Справа № 509/4670/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.3 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,

В силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.198 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 у великих розмірах при наступних обставинах.

Так, влітку 2011 року, точний час не встановлений, перебуваючи у м.Бровари Київської області обвинувачений ОСОБА_7 зустрівся з невстановленою особою, якій передав свою фотокартку та копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів: вантажного автомобіля RENAULT AЕ385 та причепа, а через деякий час отримав підроблені документи на ім`я ОСОБА_10 : посвідчення водія, до якого була вклеєна фотографія ОСОБА_7 , свідоцтва про реєстрацію вантажного автомобіля RENAULT AЕ385, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепа.

Реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном шляхом обману ОСОБА_7 під вигаданим прізвищем ОСОБА_10 зареєструвався у диспетчерському пункті вантажоперевезень у м.Одесі та 01 грудня 2011 року залишив заявку на перевезення вантажу у диспетчерському пункті СПД "Таміра".

Отримавши замовлення на перевезення належної потерпілому ОСОБА_9 партії товару до м.Луганськ 01 грудня 2011 року обвинувачений ОСОБА_7 прибув на автомобілі на складську базу №12 по вулиці Базовій у смт Авангард Овідіопольського району Одеської області та при отриманні товарно-матеріальних цінностей та пред`явив диспетчеру СПД "Таміра" ОСОБА_11 підроблені документи на ім`я ОСОБА_10 : посвідчення водія, до якого була вклеєна фотографія ОСОБА_7 , свідоцтва про реєстрацію вантажного автомобіля RENAULT AЕ385, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причепа, як документи, що засвідчують його особу, та право володіння транспортними засобами, а потім діючи відповідно до заздалегідь собі відведеної ролі, видаваючи себе за ОСОБА_10 , завантажив у свій автомобіль належний потерпілому ОСОБА_9 товар у вигляді 50 коробів з чоловічою білизною, загальною вартістю 223440 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, а належним потерпілому ОСОБА_9 майном розпорядився на свій розсуд, чим заподіяв зазначеному потерпілому майнову шкоду у розмірі 223440 гривень, який в більш ніж 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є великим розміром.

Ухвалою суду від 15.04.2015 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст.358 ч.3 КК України, закрито та ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ст.358 ч.4 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину визнав та пояснив, що він дійсно скоїв цей злочин при вищенаведених фактичних обставинах.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 його вина у встановленому судом обсязі підтверджується сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів:

- заявою потерпілого ОСОБА_9 на адресу начальника Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області від 08.02.2012 року про те, що 02.12.2011 року раніше незнайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_12 нібито для перевезення товару до м.Луганськ заволодів належним йому майном у вигляді чоловічої білизни (а.с.55);

- протоколом добровільної видачі від 10.02.2012 року з якого вбачається, що ОСОБА_11 добровільно видала працівникам міліції фотокопії посвідчення водія № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - вантажного автомобіля RENAULT AЕ385, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_10 (л.д.60);

- фотокопіями посвідчення водія № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 з фотографією обвинуваченого ОСОБА_7 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - вантажного автомобіля RENAULT AЕ385, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_10 (л.д.61);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 11.02.2012 року з фототаблицями, відповідно до якого під час відтворення обвинувачений ОСОБА_7 докладно показав та розповів при яких обставинах він протиправно заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 (л.д.80);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 11.08.2014 року в результаті якого було встановлено, що загальний об`єм завантаженого в автомобіль ОСОБА_7 товару складав 27,7 м3 та кількість його коробок складала 50 одиниць (а.с.110-116);

- висновком експерта №25 від 23.02.2012 року, відповідно до якого роздрібна ринкова вартість однієї пари чоловічих трусів фірми "Venice" станом на 02.12.2011 року складає 19,27 гривень, оптова вартість 12,72 гривень; ринкова вартість одного комплекту чоловічих трусів та майок фірми "Vovoboy" станом на 02.12.2011 року складає 60,00 гривень (а.с.90-94)

