Справа № 464/5370/14-к Головуючий: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/160/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі с/з: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Законного представника обвинуваченого: ОСОБА_8

Законного представника потерпілого: ОСОБА_9

Потерпілого: ОСОБА_10

Представника потерпілого: адвоката ОСОБА_11

Захисника адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 16 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Даним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу на суму 850 грн. Цивільний позов потерпілого задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 813,36 грн. та моральну шкоду на суму 2000 грн; в решті позовних вимог відмовлено. Запобіжний захід особисте зобов`язання ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу залишено без змін.

Доля речових доказів по справі вирішена відповідно до вимог закону.

ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, 14.04.2014 року близько 20.00 год., перебуваючи на сходовій клітці між першим та другим поверхами пі церії «Ред Сіті Найт» по вул. Сихівській, 12-А у м.Львові, внаслідок словесного конфлікту, який виник між ним ті ОСОБА_10 на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс близько п`яти ударів обома руками по обличчю останнього, після чого він, продовжуючи свої злочинні дії, піднявся в приміщення пі церії, де біля барної стійки наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_10 , який впав на сходи, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичного експерта №152/14 від 28.04.2014 року, спричинив останньому рану, садно та синці на лівій руці, лівій нозі, перелом кісток носу, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
У поданій апеляції апелянт, не погоджуючись з вироком суду 1-ї інстанції, покликається на те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не враховано особу обвинуваченого, який вчинив умисний злочин, в присутності багатьох неповнолітніх дітей, в публічному місці, який не розкаявся у вчиненому і не вибачився перед потерпілим; вибачення обвинуваченого в судовому засіданні вважає показовим, спрямованим на пом`якшення вироку. Зазначає, що судом 1-ї інстанції не враховано те, що моральна шкода потерпілому заподіяна шляхом вчинення підсудним умисного злочину із спричиненням шкоди його здоров`ю; потерпілий внаслідок тривалого лікування переніс значні моральні і фізичні страждання, а відтак, не погоджується з розміром моральної шкоди, зазначеним у вироку суду. Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у вигляді 6 місяців арешту; стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 50 000 грн. моральної шкоди; в частині стягнення матеріальної шкоди просить вирок суду залишити без змін.
У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що вироком суду повно і всебічно встановлено всі обставини справи, а міра покарання, яка застосована до обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та в подальшому не вчинення подібних кримінально караних діянь. Вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_14 свою вину визнав, всіляко намагався владнати з потерпілим дане непорозуміння та відшкодувати збитки, завдані його діями, проте не зміг цього зробити, оскільки законний представник перешкоджала будь-якому спілкуванню з його сином; даний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості; обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, ніколи не був схильний до насильства; встановлено дві обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та вчинення його у неповнолітньому віці. Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн., то захисник вважає таке необґрунтованим, оскільки позивачем не зазначено, з яких міркувань останній виходив при визначенні саме такого розміру шкоди; при допиті потерпілого ОСОБА_10 встановлено, що останній повністю відновив своє здоров`я, зараз почуває себе добре, із скаргами до лікаря не звертався. Крім цього, зазначає, що батьки обвинуваченого не взмозі виплатити такий розмір моральної шкоди. Просить залишити вирок суду без змін, а подану апеляцію без задоволення.
Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, вважає вирок суду законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а подану апеляцію без задоволення, думку законного представника потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_10 , які повністю підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задоволити, позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_12 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , які подану апеляційну скаргу заперечили, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, Колегія Суддів вважає, що судом 1-ї інстанції у повній мірі не враховано, що моральна шкода потерпілому заподіяна шляхом вчинення обвинуваченим умисного злочину із спричиненням шкоди його здоров`ю, потерпілий внаслідок тривалого лікування переніс значні моральні та фізичні страждання, є особою молодого віку і внаслідок заподіяння такого ушкодження, як перелом кісток носа, відбулися вимушені зміни у його життєвих стосунках, необхідними були додаткові час та зусилля для відновлення попереднього стану здоров`я.

Враховуючи вищенаведене, Колегія Суддів вважає, що вирок суду 1-ї інстанції в частині відшкодування моральної шкоди підлягає зміні, із збільшенням розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь потерпілого.
Щодо доводів апелянта про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців, Колегія Суддів вважає за необхідне вказати на наступне.

ОСОБА_15 , є ІНФОРМАЦІЯ_2 . Кримінальне правопорушення ним вчинено 14 квітня 2014 року, тобто, станом на 14 квітня 2014 року (подія злочину) ОСОБА_7 виповнилось 16 років, а на момент постановлення вироку 17 років.

Згідно ст.101 КК України, арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг 16 років, в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від 14 до 45 діб.

Оскільки на момент постановлення вироку відносно ОСОБА_7 16 грудня 2014 року, останньому виповнилось 17 років, він був неповнолітньою особою, доводи апеляції законного представника потерпілого ОСОБА_9 щодо необхідності призначення Деревянку покарання у вигляді 6 місяців арешту є такими, що суперечать нормам чинного КПК України і до задоволення не підлягають.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд 1-ї інстанції, вірно, відповідно до вимог ст.ст.65; 98; 101 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, неофіційно працює, позитивно характеризується за місцем проживання, вибачився перед потерпілим та щиро покаявся, прийшовши до правильного висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.2 ст.125 КК України у вигляді штрафу.

Покликання ж апелянта на те, що судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не враховано особу обвинуваченого, не відповідає матеріалам кримінального провадження.

На переконання Колегії Суддів, призначене районним судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.405; 407; 408; 419 КПК України, Колегія Суддів,-

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 задоволити частково.

Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 16 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України змінити.

Скасувати даний вирок в частині вирішення долі цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди, стягнувши із законного представника обвинуваченого ОСОБА_16 на користь потерпілого ОСОБА_10 5000 (п`ять тисяч) грн. заподіяної моральної шкоди.

В решті даний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д і:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4