У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого - судді

Вус С.М.,

суддів

Косарєва В.І., Кліменко М.Р.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

засудженого

ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 5 червня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами
засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_1
на вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 лютого 2007 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, українця,

громадянина України, не судимого, засуджено:

- за ст. 121 ч.
2 КК України на 9 років позбавлення волі;

- за ст. 187 ч. 4 КК України на 11 років позбавлення волі з
конфіскацією майна;

- за ст. 115 ч. 2 п. 6, 12, 13 КК
України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, а на
підставі ст. 70 КК України остаточно за сукупністю злочинів визначено покарання
у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, українця,

громадянина
України, не судимого, засуджено:

- за ст. 187 ч.4 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна;

- за ст. 115 ч. 2 п. 6, 12, 13 КК України до довічного позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, а на підставі ст. 70 КК України остаточно за
сукупністю злочинів визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з
конфіскацією всього належного йому майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 солідарно: - на користь
ОСОБА_3 4 380 грн. 72 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди і 100 000 гривень на відшкодування моральної
шкоди; - на користь ОСОБА_4 1 055
грн. на відшкодування матеріальної шкоди і 100 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 визнано винними і засуджено за вчинення злочинів до таких обставин.

3 серпня 2005 року після 22 години в м. Нікополі Дніпропетровської області,
біля будинку ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, перебуваючи в стані необхідної оборони,
захищаючись від нападу незнайомих осіб, завдав ножем, який був при ньому, один
удар ОСОБА_5 в ділянку ключиці, спричинивши йому тяжке тілесне ушкодження та
один удар в ділянку шиї ОСОБА_6, спричинивши легке тілесне ушкодження.

В цей же день, близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_2, побачивши ОСОБА_7, який
перед цим в групі з іншими нападав на нього, а тепер знаходився біля свого
брата, підбіг до останнього і на ґрунті
неприязних стосунків завдав йому удар ножем в ділянку шиї від чого ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні
ушкодження, від яких в 23 години 40 хвилин помер.

17 березня 2006 року ОСОБА_1 на ґрунті ревнощів запропонував ОСОБА_2
вчинити убивство ОСОБА_8 і, крім того, сказав, що після убивства, ОСОБА_2 може
заволодіти майном потерпілого, на що останній погодився.

Цього ж дня, близько 22 години, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прийшли до під'їзду
АДРЕСА_1, де проживав ОСОБА_8, зустріли його, і з метою убивства напали на
нього і завдали не менш 20 ударів ножами, в різні частини тіла, від чого
ОСОБА_8 помер на місці.

При цьому, як визнав суд, ОСОБА_1 і ОСОБА_2, почувши сторонній шум та
боячись бути застигнутими, з місця злочину втекли не заволодівши майном
потерпілого.

25 червня 2006 року у парку ім. Пушкіна, розташованому по вул. Запорізькій
у м. Нікополі, близько 12 години ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за попередньою змовою з
метою заволодіння майном шляхом розбійного нападу та убивства, напали на
потерпілого ОСОБА_9, убили його ножем і заволоділи золотим перснем вартістю 1
452 грн. та мобільним телефоном “Нокіа” 6610 з стартовим пакетом вартістю 470
грн.

При цьому ОСОБА_2 завдав потерпілому не менш 21 удара ножем в груди, живіт,
шию та інші частини тіла, а ОСОБА_1 доганяв і утримував потерпілого, який
намагався втекти.

На вирок подані касаційні скарги.

Засуджений ОСОБА_2, як видно із змісту його касаційної скарги і доповнень
до неї, просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування.

Доводи скарги обґрунтовуються тим, що органи досудового слідства і суд
не вірно встановили фактичні обставини справи і зокрема стверджує, що умислу
убивати ОСОБА_8 і ОСОБА_9 він не мав, а застосував силу щодо них внаслідок їх
неправомірних дій. Крім того вважає, що смерть ОСОБА_7 настала не від його дій,
а від того, що йому не було надано кваліфікованої медичної допомоги.