Органом досудового слідства ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в тому, що 02.12.2012 року він, перебуваючи на своєму транспортному засобі "Фредлайнер" на вул.Тираспольське шосе у м.Одесі зустрівся з раніше вже знайомим йому ОСОБА_7 , який в ході бесіди запропонував придбати в нього чоловічу білизну, якою він заволодів незаконним шляхом та яка на той час знаходилась у належному йому автомобілі RENAULT AЕ385. У цей момент у ОСОБА_8 , який вже завідомо знав, що майно придбано ОСОБА_7 злочинним шляхом, виник злочинний намір, направлений на придбання та збут цього майна, одержаного злочинним шляхом. ОСОБА_8 сплатив ОСОБА_13 10000 доларів США, після чого вони спільно перевантажили товар у належний ОСОБА_8 автомобіль "Фредлайнер", а ОСОБА_8 вивіз цей товар до м.Миколаїв, де продав його ОСОБА_14 за 28000 доларів США.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковані за ст.198 КК України як заздалегідь не обіцяне придбання та збут майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у інкримінованому йому діянні не визнав та показав, що він вже тривалий час знає ОСОБА_7 , оскільки вони займалися вантажними перевезеннями та допомагали один одному. За пропозицією ОСОБА_7 у грудні 2011 року він дійсно придбав у останнього партію чоловічої білизни за 24 000 доларів США, з яких 10000 доларів США сплатив при отриманні цього товару від ОСОБА_7 , а решту у 14000 доларів США - після реалізації товару. Але ОСОБА_7 при цьому не повідомляв його про те, що це майно отримано ним злочинним шляхом.

Правдивість таких показань обвинуваченого ОСОБА_15 підтверджена у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_7 .

При здійсненні судового розгляду даного кримінального провадження суд поклав обов`язок із забезпечення явки свідків обвинувачення на прокурора. Але свідки обвинувачення в судові засідання для допиту не прибули, про поважність причин їх неявок прокурор будь-яких матеріалів суду не надав, що зумовило відмову суду в подальшому невиправданому відкладенні судового розгляду через неявку свідків.

За увесь час судового розгляду будь-яких показань свідків, речових доказів, висновків експертиз, інших документів чи протоколів процесуальних дій, які б судом було можливим визнати в якості доказів на підтвердження вини ОСОБА_15 у скоєнні злочину за ст.198 КК України, прокурор в судовому засіданні суду не надав.

З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань обвинувачених, неможливості спростування виправдувальних показань обвинуваченого ОСОБА_8 будь-якими належними та допустимими доказами, суд, у відповідності із ст.62 Конституції України, оцінює це на користь обвинуваченого ОСОБА_8 і приходить до остаточного висновку про недоведеність його вини у вчиненні ним злочину за ст.198 КК України, що спричинює його виправдання.

Поряд з цим, з врахуванням встановленого суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 дійсно заволодів чужим майном шляхом обману у великих розмірах, а тому обвинувачений має нести відповідальність за ст.190 ч.3 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога або психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей 2008 та 2009 року народження.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлені.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд вважає визнання вини, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, обставини, що пом`якшують його покарання, та вважає, що для виправлення та попередження скоєння з боку обвинуваченого нових злочинів йому необхідно та достатньо призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

У судовому засіданні ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році".

Відповідно до ст.2 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання..

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив без застосування насильства злочин, передбачений ст.190 ч.3 КК України, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до тяжких злочинів. Обвинувачений ОСОБА_7 утримувався під вартою з 23.02.2012 року по 24.06.2014 року, тобто 2 роки 4 місяці та 1 день.

По даному кримінальному провадженні процесуальні витрати на залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи склали 3310,20 гривень, які піддягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлений та відсутні підстави для продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арештів майна обвинувачених, тому вони мають бути скасовані.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.3 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.2 Закону України Про амністію в 2014 році звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного йому за цим вироком суду.

ОСОБА_8 по звинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ст.198 КК України, визнати невинним і за недоведеністю вчинення даного злочину виправдати.

Запобіжні заходи відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази - фотокопії документів водія на ім`я ОСОБА_10 зберігати у матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3310,20 гривень.

Скасувати арешт усього належного ОСОБА_7 рухомого та нерухомого майна, накладений постановою слідчого відділення міліції на проминку ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_16 від 15.02.2012 року.

Скасувати арешт усього належного ОСОБА_8 рухомого та нерухомого майна, накладений постановою слідчого відділення міліції на проминку ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_16 від 15.02.2012 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення.

Суддя ОСОБА_17