Справа 11-
Головуючий у 1 інстанції Жовток Є.А.
- 286 ч. 1 КК Доповідач Білобров В.Д.
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі :
Головуючого - Навозенко Л.С
суддів: Білоброва В.Д.,
з участю прокурора Гапєєвої Н.П.
Розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 28 листопада 2007 року.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець
АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою,
одружений, працюючий стропальником ДП “Добрянське лісове господарство”, раніше
судимий Ріпкинським районним судом Чернігівської
області 20 вересня 2006 року за ст. ст. 296 ч.3, 245 ч.2, 70 КК України до 4
років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від
відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням
засуджений
за ст. 286 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі з
позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Відповідно до ст. 71 КК України, до призначеного
ОСОБА_1покарання повністю приєднано покарання у вигляді 4 років позбавлення
волі, невідбуте за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області
від 20 вересня 2006 року, переведено, у відповідності до ст. 72 КК України,
покарання у вигляді обмеження волі - на
позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців
позбавлення волі, з позбавленням права
керування транспортними засобами на строк 2 роки.
Питання про речові докази вирішено відповідно до
Стягнуто з ОСОБА_1за проведення
транспортно-трасологічної та судово-автотехнічної експертиз на користь держави 368 грн. 42 коп.
вироком чинності запобіжний захід ОСОБА_1залишено попереднім - підписку про
невиїзд.

Строк відбування покарання відраховується з моменту
приведення вироку до виконання.

Як встановив суд, ОСОБА_1, 14 серпня 2007 року,
близько 23-ї години, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп'яніння,
керуючи власним мотоциклом “ММВЗ 3.1135 “ЛІДЕР” д. н.НОМЕР_1, рухаючись по вул. Фрунзе в смт. Добрянка, Ріпкинського району, Чернігівської області в
напрямку від перехрестя вул. Леніна - вул. Фрунзе до перехрестя вул. Фрунзе
- вул. Коцюбинського, зі швидкістю
близько 50 км/год., в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, проявив
неуважність, не врахував дорожньої обстановки яка склалася, не вибрав безпечної
швидкості руху, після засліплення світлом фар при роз'їзді з зустрічним
автомобілем не прийняв заходів для зменшення швидкості руху та зупинки
керованого транспортного засобу, при виникненні небезпеки для руху, яку
об'єктивно спроможний був виявити , не вжив заходів для об'їзду пішохода, грубо
порушуючи п.2.3.б, п.2.9а, п.12.1, п.12.2, п.12.3, п.13.1, п.13.3, п.19.3
діючих Правил дорожнього руху, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, який стояв на
проїзній частині ближче до її правого краю, відносно напрямку руху мотоцикла. В
результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у
вигляді закритого перелому правої малогомілкової кістки без зміщення, які
відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого
розладу здоров'я.

Не погоджуючись з вироком суду в частині
призначеного покарання, засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію в якій просить
вирок змінити в сторону пом'якшення
покарання та призначити йому покарання,
не пов'язане з ізоляцією від суспільства. На його думку суд прийняв до уваги не
всі підстави, що пом'якшують його покарання і той факт, що він скоїв злочин,
який не відноситься до категорії тяжких, та умисних за формою вини. В наслідок
ДТП у потерпілого були ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто тяжких
наслідків не наступило, і потерпілий не звертався із заявою про притягнення до
кримінальної відповідальності, цивільний позов ним не заявлявся, але він
добровільно відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду. Засуджений
наголошує на тому, що ДТП відбулося в темну пору доби, при обмеженні видимості,
після осліплення його зустрічним
автомобілем, але він з місця події ДТП не зникав, свою вину визнав повністю,
щиро розкаявся та сприяв органам досудового слідства і суду. Крім того, надав клопотання
від трудового колективу, в якому наголошено, що колектив згоден його взяти на
поруки і просить не призначати йому покарання пов'язане з ізоляцією від
суспільства, за місцем проживання та роботи він характеризується позитивно.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про залишення вироку без
зміни, а апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить
виходячи з наступного.

В суді першої інстанції слухання справи
проводилось у відповідності до вимог ст. 299 КПК України, оскільки засуджений
ОСОБА_1 вину свою у пред'явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував
про скорочений судовий розгляд справи, що підтверджується записами у протоколі
судового засідання, був попереджений про позбавлення права на оскарження цих
обставин у апеляції, фактичні обставини справи ніким з учасників процесу не
оспорювались.

Висновок суду про доведеність
винності ОСОБА_1у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин встановлених
судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю
зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказів і є обґрунтованим.

Згідно ст. ст. 323, 324 КПК України
всі процесуальні вимоги щодо вироку судом дотримані, а вирок є законним і
обґрунтованим.

Дії засудженого ОСОБА_1судом
правильно кваліфіковані за ст. 286 ч. 1 КК України.

Покарання, яке призначено
засудженому ОСОБА_1відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених ним
злочинів, даним, що характеризують його особу, та всім обставинам справи і є
справедливим. При призначенні покарання, суд врахував всі обставини та
призначив засудженому ОСОБА_1покарання , передбачене санкцією статті 286 ч. 1
КК України.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про практику призначення судами кримінального
покарання” від 24.10.2003 року № 7.

Всі обставини, на які посилається засуджений
ОСОБА_1 в своїй апеляції, судом при обранні йому покарання враховані, тому
підстав для пом'якшення покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів -

Ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1вича
залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду, Чернігівської
області від 28 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1
- без зміни.

Судді:

Навозенко Л.С. Білобров В.Д. Антипець В.М.