Засуджений ОСОБА_1, як видно із змісту його касаційної скарги, просить
вирок суду змінити і пом'якшити покарання, посилаючись на те, що в судовому
засіданні не добуто доказів його винуватості у вчиненні злочинів, а вирок,
постановлений лише на показаннях ОСОБА_2, на досудовому слідстві, який його
обмовив, а в судовому засіданні зізнався, що убивство ОСОБА_8 і ОСОБА_9 він
вчинив сам.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою касаційну
скаргу, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія суддів
вважає, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини вчинених засудженими злочинів.

Висновки суду ґрунтуються на доказах, детально викладених у вироку.

Доводи засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про те, що суд не правильно встановив
фактичні обставини справи, а тому дав невірну кваліфікацію їх діям по кожному
епізоду обвинувачення, безпідставні.

Так, на досудовому слідстві, ОСОБА_2, при допиті в якості підозрюваного з
участю захисника та при відтворені обстановки і обставин події розповів і
показав на місці як він разом з ОСОБА_1 убили двох хлопців, як з'ясувалось
пізніше, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т. 2, а.с. 51-54, 57-77).

Ці його показання об'єктивно підтверджені протоколами огляду місце події,
при яких були виявлені трупи потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та висновками експерта щодо причин смерті
потерпілих, локалізації колото-різаних ран та знаряддя злочину (т. 1, а.с. 3-33
; т. 2, а.с. 2-12; т. 4, а.с. 4-8, 14-15, 156-170).

Свідок ОСОБА_10, щодо якого застосовані заходи безпеки, підтвердив, як двоє
хлопців у парку ім. Пушкіна знімали з лежачого на землі хлопця щось з руки і
пояса, а потім втекли. (т. 5, а.с. 212-213).

Вказаним доказам в сукупності з
іншими доказами у справі, які зазначені у вироку, суд дав належну оцінку і
дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у вчиненні
убивства ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за обставин, викладених у вироку.

Ці злочинні дії ОСОБА_2 і ОСОБА_1 вірно
кваліфіковані за ст. 115 ч. 2 п.
6, 12, 13 та ст. 187 ч. 4 КК України, оскільки вони вчинили умисне вбивство із
користі при розбійному нападі за попередньою змовою групою осіб після вчинення
умисного вбивства.

Доводи засуджених про те, що суд постановив вирок на показаннях ОСОБА_2, на
досудовому слідстві, які добуті незаконним шляхом, ретельно перевірилися судом
і визнані такими, що не знайшли свого підтвердження.

На ґрунтуються на матеріалах справи доводи засудженого ОСОБА_2 про те, що
смерть ОСОБА_7, якого він ударив ножем, наступила не від його дій, а внаслідок
не надання йому кваліфікованої медичної допомоги.

Так, у явці з повинною і при відтворенні обстановки і обставин події,
ОСОБА_2 підтвердив, що після завдання ножем ударів двом особам, які на нього
напали, він завдав ще один удар у шию ножем хлопцеві, який бив його брата (т. 3
а.с. 140, 162-167).

За висновком судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_7 С. його смерть
наступила від проникаючого колото-різаного поранення шиї з ушкодженням трахеї з
розвитком механічної асфіксії. Спричинене тілесне ушкодження є тяжким, за
ознакою небезпеки для життя і потягло смерть потерпілого (т. 3, а.с. 117-119).

Інших даних щодо причини смерті ОСОБА_7 у матеріалах справи немає.

Давши оцінку наявним доказам в їх сукупності суд обґрунтовано дійшов
висновку про винуватість ОСОБА_2 в умисному спричинені ОСОБА_7 тяжкого
тілесного ушкодження від якого він помер.

Ці злочинні дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ст. 121 ч. 2 КК України.

Покарання засудженим призначено відповідно до вимог ст. ст. 64, 65 КК
України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та обставин, що
обтяжують покарання з наведенням мотивів прийняття такого рішення.

Цивільний позов потерпілих вирішено відповідно до вимог закону на підставі
доказів, що є у справі, з наведенням відповідних мотивів його розміру і у скаргах не заперечується.

Процесуальних порушень, які б могли вплинути на правильність і
обґрунтованість вироку не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Касаційні
скарги засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок колегії
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської
області від 8 лютого 2007 року щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - без зміни.

судді:

Вус С.М. Косарєв В.І.
Кліменко М.Р.