Справа №1414/6376/2012 26.05.2015 26.05.2015 26.05.2015
Провадження № 11/784/25/15 Головуючий у 1 інстанції
Категорія: ст. 115 ч. 1 ОСОБА_1
КК України Доповідач ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2015 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 року, якою відмовлено прокурору, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2013 року та ухвали апеляційного суду Миколаївській області від 7 листопада 2013 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2013 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

7 листопада 2013 року ухвалою апеляційного суду Миколаївській області зазначений вище вирок залишено без змін.

17 лютого 2015 року від прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2013 року та ухвали апеляційного суду Миколаївській області від 7 листопада 2013 року відносно ОСОБА_8 .

Причиною пропуску на касаційне оскарження вироку суду та ухвали апеляційного суду прокурор зазначив те, що неправильну кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_8 було виявлено лише у лютому 2015 року під час перевірки звернення засудженого про необхідність перекваліфікації його дій за ст. 94 КК України (в редакції 1960 року).

Відмовляючи у поновлені строку на касаційне оскарження, суд послався на те, що кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України (в редакції 2001 року), прокурору була відома ще задовго до проведення ним перевірки за скаргою ОСОБА_8 . Крім того, зазначив, що 26 березня 2015 року ухвалою апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_8 поновлено строк на касаційне оскарження вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2013 року та ухвали апеляційного суду Миколаївській області від 7 листопада 2013 року.

В апеляції прокурор просить скасувати постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 року та поновити прокурору, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, строк на касаційне оскарження вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2013 року та ухвали апеляційного суду Миколаївській області від 7 листопада 2013 року. На мотивування апеляційної скарги зазначив, що засуджений ОСОБА_8 не є фахівцем у галузі права, тому відсутні підстави вважати, що у подальшому він самостійно та кваліфіковано зможе захистити свої права у касаційному порядку.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку вимог апеляції, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 386 КПК України ( редакції 1960 року) касаційні скарги на вирок суду та ухвали апеляційного суду можуть бути подані до Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних та кримінальних справ у порядку, передбаченого главою 31 КПК України (в редакції 1960 року), протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.

Відповідно до ст. 353, 386 КПК України (у редакції 1960 року) в разі пропуску строку, встановленого ст. 349 КПК України (у редакції 1960 року) строку на оскарження рішення суду з поважних причин, особи, які мають право на подання скарги, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову про відновлення пропущеного строку.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про прокуратури" прокуратура України становить єдину систему, на яку відповідно до Конституції України та цього Закону покладаються такі функції:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Як вбачається із матеріалів справи, кримінальна справа за фактом вбивства ОСОБА_9 , яке мало місце 16 листопада 1998 року, була порушена 16 листопада 1998 року прокурором Корабельного району м. Миколаєва за ознаками злочину, передбаченого ст. 94 КК України (в редакції 1960 року).

7 вересня 2012 року, згідно постанови слідчого СВ Корабельного ММУ УМВС України в Миколаївській області, дії невстановленої особи за вказаним фактом були перекваліфіковані зі ст. 94 КК України (в редакції 1960 року) на ч. 1 ст. 115 КК України ( в редакції 2001 року).

При цьому, відповідно до положень, що встановлювалися п. 2 ч. 1 ст. 227 КПК України (в редакції 1960 року), незаконні і необґрунтовані постанови слідчих, прокурор, здійснюючи нагляд за виконанням законів органами досудового слідства у межах своєї компетенції, був зобов`язаний скасувати.

В подальшому прокурором був затверджений обвинувальний висновок відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину, передбаченого саме ч. 1 ст. 115 КК України (в редакції 2001 року).

Як вбачається з протоколу судового засідання, під час судових дебатів прокурор у своїй промові також пропонував визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Разом з тим, розгляд апеляції ОСОБА_8 7 листопада 2013 року відбувався за участю прокурора ОСОБА_7 , яка 17 лютого 2015 року звернулася до суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Зазначене свідчить, що кваліфікація дій ОСОБА_8 за ст. 115 ч.1 КК України прокурору була відома до проведення ним перевірки за скаргою засудженого.

Посилання апелянта на те, що засуджений ОСОБА_8 не є фахівцем у галузі права, а тому не зможе у подальшому самостійно та кваліфіковано захистити свої права у касаційному порядку, є безпідставними, оскільки 26 березня 2015 року ухвалою апеляційного суду Миколаївської області засудженому поновлено строк на касаційне оскарження вищезазначених рішень.

Інших підстав поважності пропуску строку на касаційне оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду прокурор не навів. Тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що прокурором строк на касаційне оскарження пропущено не з поважних причин і вірно відмовив прокурору в поновлені строку на касаційне оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність постанови суду є необґрунтованими. За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року),
колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 року, якою відмовлено прокурору, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2013 року та ухвали апеляційного суду Миколаївській області від 7 листопада 2013 року, відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Головуючий
Судді