Справа № 303/7569/13-к
№1- кп/303/445/13
номер рядка стат. звіту -
ВИРОК

Ім'ям
України

11 грудня 2013 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

у складі: головуючого
судді - Пак М.М.

при секретарі
судового засідання - Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому підготовчому
судовому засіданні у залі суду в м.
Мукачево кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань 06.01.2013 року за №0000105
про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Ужгород, мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з вищою освітою,
одруженого, не працюючого, раніше не
судимого,

у вчиненні кримінального злочину
передбаченого ч.2 ст. 342 Кримінального
кодексу України,

за участю сторін кримінального
провадження:

прокурора
Галай М.М.

потерпілої
ОСОБА_2

обвинуваченого
ОСОБА_1

в с т а
н о в и в:

05 січня 2013 року біля 21 години 00 хвилин
інспектором патрульної служби
Мукачівського МВ УМВС України в
Закарпатській області молодшим
сержантом міліції ОСОБА_2 в складі
наряду інспекторів патрульної служби -
сержанта міліції ОСОБА_3 та рядового
ОСОБА_4 перебуваючи на нічному
чергуванні по охороні громадського
порядку на території м.Мукачево та
Мукачівського району за вказівкою
чергового Мукачівського МВ були
направлені до міськвідділу де по вул.
Я.Мудрого був помічений автомобіль
марки "Дейво", державний номерний знак
НОМЕР_1, який порушив правила
дорожнього руху, а саме проїхав на
червоний сигнал світофора, яким
керував ОСОБА_1 та перебував у
нетверезому стані, на появу
працівників міліції та законну вимогу
працівників міліції пред'явити на
автотранспорт документи відреагував
агресивно, виражався в адресу останніх
нецензурною лайкою, після чого діючи
умисно, усвідомлюючи протиправний
характер своїх дій та їх караність,
знаходячись біля приміщення кафе
"Колізей", що розташований по
вул.Вокзальній №7 в м.Мукачево в
присутності сторонніх осіб, став
чіплятись за форменний одяг та наніс
один удар рукою зажатою в кулах в
обличчя інспектору патрульної служби
Мукачівського МВ УМВС України в
Закарпатській області сержанту
міліції ОСОБА_2 в результаті чого
спричинив йому фізичну біль та
пошкодив його форменний одяг - кітель.

Органом досудового розслідування
дії ОСОБА_1 за кваліфіковано за ч.2 ст. 342
КК України, як опір працівникові
правохоронного органу під час
виконання ним службових обов'язків.

-2-

30 жовтня 2013 року разом з
обвинувальним актом на адресу суду
надійшла угода про примирення
обвинуваченого з потерпілим.

Відповідно до умов зазначеної
угоди від 28 жовтня 2013 року потерпілий
ОСОБА_2 та обвинувачений ОСОБА_1 у
кримінальному провадженні №0000105
від 06 січня 2013 року на підставі ст.ст. 468,
469, 471, 473 КПК України дійшли згоди на
примирення, зазначивши, що угода є
добровільною, тобто не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або обіцянок чи дії будь-яких
інших обставин. Також, сторони угоди
узгодили міру призначення покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 за ч.2 ст. 342 КК
України у виді штрафу 100 (ста)
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що становить 1700 (одну тисячу
сімсот) гривень.

Крім того, сторони угоди
визначили для себе наслідки укладення
та затвердження угоди, а також наслідки
її невиконання.

В підготовчому судовому
засіданні обвинувачений ОСОБА_1
повністю визнав себе винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.342 КК України, та
пояснив, що 28 жовтня 2013 року між ним та
потерпілим досягнуто примирення, про
що свідчить укладена між ними угода про
примирення. Йому зрозумілі надані
законом права, наслідки укладення та
затвердження угоди про примирення,
передбачені ст. 473 КПК України, характер
обвинувачення, а також вид покарання,
яке буде застосоване до нього у разі
затвердження угоди судом. При цьому,
обвинувачений повідомив про
добровільність своєї позиції, просить
суд затвердити угоду про примирення та
призначити йому узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_2 у підготовчому
судовому засіданні просив угоду про
примирення з обвинуваченим ОСОБА_1
затвердити, матеріальних і моральних
претензій до нього не має.

Прокурор Галай М.М. у підготовчому
судовому засіданні не заперечував
проти затвердження угоди про
примирення, укладеної 28 жовтня 2013 року
між обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілим
ОСОБА_2 пояснивши, що при укладенні
угоди про примирення дотримані вимоги
та правила Кримінального та
Кримінального процесуального кодексів
України, просив угоду про примирення
затвердити і призначити
обвинуваченому узгоджене в угоді
покарання.

Розглядаючи питання про
можливість затвердження даної угоди
про примирення обвинуваченого з
потерпілим, суд виходить з наступного:

Згідно з пунктом першим частини
третьою статті 314 КПК України, при
прийнятті рішення у підготовчому
судовому засіданні суд має право
затвердити угоду.

На підставі п. 1 частини першої ст.
468 КПК України у кримінальному
провадженні може бути укладена угода
про примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною третьою ст. 469 КПК
України передбачено, що угода про
примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення.

Суд, шляхом заслуховування
пояснень сторін кримінального
провадження переконався, що укладення
угоди сторонами є добровільним, при
цьому судом встановлено, що ОСОБА_1
повністю усвідомлює зміст угоди про
примирення, характер обвинувачення,
щодо якого визнає себе винним, цілком
розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст.
474 КПК України, а також наслідки
укладення, затвердження даної угоди,
передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та
наслідки її не виконання, передбачені
ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди
визначено у відповідності до положень
ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням
характеру та тяжкості висунутого
ОСОБА_1 обвинувачення, даних про його
особу, обставин, що пом'якшують
покарання.

Разом з цим, підстав для відмови в
затвердженні угоди про примирення,
передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом
не встановлено.

Подана на розгляд суду угода
відповідає вимогам кримінального
процесуального закону, оскільки її
умови не суперечать вимогам закону,
правова кваліфікація кримінального
правопорушення вірна, умови угоди не
порушують права, свободи та інтереси
сторін, укладення угоди було
добровільним, очевидна можливість
виконання обвинуваченим взятих на
себе зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК
України, якщо суд переконається, що
угода може бути затверджена, він
ухвалює вирок, яким затверджує угоду і
призначає узгоджену сторонами міру
покарання.

Заходи забезпечення
кримінального провадження в ході
досудового розслідування не
застосовувались.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 314, 373, 374, 469, 472- 475 КПК України, суд,-

-3-

з а с у д и в:

Затвердити угоду про примирення,
укладену 28 жовтня 2013 року між
потерпілим ОСОБА_2 та обвинуваченим
ОСОБА_1 у кримінальному провадженні,
внесеному до Єдиного реєстру досудових
розслідувань 06.01.2013 року за №0000105.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального злочину, передбаченого
ч.2 ст.342 КК України та ризначити йому
покарання у виді 100 (сто)
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що складає 1700 (одна тисяча
сімсот) гривень.

На вирок може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області через цей суд
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Вирок суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги вирок суду, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
ухвалення рішення судом апеляційної
інстанції.

Учасники судового провадження
мають право отримати в суді копію
вироку. Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

.

Головуючий

М.М.Пак