Кримінальне провадження № 1-кп/152/123/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року
м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької
області у складі:

головуючого судді -
Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря судового

засідання - Палій М.Д.,

розглянувши кримінальне провадження:
№ 152/2718/13-к (ЄРДР №0000487),

по обвинуваченню: ОСОБА_2, народженого:
ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Клекотина
Шаргородського району Вінницької
області, проживаючого у АДРЕСА_1, не
працюючого, з середньою освітою,
розлученого, українця, громадянина
України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164
КК України,

сторони кримінального

провадження:

сторона обвинувачення:

прокурор - Мазур Ю.А.,

сторона захисту:

обвинувачений - ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

рішенням Шаргородського районного
суду Вінницької області у справі №
152/404/13-ц від 25.03.2013 року ОСОБА_2 був
зобов`язаний сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_3 на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій
сумі по 500 гривень щомісячно, починаючи
з 25.02.2013 року і до досягнення нею
повноліття.

Знаючи про необхідність сплачувати
аліменти, ОСОБА_2, починаючи з 25.02.2013
року по 01.12.2013 року, умисно, маючи
реальну можливість сплачувати
аліменти, злісно ухилявся від сплати
аліментів на доньку ОСОБА_4, ніде не
працевлаштувався, на облік у центр
зайнятості не став, ігноруючи рішення
суду та ухиляючись від його виконання,
не сплатив за вказаний період жодного
разу коштів, і таким чином, допустив
заборгованість по сплаті аліментів у
розмірі, що сукупно перевищує суму
виплат за шість місяців відповідних
платежів, на загальну суму 4572 грн.
Внаслідок чого порушив та продовжує
порушувати право дитини на повноцінне
життя та всебічний розвиток (фізичний,
психічний і соціальний) розвиток.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164
КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2
винуватим себе у вчиненні
кримінального правопорушення при вище
наведених обставинах визнав, щиро
розкаявся у вчиненому, підтвердив
викладені в обвинувальному акті
обставини справи.

Суду по суті пред'явленого
обвинувачення, зокрема, пояснив, що
рішенням Шаргородського районного
суду Вінницької області, про яке йому
було відомо, його зобов'язано
сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3
на утримання доньки ОСОБА_4, у розмірі
по 500 гривень, щомісячно, до досягнення
донькою повноліття. З часу ухвалення
рішення він аліменти не платив, хоча
мав таку можливість, оскільки працював
та отримував доходи. У грудні цього
року він сплатив 1000 грн аліментів та
надалі зобов'язується регулярно їх
сплачувати і у найкоротший час
погасити заборгованість по аліментах.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2
у повному обсязі визнав свою
винуватість у вчиненні
інкримінованого йому органом
досудового слідства кримінального
правопорушення при обставинах,
викладених у обвинувальному акті, та
беручи до уваги, що прокурор також не
оспорював фактичні обставини
провадження, і судом встановлено, що
учасники судового провадження
правильно розуміють зміст цих обставин
та відсутні сумніви щодо
добровільності їх позиції, роз'яснивши
їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про
те, що у такому випадку вони будуть
позбавлені права оспорювати фактичні
обставини провадження у апеляційному
порядку, вислухавши думки учасників
судового провадження, які не
заперечували проти розгляду
кримінального провадження, в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд
визнає недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних
обставин провадження, які ніким не
оспорюються, обмежившись лише допитом
обвинуваченого та дослідженням
доказів, які характеризують особу
обвинуваченого.

Аналізуючи наведене, суд вважає
доведеною винуватість ОСОБА_2 у тому, що
він своїми умисними діями вчинив
злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дитини (аліментів), і
кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК
України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при
призначенні обвинуваченому ОСОБА_2
виду та міри покарання, приймає до
уваги характер, ступінь суспільної
небезпеки вчиненого ним кримінального
правопорушення, яке, відповідно до ст. 12
КК України, відноситься до категорії
невеликої тяжкості, конкретні
обставини справи, дані про особу
обвинуваченого, який на диспансерному
обліку у лікаря-психіатра та
лікаря-нарколога не знаходиться,
раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, обставинами,
пом'якшуючими покарання ОСОБА_2 є
визнання ним винуватості та його щире
каяття.

Обставин, що обтяжують покарання
ОСОБА_2, відповідно до ст. 67 КК України,
судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав для
застосування до ОСОБА_2 ст.ст. 69, 69-1КК
України, а тому: з урахуванням усіх
обставин у справі, ступеня тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, особи винуватого,
наявності обставин, що пом'якшують
покарання, відсутність обставин, що
обтяжують покарання, загальних засад
призначення покарання: законності,
справедливості, обґрунтованості та
індивідуалізації покарання, суд вважає
за необхідне призначити ОСОБА_2
покарання у виді громадських робіт
строком на сто годин.

Призначаючи ОСОБА_2 зазначене вище
покарання, суд виходить із того, що воно
є достатнім для його виправлення та
перевиховання, запобігання вчиненню
нових правопорушень, що відповідає
його особі та є достатнім для
досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК
України цілей покарання.

Речових доказів та процесуальних
витрат у справі немає, цивільний позов
не заявлено.

Підстав для застосування запобіжних
заходів суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,
суд

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та
призначити йому покарання у виді
громадських робіт строком на сто годин.

Запобіжний захід щодо засудженого
ОСОБА_2 до набрання вироком законної
сили не застосовувати.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України,
вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Вінницької області
через Шаргородський районний суд
Вінницької області протягом тридцяти
днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги вирок, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
ухвалення рішення судом апеляційної
інстанції. Якщо строк апеляційного
оскарження буде поновлено, вважається,
що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду. Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору. Копія
вироку не пізніше наступного дня після
ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Суддя