Справа
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007 року Краснопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючого судді Щербина А.С.

при секретарі с/засідання Бесараб
Н.І.

з участю прокурора Ражева
В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Краснопілля кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, народився і проживає в
АДРЕСА_1, громадянина України, українця,
освіта вища, одруженого, невійськовозобов'язаного, раніше не судимого, має на утриманні матір віком понад 70
років, директор ТОВ
"Новодмитрівське" Краснопільського району, - у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 172 ч.1 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Що, згідно
установчого договору від 25.02.1997 року було створено ТОВ
"Новодмитрівське",
засновниками якого стали підсудний та інші особи. Згідно протоколу
зборів учасників товариства "Новодмитрівське" від 15.12.2004
року, директором товариства було
призначено ОСОБА_1. , підсудного по
справі. Згідно посадових обов"язків підсудний як директор товариства мав
право вирішувати від імені товариства всі питання фінансової діяльності, прийому на роботу та звільнення
працюючих, видавати накази та розпорядження, представляти інтереси товариства в органах
влади та управління, тобто був наділений
повноваженнями, пов"язаними з
виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій і
був службовою особою.

Працюючи на даній посаді,
підсудний став грубо порушувати діюче законодавство України та
законодавство України про працю і про оплату праці, що привело до недотримання місячних тарифних
ставок робітникам першого розряду,
зокрема, встановлення зарплати у
розмірі, меншому від мінімальної
зарплати, працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3.,
ОСОБА_4: з 01.07.2006 року - в розмірі 350 грн.на місяць при розмірі
мінімальної зарплати 375 грн.; з 01.12.2006 року - 380 грн. при мінімальній
зарплаті 400 грн.; з 01.04.2007 року - 400 грн. при мінімальній зарплаті - 420
грн., чим порушено вимоги ст.
ст. 96, 97 КзпП України, так як не дотримано міжкваліфікаційних
співвідношень оплати праці та мінімального розміру оплати праці.

На порушення вимог ст.
ст. 105, 106 КЗпП України, при суміщенні посад

працюючими ОСОБА_3.,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 заробітна плата
нараховувалася без доплати за суміщення посад,
а працівникові ОСОБА_5. у лютому, квітні 2007 року оплата праці за роботу в
понадурочний час не проводилася.

Всупереч вимогам
ст. 60-67 КЗпП України,
працівникам товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_6. за роботу в неробочі дні 16 та ЗО
квітня, в які вони працювали більше 40
годин, не було надано натомість вихідних
днів, однак не було і проведено
нарахування заробітної плати у подвійному розмірі вказаним працівникам згідно
вимог ст. 107 КзпП України.

Аналогічне порушення було допущено і по оплаті праці у
подвійному розмірі за роботу в святкові дні працівнику ОСОБА_7. за роботу
08.04.2007 року та ОСОБА_4 за роботу 01.01.2007 року та 07.01.2007 року.

Всупереч вимогам
ст. 53 КЗпП України, працівники
ОСОБА_6. та ОСОБА_8 06.01.2007
року, ОСОБА_6. , ОСОБА_4,
ОСОБА_8, -07.03.2007 року та
07.04.2007 року працювали повний робочий день замість скороченого.

Всупереч вимогам ст. 33 Закону
України "Про оплату праці",
ТОВ "Новодмитровське" з грудня 2006 року по травень 2007 року
не застосовувалася індексація заробітної плати працівникам ОСОБА_9, ОСОБА_3.,
ОСОБА_6. , ОСОБА_8 та ОСОБА_10.

А всупереч вимогам
ст. 24 КЗпП України на підприємстві працювали працівники ОСОБА_11., ОСОБА_12.,
ОСОБА_13.
з 15.07.2007 року без укладення трудових угод, при чому винагорода за виконану роботу
виплачувалася їм без відрахування внесків до фонду загальнообов"язкового
державного соціального страхування іншими співзасновниками ТОВ
"Новодмитрівське" за рахунок коштів останніх, чим було порушено ст. 3О Закону України "Про оплату
праці".

