В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.06.2015 Справа №607/5188/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

Головуючого: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 03.01.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої, освіта середня-спеціальна, неодруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей-син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора : ОСОБА_6

неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_7

законного представника

неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_8

представника потерпілого: ОСОБА_9

обвинуваченої: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_3 16 грудня 2013 року близько 14 години, перебуваючи у громадському місці- в кабінеті трудового навчання ЗОШ №18, що по вул. С.Бандери,14 м. Тернополі, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують дотримання правил поведінки у побуті, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, виражаючись словами нецензурної лексики, безпричинно розпочала конфлікт із неповнолітнім ОСОБА_7 , в ході якого, на очах у учнів 6 класу, висловлюючись нецензурними словами, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, нанесла декілька ударів рукою у тім`яну ділянку голови, після чого, схопивши рукою за волосся неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 почала шарпати в різні сторони, чим завдала йому фізичного болю. У ході продовження конфлікту обвинувачена ОСОБА_3 штовхнула потерпілого ОСОБА_7 рукою у ліве плече, внаслідок чого останній вдарився рукою до краю навчальної парти та пошкодив третій палець лівої кисті з якого почала текти кров.

Внаслідок злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_3 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна тильної поверхні третього пальця лівої кисті, яке за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, в результаті злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_3 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 наданим йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України не визнала та суду пояснила, що 11 грудня 2013 року її син, який навчався на той час у третьому класі ТЗОШ № 18 повернувся додому заплаканий та повідомив, що його вдруге побив незнайомий хлопець. З цього приводу вона звернулась до класного керівника свого сина і та з`ясувала, що хлопець, який побив її сина навчається у шостому класі ТЗОШ № 18. 16.12.2013 року вона прийшла у школу, щоб з`ясувати причини конфлікту між дітьми. На той час учні шостого класу були на уроці трудового навчання. Підійшовши до класу, син вказав їй на ОСОБА_7 та пояснив, що саме цей хлопець його бив. Вчителя у класі на той час не було, вона підійшла до ОСОБА_7 та хотіла піти з ним до директора, але хлопчик відмовився. Під час розмови вона ніяких ударів ОСОБА_7 не наносила, за волосся не шарпала, лише накричала на нього щоб не зачіпав її сина, після чого прийшов вчитель, відсторонив її від ОСОБА_7 та попросив вийти з класу і на цьому конфлікт припинився. Вважає, що вказані її дії були неправильними оскільки, зірвали на 5 хвилин проведення уроку трудового навчання. 18.12.2013 року вона прийшла до школи на зустріч із завучем з виховної роботи, там були батьки ОСОБА_7 , які кричали, ображали її особисто та її сина, погрожували фізичною розправою, а ОСОБА_8 шарпалася з нею та зірвала з вуха сережку. Просить застосувати до неї п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, який набрав законної сили 19.04.2014 року, зі змінами та звільнити від відбування покарання оскільки вчинений нею злочин не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, вона не позбавлена батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яким не виповнилося 18 років, а саме: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що подала письмову заяву.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини, її винність у вчиненні інкримінованого злочину, доводиться зібраними по справі і проаналізованими в судовому засіданні доказами:

-показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні підтверджується, що у 2013 році він навчався у шостому класі ТЗОШ № 18. У грудні 2013 року син обвинуваченої ОСОБА_3 при зустрічах кілька разів показував йому язик та погані жести, із цьому приводу між ними відбулась розмова, однак він цього хлопчика не бив і це бачив його товариш ОСОБА_12 16.12.2013 року, коли він перебував у школі, під час уроку трудового навчання, де було близько 20 учнів, до класу зайшла обвинувачена ОСОБА_3 разом зі своїм сином, який вказав на нього, після чого ОСОБА_3 почала ображати його нецензурними словами та кричати як він сміє зачіпати її сина. Крім цього вона нанесла йому кілька ударів рукою в ділянку голови, та шарпала за волосся, завдавши фізичного болю, а тоді відштовхнула в плече і він вдарився рукою об металеву поверхню парти та пошкодив третій палець лівої руки, з якого почала текти кров. Цей конфлікт бачив вчитель трудового навчання, який був у класі та намагався його захистити, однак ОСОБА_3 не зважала на нього та продовжувала нецензурно висловлюватись, ображати його та погрожувати розправою, якщо він ще раз підійде до її сина, після чого вийшла з класу. Конфлікт тривав близько 10-15 хвилин, внаслідок чого було зірвано проведення уроку. Вдома він про цей конфлікт розповів батькам. Відносно міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 покладається на думку суду, не заперечує щодо застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році»;
-показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 у судовому засіданні підтверджується, що 16.12.2013 року її син ОСОБА_7 , який на той час навчався у шостому класі ТЗОШ № 18 розповів, що під час уроку трудового навчання в клас зайшла незнайома жінка зі своїм сином, який вказав на нього, після чого ця жінка, якою виявилась обвинувачена ОСОБА_3 почала кричати та нецензурно ображати її сина ОСОБА_7 , схопила його за волосся, шарпала за одяг, на зауваження вчителя не реагувала, штовхнула сина від чого той вдарився об металеву поверхню парти та пошкодив палець на лівій руці. 18.12.2013 року вони із чоловіком та сином пішли до школи на розмову із завучем, там була і обвинувачена ОСОБА_3 із сином, яка неадекватно себе поводила, кричала, безпричинно нанесла їй удар долонею в обличчя, шарпала за одяг, після чого вони звернулись із заявою в міліцію. Щодо міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 вважає, що її слід покарати у відповідності із законом, свій цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, стягнути з обвинуваченої на її користь завдану моральну шкоду у сумі 5000 гривень, оскільки її сину було завдано значну психологічну травму, він почував себе приниженим перед однокласними, що були свідками даного конфлікту, у ньому порушився сон та почались нервові зриви, внаслідок чого він потребує сторонньої допомоги, змушений був пройти курс психологічної адаптації. Не заперечує щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 Закону України «Про амністію у 2014 році»;
-представник потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердив обставини справи, пояснивши, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_3 було зірвано проведення уроку трудового навчання у шостому класі та спричинено неповнолітньому потерпілу ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого завдано моральну шкоду. Не заперечив щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 Закону України «Про амністію у 2014 році»;
-показаннями свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні підтверджується, що у грудні 2013 року він навчався в шостому класі ТЗОШ № 18 разом із потерпілим ОСОБА_7 16.12.2013 року вони були у школі і під час уроку трудового навчання в клас зайшла обвинувачена ОСОБА_3 зі своїм сином, який навчався у третьому класі ТЗОШ № 18. Цей хлопчик вказав на ОСОБА_7 і обвинувачена почала кричати на нього, схопила рукою за плече, почала штовхати, шарпала за волосся та кричала, що він побив її сина. Вчителя на той час у класі не було, а коли він повернувся, то намагався припинити конфлікт, однак обвинувачена ОСОБА_3 поводила себе зухвало, відштовхнула ОСОБА_7 , який вдарився рукою до парти і пошкодив палець, з якого почала текти кров. Про будь-які конфлікти між ОСОБА_7 та сином обвинуваченої йому невідомо. Внаслідок даного конфлікту проведення уроку було зірвано на 15 хвилин;
-показаннями свідка ОСОБА_13 у судовому засіданні підтверджується, що 16.12.2013 року він перебував у за місцем роботи у ТЗОШ № 18. Близько 13.20 год. у нього почався урок трудового навчання в учнів шостого класу. Поки учні заходили до класу, він вийшов у препараторську за журналом, а повернувшись побачив у класі обвинувачену ОСОБА_3 , яка кричала на учня ОСОБА_7 та ображала його. На його намагання з`ясувати причину конфлікту, обвинувачена не реагувала, поводила себе зухвало, схопила ОСОБА_7 за волосся та почала шарпати. Побачивши це, він взяв ОСОБА_3 за руку та вивів з класу. Будь-яких тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 він не бачив. Внаслідок конфлікту, який тривав близько 10 хвилин, було зірвано проведення уроку трудового навчання у шостому класі;
-показаннями свідка ОСОБА_14 у судовому засіданні підтверджується, що у грудні 2013 року він навчався у шостому класі ТЗОШ № 18 разом із потерпілим ОСОБА_7 16.12.2013 року вони були у школі і на початку уроку трудового навчання в клас зайшла обвинувачена ОСОБА_3 зі своїм сином, який вказав на ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_3 почала кричати на ОСОБА_7 , шарпала його за одяг та за волосся. Вчитель намагався припинити цей конфлікт, однак обвинувачена ОСОБА_3 поводила себе агресивно, а потім пішла з класу. Після конфлікту через декілька хвилин було відновлено проведення уроку і він бачив, що у ОСОБА_7 текла кров із пальця на лівій руці;
-показаннями свідка ОСОБА_15 у судовому засіданні, підтверджується, що вона працює на посаді заступника директора ТЗОШ №С 18. У грудні 2013 року відбувся конфлікт між учнями ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , обставини якого їй невідомі. Вона була очевидцем конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , що мав місце 18.12.2013 року спочатку у вестибюлі школи, а після того як вона зробила їм зауваження- у внутрішньому дворі школи, де останні шарпали одна одну за волосся та верхній одяг, розмовляли на підвищених тонах, потім ОСОБА_3 сказала, що у неї пропала золота сережка, а в ОСОБА_8 був пошкоджений рукав шуби.

