Справа № 452/2066/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/46/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000070 від 23.01.2014р. за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.10.2014р. відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого учня 2 курсу Державного закладу «Самбірський політехнічний ліцей», раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, та відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, із середньою-спеціальною освітою, на час постановлення вироку непрацюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 304 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

неповнолітнього ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ ГУМВСУ у Львівській області витрат на залучення експерта у сумі 196, 56 грн.

ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

За ч. 1 ст. 304 КК України ОСОБА_13 виправдано.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог закону.

Згідно вироку суду неповнолітній ОСОБА_7 , повторно, 16.01.2014р. в м. Самборі по вул. Завокзальній, Львівської області на території автовокзалу, зловживаючи довірою ОСОБА_14 , отримав від нього мобільний телефон «NOKIA X200» вартістю 750 грн., який не маючи намір повертати власнику, з корисливих спонукань, з метою особистої наживи, привласнив та використав у власних цілях. Своїми умисними діями, спрямованими на заволодіння мобільним телефоном марки «NOKIA X200» потерпілого ОСОБА_14 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_7 , повторно, 18.01.2014р. біля 17 год. 30 хв. у м. Самборі, по вул. Завокзалній, Львівської області на території автовокзалу, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, розмовляючи із громадянином ОСОБА_14 та погрожуючи насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, з правої кишені штанів відкрито викрав його мобільний телефон марки «NOKIA 101» вартістю 325 грн. із стартовим пакетом «Київстар» вартістю 10 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 335 грн.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_7 , повторно, 21.01.2014р. біля 22 год. в АДРЕСА_3 , за попередньою змовою в групі осіб із ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі гр. ОСОБА_8 , де в них виник умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , стали наносити удари останньому по різних частинах тіла та відкрито викрали з правої кишені його штанів грошові кошти у сумі 270 грн. та з меблевої стінки біля телевізора відкрито викрали телевізійний тюнер вартістю 200 грн., зарядний пристрій до телефону «NOKIA» вартістю 50 грн., переноску на п`ять розеток, вартістю 60 грн. та дві серцевини врізних замків загальною вартістю 40 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 620 грн.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_7 , повторно, 05.02.2014р. біля 15 год. у м. Самборі, по вул. Завокзальній, Львівської області на території автовокзалу, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов із заду до громадянки ОСОБА_15 , яка сиділа на лавочці, відкрито викрав її жіночу вживану сумку вартістю 25 грн., в середині якої знаходився гаманець вартістю 25 грн., грошові кошти в сумі 370 грн., мобільний телефон марки «NOKIA 1600» вартістю 150 грн. із стартовим пакетом «Київстар» вартістю 10 грн., на рахунку якого знаходились грошові кошти в сумі 6 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 586 грн.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_7 , повторно, 19.02.2014р. біля 16 год. у м. Самборі, по вул. Завокзальній, Львівської області в парку культури та відпочинку, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов із заду до громадянки ОСОБА_16 , яка сиділа на лавочці, відкрито викрав її жіночу сумку вартістю 60 грн., в середині якої знаходились грошові кошти в сумі 100 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 160 грн.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_7 , повторно, 30.04.2014р. біля 21 год. 30 хв., будучи в стані алкогольного сп`яніння, у м. Самборі, по вул. Завокзальній, Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_17 , де з метою відкритого викрадення чужого майна із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 30 грн. та з правої кишені штанів відкрито викрав мобільний телефон марки «NOKIA 5228», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи становить 320 грн. із стартовим пакетом «МТС» вартістю 5 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 325 грн.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_7 , повторно, 16.05.2014р. біля 18 год. у м. Самборі в парку культури та відпочинку по вул. Завокзальній, Львівської області, під час розмови із потерпілим ОСОБА_18 , який із внутрішньої кишені куртки витягнув грошові кошти в сумі 1150 грн., де в нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка заволодів в останнього вказаною сумою грошей, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 1150 грн.