Допитаний в судовому засіданні, підсудний винним себе в скоєному злочині
визнав повністю і пояснив, що
дійсно, перебуваючи на посаді директора
ТОВ "Новодмитрівське", він
допустив порушення чинного законодавства в частині невиплати заробітної плати
два рази на місяць, так як працюючі не
бажали отримувати заробітну плату за таким графіком; зарплата деяким працюючим
виплачувалася менше мінімальної заробітної плати, так як працюючі працювали неповний робочий
день, а якщо й суміщали декілька
професій, то виконання роботи за іншою
професією було пов"язане з їхніми посадовими обов"язками. За роботу в
надурочний час вихідні дні не надавалися та оплата за них не проводилася, так як така компенсація була застосована згодом
шляхом надання відгулів; скорочений робочий день на підприємстві фактично
існував, і всі працівники цієї норми закона дотримувалися, але
без відображення того в документах. Відносно прийому на роботу працівників
ОСОБА_11., ОСОБА_12. і ОСОБА_13. пояснив, що вони дійсно працювали на
підприємстві, але їх запрошували інші
співзасновники товариства і отримували зарплату вони за домовленістю за рахунок
особистих коштів співзасновників, а не
коштів підприємства. Нарахування індексації до заробітної плати дійсно не
було, але в даний час ці недоліки
усунені.

Винність підсудного в скоєному злочині також
підтверджується актом перевірки (а.с. 23-27) та колективним договором (а.с.
26-30). Робота працюючих на підприємстві в надурочний час підтверджується
табелями обліку робочого часу (а.с. 31-37),
те, що підсудний працював
директором ТОВ "Новодмитрівське" і був співзасновником його, підтверджується: випискою з протоколу (а.с.
38) та установчими документами ТОВ""Новодмитрівське" (а.с.
44-56).

Дослідивши докази по
справі, суд приходить до висновку, що винність

підсудного у вчиненому
злочині доказана повністю.

Дії підсудного суд кваліфікує по ст.
172 ч.1 КК України, так як
він, будучи службовою особою, вчинив інше грубе порушення законодавства про
працю відносно найманих працівників.

Кваліфікуючу ознаку "незаконне звільнення працівника з роботи з
особистих мотивів" суд вважає необхідним виключити з обвинувачення, так як і отримання заробітної плати в
"конвертах", оскільки вони не
знайшла свого підтвердження в силу досліджених доказів по справі з яких
підтверджується , що працівники ОСОБА_12,
ОСОБА_11 , ОСОБА_13 не звільнялися підсудним з займаних посад з особистих
мотивів підсудного, а працювали на
підприємстві лише на запрошення співзасновників підприємства, за що отримували відповідну винагороду з
власних коштів осіб, які їх запросили.

При призначенні підсудному виду і міри покарання за
вчинений злочин, суд враховує позитивні
характеристики на підсудного та усунення ним недоліків, виявлених при здійсненні перевірки його
діяльності і розкаяння у вчиненні злочину,
вчинення злочину вперше.

При наявності таких даних про особу підсудного, з урахуванням пом'якшуючих вину обставин та
відсутності обтяжуючих вину обставин,
суд приходить до висновку, що
підсудному можливо застосувати міру покарання у вигляді штрафу в межах ст. 172 ч.1 КК України.

Тому, керуючись
ст. ст. 323,
324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 - за ст.
172 ч.1 КК України, призначивши
покарання у вигляді штрафу в сумі 550 (п"ятсот п'ятдесят) гривень зі
сплатою на користь держави.

Міру запобіжного заходу
засудженому до вступу вирок у в
законну

силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Постанову слідчого прокуратури Краснопільського району
від 17.03.2007 року про відсторонення ОСОБА_1 від посади директора ТОВ
"Новодмитрівське" - відмінити.

Вирок може бути оскаржений
до Сумського апеляційного суду на протязі 15 діб з моменту його проголошення.