Справа № 11-а-2552/07
в 1 інстанції Дзюба О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня
2007 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного
суду м. Києва в складі:

Головуючої
судді: Полтавцевої
Г.А.

суддів: Бачуріна
О.В., Чорного О.М.

прокурора: Карпука
Ю.А.

захисника ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві матеріали справи за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 7 листопада 2007 року.

Цією
постановою скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1
задоволена,

постанова
слідчого слідчого відділення Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві
від 21 вересня 2007 року про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за ст. 213 ч.1 КК України скасована, в порушенні кримінальної справи відмовлено.

Своє
рішення суд мотивував тим, що на момент
порушення кримінальної справи не було достатньо приводів і підстав для її
порушення, а в матеріалах, на підставі яких прийнято рішення про
порушення кримінальної справи, не
міститься жодного доказу, що діями
ОСОБА_1 було заподіяно істотної шкоди
фізичній чи юридичній особі, суспільству
або державі.

Не
погоджуючись з рішенням суду, прокурор
подав апеляцію, в якій просить постанову
суду скасувати, а скаргу ОСОБА_2
залишити без задоволення, посилаючись на
те, що висновки суду є не
обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не являлась суб'єктом підприємницької
діяльності і здійснювала операції з брухтом кольорових і чорних металів без
спеціального дозволу (ліцензії),
одержання якого передбачено чинним законодавством, а тому кримінальна справа щодо неї порушена
на законних підставах.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали по скарзі та матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про
порушення кримінальної справи,
обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що
апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2
звернувся до Дніпровського районного суду м.
Києва зі скаргою на постанову про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого
ст. 213 ч.1 КК України,
посилаючись на те, що

постанова
винесена за відсутності підстав для порушення кримінальної справи, а також з порушенням норм кримінально -
процесуального законодавства.

Розглядаючи
скаргу, суд прийшов до висновку про
відсутність достатніх приводів та підстав для порушення кримінальної справи і
скаргу задовольнив.

Разом з
тим, як правильно зазначає в апеляції
прокурор, суд у своїй постанові не
зазначив, які ж саме норми ст. 94 КПК України не дотримано слідчим при
порушенні даної кримінальної справи.

Відповідно
до ст.
236-8 КПК, розглядаючи скаргу на
постанову про порушення кримінальної справи,
суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення
зазначеної постанови, законність джерел
отримання даних, які стали підставою для
винесення постанови про порушення справи,
і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по
суті.

Ці
вимоги суддею порушені, оскільки в
своєму рішенні він закцентував увагу не на перевірці наявності приводів і
підстав для порушення кримінальної справи та достатності даних, що вказують на ознаки злочинів, а вдався до аналізу зібраних по справі
доказів.

Разом з
тим, з постанови про порушення
кримінальної справи видно, що підставою
для її порушення став рапорт оперуповноваженого ВДСБЕЗ Дніпровського РУГУ МВС України, а приводом для її порушення послужило
безпосереднє виявлене слідчим ознак злочину в ході перевірки зібраних матеріалі
здійснення ОСОБА_1 операцій з брухтом
чорних та кольорових металів без спеціального дозволу.

За таких обставин доводи апеляції прокурора про невідповідність постанови суду фактичним
обставинам справи колегія суддів вважає обгрунтованими, а тому вона підлягає скасуванню як незаконна.

Але цю
помилка суду першої інстанції може бути виправлена апеляційною інстанцією без
направлення даної справи на новий судовий розгляд, оскільки відповідно до вимог ст. 366 КПК України апеляційний суд в
результаті розгляду апеляції на рішення,
зазначені в частині другій ст.
347 КПК України, може скасувати повністю
постанову суду першої інстанції і постановити свою ухвалу.

Враховуючи
зазначене,

постанова
суду першої інстанції підлягає скасуванню,
а скарга ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_1 - залишенню без
задоволення.

На підставі
зазначеного та керуючись ст. ст.
365, 366, 382 КПК України, колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції,
задовольнити.

Постанову
Дніпровського районного суду від 7 листопада 2007 року, якою скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задоволена,
а

постанова
слідчого слідчого відділення Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві
від 21 вересня 2007 року про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за ст. 213 ч.1 КК України скасована -
скасувати, а скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_1 залишити без задоволення.