Справа № 646/5721/15-к
Пров.№ 1-кп/646/405/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.15 року м.Харків

Червонозаводский районний суд м.Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

секретаря ОСОБА_7 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000676 від 27.03.2015р. відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків,українця, громадянина України, з неповною середньо-спеціальною освітою, студенту Харківського механічного технікуму ім..О.О. Морозова, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 , не судимого,

за ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

25.03.2015р. близько 8-30 неповнолітній ОСОБА_5 , діючи умисно з корисним мотивом з метою заволодіння транспортним засобом всупереч волі ОСОБА_3 через відсутні ворота з огородженої території домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 за допомогою такси відбуксував автомобіль «Zuka», д.н. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_3 до себе додому, де його розібрав та частину здав на металобрухт. Вказаними діями ОСОБА_3 була заподіяна матеріальна шкода згідно висновку експерта № 71 від 31.03.2015р. у розмірі 23195 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину за ч.2 ст.289 КК України не визнав, а визнав вину за ч.1 ст.289 КК України. При цьому пояснив, що до 25.03.2015р. він мав домовленість з ОСОБА_3 про придбання його автомобіля «Zuka», д.н. НОМЕР_1 за 15 000 грн., його батьки не заперечували проти цієї угоди. Письмовий договір вони не укладали, але в рахунок оплати за автомобіль «Zuka», д.н. НОМЕР_1 , він розпочав ремонт мотоциклу потерпілого, а крім того з дозволу потерпілого намагався відремонтувати і автомобіль «Zuka», який не був на ходу та знаходився на межі домоволодінь АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 , де проживав потерпілий. До вказаного автомобілю він мав вільний доступ через відсутні ворота та хвіртку в домоволодінні АДРЕСА_4 з дозволу потерпілого, огорожа також мала пошкодження. 25.03.2015р. зранку він домовився забрати вказаний автомобіль у ОСОБА_3 , який сказав, що він може це зробити до 7-30. Однак він прийшов трошки пізніше, коли потерпілого вже не було, він зателефонував йому з приводу можливості забрати автомобіль і помилково зрозумів, що той надав згоду. Через отвір в огорожі викотив автомобіль, та за допомогою таксі відбуксував автомобіль до себе додому, де його розібрав, та кузов здав за гроші на металобрухт.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що між ним та ОСОБА_5 дійсно була домовленість про продаж його автомобіля «Zuka» за 15 000 грн., те що обвинувачений неповнолітній він не знав, тому хтів з ним укласти письмовий договір купівлі-продажу. А до укладання договору дозволяв ОСОБА_5 приходити на подвір`я та ремонтувати автомобіль, а в рахунок оплати за автомобіль ОСОБА_5 здійснював ремонт його мотоциклу. 25.03.2015р. ОСОБА_5 подзвонив з проханням забрати автомобіль, він йому відповів, що той може зробити це до 7-30, бо він від`їздить на роботу. Але ОСОБА_5 в зазначений час не з`явився, а подзвонив йому пізніше та запитав дозволу забрати автомобіль. Оскільки він не уклав з ним договір, то дозволу не давав, а відповів: «Не хвилюйся, встигнеш забрати». Потім він приїхав пізно та не звернув уваги на відсутність автомобілю, а через день побачив запчастини автомобілю у пункті прийому металу. Та оскільки ОСОБА_5 казав, що купує автомобіль для роботи і ремонтував його, тому вирішив, що його вкрав хтось інший та звернувся до міліції. Претензій матеріального характеру він не має, тому що він домовився з батьками про відшкодування шкоди, яка частково йому вже відшкодована.

Згідно протоколу слідчого експерименту (а.к.п.139-144) потерпілий ОСОБА_3 пояснив та показав місце на господарчому дворі домоволодіння АДРЕСА_4 , де зберігався автомобіль «Zuka», зазначивши, що в огорожі мається отвір близько 4 м.

Диск з відеозаписом подій 25.03.2015р. (а.к.п.148) визнано речовим доказом.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є цивільною дружиною потерпілого, та чула, що її цивільний чоловік ОСОБА_3 збирався продати автомобіль «Zuka» ОСОБА_5 , вони домовлялись по телефону, що до 7-30 25. 03.2015р. ОСОБА_9 прийде до них, складуть договір, а чоловік віддасть документи на машину та машину. Однак ОСОБА_9 не прийшов, а потім вона побачила, що машина зникла та чоловік звернувся до міліції.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 була попередня домовленість про покупку автомобілю «Zuka», однак договір вони не укладали. А оскільки ОСОБА_4 є неповнолітнім, то договір купівлі-продажу автомобілю уклав він, як батько обвинуваченого, з ОСОБА_3 06.04.2015р. вже в процесі досудового розслідування (а.к.п.113), та частково його вионав.

ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що вранці, дату не пам`ятає, йому подзвонив ОСОБА_4 та попрохав бути присутнім при тому, як він буде забирати автомобіль «Zuka». Вони прийшли до домоволодіння ОСОБА_3 , його не було вдома, ОСОБА_4 дзвонив потерпілому по телефону, та ОСОБА_11 зрозумів, що потерпілий дозволив ОСОБА_4 забрати автомобіль. Вони викатили автомобіль з подвір`я та доштовхали ОСОБА_4 додому, де ОСОБА_4 розібрав його. Увечорі відштовхали його на металоприйомку, де ОСОБА_4 отримав гроші та дав йому 200 грн. за допомогу.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює в пункті прийому металу. Весною 2015р. двоє молодих людей, один з яких був ОСОБА_9 , якого впізнав в ході пред`явлення особи для впізнання (а.к.п. 53-55) та на якого вказав в судовому засіданні, прикотили на буксирі автомобіль «Zuka». При цьому, ОСОБА_9 передав копію техпаспорту, оригінал генерального доручення та страховку, за кузов вказаного автомобілю він отримав 2840 грн.

Згідно протоколу огляду місця події від 27.03.2015р. (а.к.п.14-18) в пункті прийому металу за адресою: м.Харків, вул..Достоєвського,13, виявлено та вилучено раму автомобіля «Zuka» з д.н. НОМЕР_1 та частини кузова.

Вказані частини автомобіля визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_12 (а.к.п.19-20).

При огляді домоволодіння АДРЕСА_1 (а.к.п.31-36), де проживає ОСОБА_9 виявлено та вилучено автомобільний двигун, 4 предмети сріблястого кольору, металева трубка, логотип «Zuka», які також визнані речовими доказами та передані на зберігання вітчиму обвинуваченого ОСОБА_10 (а.к.п.37-38).

Згідно висновку автотоварознавчої експерта № 71 від 31.03.2015р. (а.к.п.58-60) вартість автомобіля «Zuka», д.н. НОМЕР_1 з урахуванням зносу складає 23195 грн.

Аналізуючи зазначені докази, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникнення у сховище, доведена.

Посилання сторони захисту на відсутність кваліфікуючої ознаки « проникнення у сховище» є хибними. З протоколу огляду місця події, з показань потерпілого, свідка ОСОБА_8 та самого обвинуваченого встановлено, що автомобіль «Zuka» знаходився на межі двох домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , між яким відсутня огорожа, оскільки обома домоволодінням користується потерпілий ( в одному домоволодінні міститься будинок, в якому він проживає, а в іншому господарські споруди). Зазначені домоволодіння огорожені спільним дерев`яним забором, у домоволодінні АДРЕСА_4 дійсно відсутні ворота та хвіртка, тобто доступ на територію є облегшеним. Однак наявність огорожі навколо зазначених домоволодінь свідчить про те, що автомобіль зберігався саме на території домоволодінь, тобто у сховищі. Посилання захисника на відсутність потерпілого правовстановлювальних документів на вищезазначені домоволодіння не мають правового значення для вирішення питання щодо кваліфікації злочину.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин. Обвинувачений щиро розкаявся, скоїв злочин у неповнолітньому віці, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризуються за місцем навчання в Харківському механічному технікумі ім..О.О. Морозова, проживає разом з матір`ю, вітчимом та братом. Батьки частково відшкодували потерпілому заподіяну шкоду. Сім`я характеризується позитивно, батьки мають позитивний вплив на синів, матеріальний стан задовільний.

З урахуванням обставин злочину, характеризуючих даних ОСОБА_4 , наявності обставин, що пом`якшують його покарання, часткового відшкодування шкоди батьками, суд визначає покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.2 ст.289 КК України, та не призначає конфіскацію майна, оскільки ОСОБА_4 є неповнолітнім, та звільняє його від відбуття покарання з іспитовим строком.

Судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 245,52 грн. підлягають стягненню із законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , в зв`язку з відсутністю заробітку у обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_13 судом скасовується, оскільки відсутні будь-які ризики, передбачені ст..177 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням терміном на 1 рік.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази: диск з відеофайлами зберігати в матеріалах кримінального провадження, раму автомобіля «Zuka» з д.н. НОМЕР_1 та частини кузова залишити ОСОБА_12 (а.к.п.19-20), автомобільний двигун, 4 предмети сріблястого кольору, металева трубка, логотип «Zuka» залишити ОСОБА_10 (а.к.п.37-38).

Судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 245,52 грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники мають право отримати копію вироку.

Суддя ОСОБА_1