Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2011 року м.Рівне

Колегія суддів Судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого - Гладкого С.В.

суддів Міщенко О.А., Квятковського А.С.

з участю прокурора Криворучка А.О.

захисника-адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали справи за поданням Острозького районного підрозділу Здолбунівського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державного департаменту України з питань виконання покарань (далі МРВ ОСОБА_2) у Рівненській області про відміну звільнення від відбування покарання з випробуванням за апеляцією захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на постанову Острозького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2011 року.

Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 21 серпня 2009 року ОСОБА_3, що народився 27 листопада 1989 року в с.Верхів Острозького району Рівненської області, де і мешкає, засуджений за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України за сукупністю злочинів на три роки шість місяців позбавлення волі і на підставі ст.75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком два роки. Відповідно до ст.76 КК України на нього покладено обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи, періодично зявлятися для реєстрації (а.с.3-5).

1 лютого 2011 року старший інспектор Острозького районного підрозділу Здолбунівського МРВ ОСОБА_2 у Рівненській області ОСОБА_4 надіслав до місцевого суду подання про скасування звільнення. У поданні про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням старший інспектор Острозького районного підрозділу Здолбунівського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державного департаменту України з питань виконання покарання покликається на те, що за час перебування на обліку засуджений ОСОБА_3 вчиняв правопорушення за що, двічі піддавався адміністративним стягнення, не зявлявся на реєстрацію без поважної причини (а.с.78-81).

Постановою Острозького районного суду від 15 лютого 2011 року подання Острозького районного підрозділу Здолбунівського МРВ ОСОБА_2 у Рівненській області задоволено та скасовано звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання за вказаним вироком.

В обґрунтування свого висновку суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3 протягом іспитового строку ухилився від зобовязання повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.(а.с.93-94).

В апеляції захисник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як незаконну та винести нову постанову про відмову в задовленні подання КВІ. Вважає, що висновки суду про ухилення засудженого ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він не зявлявся в інспекцію з поважних причин. Також посилається на те, що засудженому не було забезпечено право на захист та він не був ознайомлений з матеріалами справи, перебіг судового процесу не фіксувався технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_1, яка підтримала апеляцію, думку прокурора Криворучка А.О. про залишення постанови без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.78 Кримінального кодексу України та ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України невиконання засудженим в період проходження іспитового строку покладених на нього судом одного чи кількох обовязків є підставою для направлення засудженого для відбування покарання реально в місця позбавлення волі.

При цьому, суд у кожному конкретному випадку повинен зясувати причини невиконання засудженим покладених на нього обовязків або неявки його до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк для реєстрації.

При вирішення даного подання суд не дотримався зазначених вимог, розглянув справу формально і прийняв незаконне та необґрунтоване рішення. Суд першої інстанції свої висновки про негативну поведінку і негативну характеристику засудженого, його небажання стати на шлях виправлення та неявку в органи КВІ без поважних причин зробив без всебічного і повного зясування обставин справи.

Всупереч зазначеним у ст.166 КВК вимогам, суд першої інстанції не зясував дійсні причини неявки засудженого до КВІ і не переконався чи були ці дії вчинені ОСОБА_3 з метою ухилення від здійснення контролю за його поведінкою, чи свідчили вони про небажання стати на шлях виправлення, та чим саме це підтверджувалось в матеріалах справи.

Поряд з цим з матеріалів справи за поданням вбачається, що ОСОБА_3 після засудження вчинив одне адміністративне правопорушення (а.с.76), має постійне місце проживання, яке не змінював, та допомагає у веденні господарства своєї бабці ОСОБА_5Є, ІНФОРМАЦІЯ_1, де також проживає його неповнолітній брат ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.72,73). За місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 49, 58, 67, 73).

У ході апеляційного розгляду справи судом не встановлено даних, які б дозволили прийняти рішення про відміну звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_3

Згідно п.5.4. розділу IV інструкції „Про порядок виконання покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 р. № 270/1560 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 9 січня 2004 р. за № 16/8615 (далі Інструкція), невиконанням обов'язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов'язків, які було покладено на неї судом /наприклад, не з'являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин/. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення таких фактів /частина 3 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України/. Суд першої інстанції залишив без уваги факт внесення подання всупереч вимогам вказаної Інструкції.

За таких обставин колегія суддів приходить висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням вимог чинного законодавства і підлягає скасуванню, а справа за поданням КВІ закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляцію захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Острозького районного суду Рівненської області від 15 лютого 2011 року стосовно ОСОБА_3 скасувати, а справу за поданням про скасування звільнення від покарання - закрити.

С у д д і

С.В.ОСОБА_7ОСОБА_8Квятковський

Згідно оригіналу

ОСОБА_9ОСОБА_7