У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
02 люте 2015 року суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Моршин, українець, громадянин України, не одружений, зареєстрований у АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 309 КК України, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України
Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_3 20 жовтня 2014 року, знаходячись у приміщенні ТЦ «Сільпо», що по вулиці Науковій, 35 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом вільного доступу таємно викрав товар, а саме - пластиковий контейнер, у якому знаходилися чотири касети для бриття торгової марки «Gillete Fusion» який перебуває на балансі ДП «Сільпо», чим завдав матеріальної шкоди на суму 285, 39 гривань.
Як зазначено в обвинувальному акті, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Сторона обвинувачення прокурор прокуратури
Франківського району м. Львова
ОСОБА_4

Учасники судового провадження - потерпілий згідно обвинувального акту :
ОСОБА_5
Як вбачається з обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, вони не відповідають вимогам ст.. 109 та ст. 291 КПК України,
Даний висновок ґрунтується на результатах перевірки змісту обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування на відповідність вимогам процесуальним нормам, правильності правової кваліфікації кримінального правопорушення та наявності фактичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ст.. 314 315 КПК України в ході підготовчого судового засідання.
В результаті перевірки в підготовчому судовому засіданні обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, судом встановлено їх невідповідність вимогам процесуального права, яка не може бути усунута в ході судового розгляду справи.
Так, вивчивши вказані вище процесуальні документи, приходжу до висновку, що обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме:
- відсутній виклад фактичних обставин справи, зокрема безпосередньо звідки був викрадений товар з якого відділу, хто виявив крадіжку, у який спосіб та інше?;
- в обвинувальному акті значиться, що пластиковий контейнер, у якому знаходилися чотири касети для бриття торгової марки «Gillete Fusion» є товаром, однак перебуває на балансі ДП «Сільпо»?;
- в акті не зазначено кому завдана матеріальна шкода кримінальним правопорушенням. Зазначено, що пластиковий контейнер, у якому знаходилися чотири касети для бриття торгової марки «Gillete Fusion» перебуває на балансі ДП «Сільпо», у той же час потерпілим у кримінальному провадженні вказано ОСОБА_5 ., а матеріальна шкода, як вказано в обвинувальному акті заподіяна ДП "Сільпо" на суму 285, 39 грн.
В Реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено процесуальних документів, з яких можна було б визначити потерпілу сторону?
Викладена в акті кваліфікація дій, що інкримінуються ОСОБА_3 , не відповідає фактичним обставинам , які прокурор вважає встановленими, оскільки звернувся до суду з обвинувальним актом.
Так, згідно встановлених прокурором фактів, що викладені в обвинувальному акті, ОСОБА_3 таємно викрав товар, чим завдав матеріальної шкоди на суму 285, 39 гривень.
Тобто, досудове слідство вказало всі ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тим самим встановивши фактичні обставини закінченого злочину навіть визнавши, що цим кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду.
Разом з тим, згідно обвинувального акта, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 КК України, як замах на вчинення злочину. Отже з обвинувального акта не можливо зробити висновок, в чому обвинувачується ОСОБА_3 , у крадіжці, чи тільки замаху?
З огляду на викладені в обвинувальному акті обставини, не виявляється можливим в ході вирішення питань, передбачених ст. 314 - 315 КПК україни, зясувати коли було вручено ОСОБА_3 письмове повідомлення про підозру і за якими кваліфікуючими ознаками, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення вчинено 20.10.2014 року, а ОСОБА_3 допитано як свідка 23.10.2014 року. Дані про затримання ОСОБА_3 в матеріалах обвинувального акта відсутні, відсутні такі дані й у Реєстрі матеріалів досудового розслідування. Всі ці факти вказують, щонайменше, на порушення вимог ст. 42, 48, 54, ст. 207,209, 210,211, 278 КПК України.
- виклад фактичних обставин справи, суперечить вимогам як ст.. 291 КПК України, так і вимогам ст.. 91 КПК України, згідно яких у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Як вбачається із обвинувального акта, кримінальне правопорушення вчинено 20.10.2014 року. Разом з тим, час не встановлено, не встановлено безпосереднє місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, час затримання ОСОБА_6 .
З урахуванням викладених вище фактів, та решти підстав, приходжу до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінально - процесуального кодексу ще й з підстав, що у ньому відсутні обов`язкові дані, які визначені ст. 91, 109,110,291 КПК України. Зокрема в акті не зазначено:
- дату складання (п.9 ст. 291 КПК України);
- фактичні обставини, (ст. 91 КПК України), а саме: час вчинення кримінального правопорушення, особу якій завдана шкода інкримінованим правопорушенням, причини, що не залежали від волі обвинуваченого, що стало підставою для кваліфікації, як замах та є предметом перевірки судом під час підготовчого судового засідання, не визначено ( не конкретизовано) потерпілу особу, інші дані, які позбавляють суд оцінити фактичні обставини справи під час вирішення питань, передбачених ст.,314,315 КПК України.;
Дана обставина суперечить також п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України згідно з яким , обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Однак, з огляду на викладені в обвинувальному акті обставини, слід прийти до висновку, що органами досудового слідства не встановлена оасоба обвинуваченого, не встановлена особа потерпілого, не встановлено час вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому та спосіб його вчинення..
Крім того, відповідно до ст.. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Також , обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, що відповідно до ст.ст. 36,37 КПК України здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а в.о. прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_7 . Отже, звернення прокурора, що затвердив обвинувальний акт, до суду, як це передбачено п. 14 ч. 2 ст. 36 КПК України, а звернення інших осіб з таким клопотанням, у даному випадку законом не передбачено. Вказана обставин породила порушення вимог ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору , що здійснює процесуальну діяльність у кримінальному провадженні , у даному випадку ОСОБА_4 , а останній відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинен скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор покладені на нього обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконав.
В долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування вказані не всі процесуальні дії, рішення та заходи забезпечення кримінального провадження, що суперечить вимогам ст.. 109 КПК України, зокрема:
- відсутні дані про внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , а також дані про внесення прокурором відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про закінчення досудового розслідування (ст. ст.. 214, ст. 276, 283 КПК України);
- відсутні дані про ознайомлення з постановами, відсутні дані про ряд інших процесуальних рішень і зокрема рішень, передбачених ст. ст. 42, 48, 54, ст. 207,209, 210,211 КПК України, що перешкоджає та позбавляє суд можливості вирішити питання, передбачені ст.. 314 315 КПК України.
З урахуванням вказаних вище невідповідностей обвинувального акта вимогам КПК України та відсутності обов`язкових даних на обвинуваченого та потерпілого, як цього вимагає пряма норма закону - п.п. 2, 3 ч.2 ст. 291 КПК України, дата складання обвинувального акта, як це передбачено п.9 ч. 2 ст. 291 КПК України, приходжу до висновку, що сукупність вказаних вище обставин, дає підстави визнати обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування такими, що не відповідають вимогам ст.. 109 та ст.. 291 КПК України, що у свою чергу, є перешкодою для розгляду кримінального провадження в судовому засіданні.
Відповідно до п. 3 ч. .3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 91 -93, 109, 291, 314, 315, 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_8