Не погоджуючись із вироком суду, апеляційні скарги подали захисник ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок в частині призначення покарання ОСОБА_7 , звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. В обґрунтування покликається на те, що судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню, а також висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд, всупереч вимогам ст. 66 КК України, при призначенні неповнолітньому ОСОБА_7 покарання не врахував визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, та не взяв до уваги положення ст. 104 КК України щодо звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням. Вказує про відсутність доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_7 злочинів у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що однобічність та неповнота судового слідства проявилось у тому, що судом не були належним чином з`ясовані дані про особу обвинуваченого, що призвело до призначення неповнолітньому покарання, яке є надто суворим.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в частині засудження ОСОБА_10 , звільнивши останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Вважає, що призначене ОСОБА_10 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а його виправлення та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства. Звертає увагу, що ОСОБА_10 не ставив йому вимоги про передачу коштів, ударів не наносив та не погрожував, активно діяв лише обвинувачений ОСОБА_7 . Жодних претензій до ОСОБА_10 , який повністю відшкодував потерпілому шкоду, немає.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить змінити вирок суду, змінивши правову кваліфікацію вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення із ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі. В обґрунтування покликається на те, що висновки суду 1 інстанції, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, а також неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Вважає, що висновок органу досудового розслідування та суду про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи. Так, із показань потерпілого ОСОБА_8 та обвинувачених не вбачається ознак попередньої домовленості ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на вчинення злочину, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази домовленості між обвинуваченими на вчинення грабежу відносно ОСОБА_8 . Взаємодія обох засуджених у відкритому викраденні чужого майна була раптовою та спонтанною. З урахуванням характеризуючи даних про особу ОСОБА_10 , який працевлаштувався, думки потерпілого ОСОБА_8 про відсутність претензій до ОСОБА_10 , вважає, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів можна досягти без ізоляції обвинуваченого від суспільства, з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених та їх захисників у підтримку поданих апеляцій, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають, виходячи із наступного.

Висновок суду 1 інстанції про винуватість неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, та в апеляційних скаргах не оспорюється.

Колегія суддів вважає, що призначаючи неповнолітньому ОСОБА_7 покарання суд 1 інстанції належним чином врахував тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_7 , вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину у неповнолітньому віці, що є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Покликання в апеляції захисника ОСОБА_6 про відсутність доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_7 злочинів у стані алкогольного сп`яніння є безпідставним, оскільки, у суді 1 інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав зазначені в обвинувальному акті обставини по епізодах із потерпілими ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а згідно обвинувального акту кримінальне правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_17 було вчинено ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, суд 1 інстанції правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб за обставин, встановлених судом 1 інстанції, ґрунтується на доказах, здобутих у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом, і є правильним.

Колегія суддів вважає необґрунтованим покликання захисника ОСОБА_9 про те, що висновок органу досудового розслідування та суду про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_8 , останній 19.01.2014р. у себе вдома розпивав спиртні напої із ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та особою на ім`я ОСОБА_20 . Коли ОСОБА_19 та особа на ім`я ОСОБА_20 вийшли, а він залишився із обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , ОСОБА_7 почав вимагати у нього гроші, та в подальшому наніс йому удар в голову, і цим його приголомшив. ОСОБА_7 заліз йому в кишеню, взяв гроші біля 300 грн. Чув що він з ОСОБА_10 викидали речі із меблевої стінки, коври піднімали, щось розмовляли. У нього викрали з меблевої стінки біля телевізора телевізійний тюнер, зарядний пристрій до телефону «NOKIA», переноску на п`ять розеток, дві серцевини врізних замків, ключі від квартири.
Із показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він витягнув з кишені потерпілого ОСОБА_8 270 грн. і поділився з ними з обвинуваченим ОСОБА_10 .
З огляду на наведене, суд 1 інстанції вірно оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не вчиняв разом з обвинуваченим ОСОБА_7 пограбування потерпілого ОСОБА_8 , як обраний метод захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне, а тому дії ОСОБА_10 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.
На переконання колегії суддів, суд 1 інстанції правильно дійшов висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі, врахувавши належним чином тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та своє рішення мотивував у вироку.
Обране ОСОБА_10 покарання за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, згідно санкції даної статті є мінімальним, відповідає вимогам ст. 65 КК України, та є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень кримінально процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

За наведених обставин, колегія суддів вважає подані апеляційні скарги безпідставними, а вирок суду законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.10.2014р. щодо неповнолітнього ОСОБА_7 та ОСОБА_10 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3