Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Любешів 19
вересня 2007 року

Любешівський
районний суд Волинської області під головуванням:

судді Гладіч
Н.І.,

за
участю секретаря Михалик
Г.В.,

прокурора Купріянчика
В.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця та жителя с Залізниця Любешівського
району Волинської області, громадянина
України, українця, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого,
одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.
122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
28 липня 2007 року біля 19-ї години,
знаходячись на подвір'ї' своєї матері ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1, на ґрунті
раптово виниклих неприязних стосунків,
умисно наніс два удари ногою по тулубу громадянину ОСОБА_3, спричинивши останньому середньої тяжкості
тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 12 ребра з права, які потягли за собою довоготривалий розлад
здоров"я більше 21 дня.

Допитаний
у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1.
вину у вчиненні злочину визнав повіністю та вказав, що 28.07.2007 року біля 19 год.,
прийшовши на подвір"я своєї матері, побачив що ОСОБА_3, будучи в стані алкогольного
сп"яніння, свариться з ОСОБА_4та
ОСОБА_5. Він почав заступатись за них,
робив зауваження ОСОБА_3 щоб той припинив сварку. Однак той на
зауваження не реагував. Після цього він вдарив ОСОБА_3 два рази ногою в ділянку
тулуба, від чого той зігнувся та пішов з
подвір"я ОСОБА_5 Вказав, що
відносини з потерпілим у нього налагодились. У вчиненому розкаюється та просить
суворо не карати.

Допитаний
в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 розповів, що 28.07.2007 року біля 19-ї години він
велосипедом приїхав в с Залізниця
на подвір"я своєї співмешканки ОСОБА_5 для того щоб забрати свої речі. Між
ними почалась сварка під час якої до них під"їхав ОСОБА_1. та, намагаючись заступитись за свою матір
ОСОБА_5, кричав на нього та вдарив два
рази по тулубу. Від вказаних ударів він відчув різкий біль. Оскільки біль не
проходив, тому на слідуючий день
звернувся в Любешівську ЦРЛ, де в нього
виявили перелом 12 ребра. Просив суворо не карати підсудного оскільки претензій
до нього не має та відносини між ними налагодились.

Вина
ОСОБА_1 в умисному
нанесенні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, повністю доведена доказами, які зібрані під час досудового слідства і не
оспорюються підсудним, які одержані
законним шляхом без порушень прав людини і громадянина у відповідності до ст. 62
Конституції України та Кримінально-процесуального кодексу України.

Як
вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинений злочин від 31.07.2007 року
ОСОБА_3, 28.07.2007 року біля 17-ї год. в с Залізниця
Любешівського району на подвір"ї його колишньої співмешканки ОСОБА_5
громадянин ОСОБА_1. наніс йому тілесні ушкодження. (а.с. 5).

Згідно
висновку №181 експерта Камінь-Каширського відділення СМЕ громадянину ОСОБА_3
нанесено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 12 ребра з права, який міг виникнути як при контакті з тупим
твердим предметом так і при падінні і вдарянні об такий, по ступені тяжкості відноситься до категорії
тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу
здоров"я терміном більше 21 дня. (а.с.
14-15).

Таким
чином, взявши до уваги покази підсудного
та потерпілого в судовому засіданні, а
також дослідивши матеріали кримінальної справи доведено, що ОСОБА_1. умисно наніс середнього ступеня
тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_3

Дії
ОСОБА_1 на досудовому слідстві кваліфіковано вірно. Вони повністю підпадають
під ознаки злочину, передбаченого
ч.1 ст.
122 КК України.

Обставиною, яка пом'якшує покарання підсудного є щире
каяття, активне сприяння розкриттю
злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного суд не
вбачає.

При
призначенні покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує характер і ступінь
суспільної небезпечності скоєного ним злочину,
наявність пом"якшуючих обставин,
дані про підсудного, який раніше
до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується
позитивно, має на утриманні двоє
осіб, тому суд приходить до
переконання, що виправлення і
перевиховання ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства і обирає покарання в
межах санкції статті, за якою він
притягується до відповідальності із застосуванням ст. 75
КК України та покладенням певних обов"язків, передбачених
ст. 76 КК України.

Цивільний позов
по справі не заявлявся.

Судових витрат
по справі немає.

Речові докази у
справі відсутні.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати
винним ОСОБА_1у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі
на строк один рік.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити
засудженого від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового
строку не вчинить нового злочину.

Згідно ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_1.
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи або навчання, періодично з"являтися в ці органи для
реєстрації.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 на час вступу вироку в законну силу залишити попередній -
підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через
Любешівський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.