 68 по вул. Щорса в м. Чернігові, діючи повторно, відкрито викрав мобільний телефон марки „Соні Еріксон та грошові кошти в сумі 2487 грн. у ОСОБА_4

Слідчий СВ Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області звернувся до суду з поданням про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу взяття під варту, посилаючись на те, що він обвинувачується в скоєнні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 5 років, при цьому останній ніде не працює, отже, вчинення злочинів майнового характеру є єдиним джерелом доходу, раніше був засуджений за аналогічні злочини і вчинив вказаний злочин в період непогашеної судимості, а тому обрання такого заходу має на меті запобігти способам ухилитись від слідства та суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, щодо проведення допитів за участю обвинуваченого та інших слідчих дій.

Відмовляючи в задоволенні подання, в своїй постанові, суд першої інстанції зазначив, що хоча ОСОБА_3 і обвинувачується у скоєнні злочину, за який передбачено покарання більше 5 років, але у справі нема жодних даних про наміри обвинуваченого ухилитись від слідства та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність. В поданні відсутнє обґрунтування того, що саме для забезпечення виконання процесуальних рішень є потреба у взятті обвинуваченого під варту. Крім того, суд зазначив, що установлений один випадок скоєння ОСОБА_3 правопорушення, навіть за умови його тяжкості, сам по собі не свідчить про систематичність протиправної діяльності не може свідчити, що це є єдиним джерелом доходу.

Не погоджуючись з постановою суду помічник прокурора м. Чернігова ОСОБА_2, звернувся до суду із апеляцією на вказану постанову з проханням її скасувати та направити матеріали для розгляду в той же суд в іншому складі. Свої доводи апелянт мотивує тяжкістю вчиненого злочину, тим, що ОСОБА_3, будучи особою, раніше засудженою до позбавлення волі за вчинення злочинів: в 2005 році за ст. 185 ч. 3 КК України, і в 2006 році за ст. 186 ч. 2 КК України, повторно скоїв злочин такого ж майнового характеру в період непогашеної судимості і з метою уникнення покарання може ухилитись від слідства та суду шляхом залишення території обласного центру, а також перешкоджатиме встановленню істини у справі та впливатиме на потерпілу, оскільки вона є його колишньою дівчиною. Вказує, що останній вину у вчиненні злочину не визнає та надає органу досудового слідства неправдиві свідчення, які суперечать показам потерпілої та свідків.

Заслухавши доповідача, слідчого Алієва В.І., який висловив думку про необхідність обвинуваченого утримувати під вартою, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію і просив її задовольнити з вказаних в ній підстав, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Відповідно до вимог ст. 148 КПК України запобіжний захід застосовується з метою запобігти спробам ухилитись від слідства та суду, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 150 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім обставин зазначених у статті 148 КПК України, судами повинно враховуватися тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не виконав вимоги зазначеної статті, та не навів переконливих доказів того, що ОСОБА_3 не буде ухилятися від слідства та суду, і не буде перешкоджати встановленню істини по справі.

Так, відмовляючи у задоволенні подання про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд не в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий - у 2005 році за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та у 2006 році за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а останній злочин скоїв повторно в період непогашеної судимості за аналогічний злочин, тяжкість злочину вчиненого ним, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а санкція ч.2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Наведене свідчить про недостатнє вивчення судом матеріалів справи при вирішенні питання про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу взяття під варту.

За таких обставин постанова суду про відмову в обранні щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу взяття під варту, підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене та прийняти рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 148, 150, 155, 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію помічника прокурора м. Чернігова ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 липня 2011 року про відмову в обранні щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу взяття під варту скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_6