Крім цього винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується іншими перевіреними та дослідженими у судовому засіданні доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення(або таке, що готується) від 03.01.2014 року згідно якого ОСОБА_8 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , яка 16.12.2013 року під час уроку у ТЗОШ № 18 безпричинно, з хуліганських мотивів спричинила її неповнолітньому сину ОСОБА_7 тілесні ушкодження

(а.м.к.п.7);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.01.2014 року та таблицею ілюстрацій до нього, підтверджується, що потерпілий ОСОБА_7 розказав та вказав обставини конфлікту, що відбувся 16.12.2013 року під час уроку трудового навчання у приміщенні класу ТЗОШ №18, під час якого обвинувачена ОСОБА_3 , порушуючи громадський порядок, безпричинно шарпала його за одяг та волосся, нанесла декілька ударів рукою в ділянку голови, а потім відштовхнула, внаслідок чого він вдарився рукою до парти та пошкодив палець на лівій руці з якого почала текти кров

(а.м.к.п.18-21);

-висновком експерта № 100 від 28 січня 2014 року підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_7 виявлено слід загоєння садна тильної поверхні третього пальця лівої кисті, яке виникло від дії тупого предмета за декілька (приблизно 3-5 тижнів) до експертизи та за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, оскільки має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів

(а.м.к.п.23-25);

Вказаними доказами повністю підтверджується винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину.

Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочину, який слід кваліфікувати за ч.1 ст.296 КК України-хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.ст. 50,65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, в якості обтяжуючої покарання обставини суд враховує вчинення злочину щодо неповнолітнього та вважає, що їй слід обрати міру покарання у виді штрафу.

При цьому суд враховує те, що обвинувачена ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, думку потерпілого та його законного представника щодо міри покарання, її сімейний стан-неодружена, на утриманні двоє неповнолітніх дітей та стан її здоров`я.

Під час судового провадження обвинувачена ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням у якому просить застосувати до неї п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, який набрав законної сили 19.04.2014 року, зі змінами та звільнити її від відбування покарання як особу, яка вчинила злочин, що не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлена батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

19.04.2014 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року № 1185-VIІ, зі змінами від 06.05.2014 року, відповідно до п. "в" ст. 1 якого звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов"язаних з позбавленням волі підлягають особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, скоїла інкриміноване кримінальне правопорушення до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», вчинене нею кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, вона не позбавлена батьківських прав та на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, зі змінами від 06.05.2014 року і на даний час має двох дітей, яким не виповнилося 18 років, а саме: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 16.11.2005 року) та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби юстиції Тернопільського міського управління юстиції 14.05.2013 року).

За таких обставин, заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , яка не заперечує відносно звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, що набрав законної сили 19.04.2014 року, зі змінами, неповнолітнього потерпілого, його законного представника та представника, суд приходить до переконання, що обвинувачена ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання, оскільки на неї поширюється дія п.«в» ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, який набрав законної сили 19.04.2014 року, зі змінами від 06.05.2014 року, як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, що не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлена батьківських прав та на день набрання чинності цим Законом має двох дітей, яким не виповнилося 18 років.

Законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 5 000 гривень.

У відповідності до статтей 23, 1167, 1168 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та членів її сім`ї чи близьких родичів.

При вирішенні позову щодо заподіяння моральної шкоди суд враховує характер вчиненого діяння, ступінь вини, тяжкість спричинених тілесних ушкоджень, обстановку та обставини вчинення кримінального правопорушення, особу потерпілого, те, що він є неповнолітнім та вважає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_3 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 спричинено моральну шкоду, яка полягає у перенесеному ним стресі, моральних переживаннях та стражданнях з приводу публічного приниження його гідності в присутності його однокласників та товаришів, погіршенні режиму сну, звичної поведінки, необхідності проходження психологічної адаптації та надання пояснень у правоохоронних органах та в суді.

При цьому суд враховує вимогу закону про розумність і справедливість при визначенні розміру моральної шкоди та вважає, що вона підлягає до відшкодування в межах доведеності та обґрунтованості.

Керуючись статтями 369, 373, 374, п.1 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот)неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500(вісім тисяч п`ятсот) гривень в доход держави.

Застосувати відносно ОСОБА_3 п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, який набрав законної сили 19.04.2014 року зі змінами від 06.05.2014 року та звільнити її від відбування призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 -задовольнити частково та стягнути в її користь із обвинуваченої ОСОБА_3 400(чотириста) гривень завданої моральної шкоди.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1