Справа № 1-491/11
Провадження №1/761/92/2013
У Х В А Л А

іменем України

21 березня 2013 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Шевченківського районного суду міста Києва Сидорова Є.В., суддів Шевченківського районного суду м. Києва: Слободянюка П.Л., Лінника О.П. за участю секретарів судового засідання Суржко О.А., Горбенко Г.Б., прокурора у справі Черната О.А., підсудного ОСОБА_2, захисника (адвоката) Сандула М.Б., потерпілої ОСОБА_4, розглянувши клопотання захисника та самого підсудного ОСОБА_2 про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування органу досудового слідства з мотивів неповноти та неправильності проведення досудового слідства без встановлення всіх обставин справи, а також істотним порушенням норм кримінально процесуального законодавства по обвинуваченню: ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України.

суд встановив:

Органом досудового слідства ОСОБА_2 предявлено обвинувачення в тому, що він : у жовтні 2006 року прибув із м. Севастополя до м. Києва з метою працевлаштування та подальшого постійного проживання. В січні 2007 року, ОСОБА_2 знаходячись у нічному розважальному клубі «Прайм», що розташований по просп. Науки в м. Києві, познайомився з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук , з яким у подальшому почав підтримувати дружні стосунки. Під час розмови, ОСОБА_2 дізнався від особи матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук, що він проживає разом із родичами, зокрема з ОСОБА_5, 1934 року народження, а також його сином на праві співвласників у квартирі АДРЕСА_1, що останні можуть позбавити особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук, права на спадщину вказаного житла. У зв'язку з тим, що ОСОБА_5 може позбавити особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук, права на спадщину в березні 2007 року у нього виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_5 з метою заволодіння вище вказаною квартирою, її продажем та присвоєнням грошових коштів від продажу квартири. Реалізуючи свій злочинний умисел особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук, запропонувала ОСОБА_2 допомогти йому вчинити вбивство ОСОБА_5 та заволодіти квартирою АДРЕСА_1, на що ОСОБА_2 погодився на умові отримання ним частки грошових коштів, отриманих від продажу вказаної квартири. В подальшому ОСОБА_2, реалізуючи спільний план щодо вбивства ОСОБА_5, надав особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук, бейсбольну биту з метою її використання для умисного вбивства ОСОБА_5, 1934 року народження.

Приблизно в кінці квітня 2007 року, реалізуючи злочинний умисел, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук , у денний час зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила про настання сприятливого моменту для вчинення вбивства ОСОБА_5, так як він залишився з ним у квартирі один. Особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук знаходячись у квартирі АДРЕСА_1, реалізуючи злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_5, скориставшись моментом, коли ОСОБА_5 лежав на ліжку, використовуючи биту, яку раніше йому надав для вчинення вбивства ОСОБА_2, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання смерті ОСОБА_5, наніс битою ряд ударів по голові останнього, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_5

В свою чергу, ОСОБА_2, виконуючи роль пособника, після повідомлення особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук, про вчинення ним вбивства ОСОБА_5, того ж дня, у вечірній час, на власному автомобілі «Ауді А4» приїхав до будинку АДРЕСА_1 його чекала вказана вище особа особа. Перебуваючи у квартирі, ОСОБА_2 допоміг особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук, помістити тіло вбитого ОСОБА_5 у господарську сумку, яку вони разом винесли із квартири та помістили у салон вказаного вище автомобіля.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, намагаючись приховати сліди вчиненого вбивства, ОСОБА_2 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук, на автомобілі ОСОБА_2 вивезли труп ОСОБА_5 у лісопосадку, що розташована на території житлового масиву «Корчувате-2» в м. Києві, в якій залишили труп у господарській сумці на відстані, приблизно, одного кілометру від перехрестя вулиць Охотської та Столичного шосе в м. Києві, після чого з місця події зникли.

19 серпня 2007 року у вказаній лісопосадці було виявлено господарську сумку з трупом ОСОБА_5, 1934 року народження з ознаками насильницької смерті у вигляді черепно-мозкової травми.

Згідно із висновком експерта № 285/3394 від 06.11.2007, при дослідженні останків трупу ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: кровопідтьочність м'яких тканин з внутрішньої сторони голови справа, переломи кісток склепіння та основи черепу, згустки крові в порожнині черепу, переломи нижньої щелепи. Комплекс черепно-мозкової травми у вигляді кровопідтьочності м'яких тканин з внутрішньої сторони голови справа, переломів кісток склепіння і основи черепу, згустків крові в порожнині черепу, переломів нижньої щелепи, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя. Смерть ОСОБА_5 настала від черепно-мозкової травми у вигляді кровопідтьочності м'яких тканин з внутрішньої сторони голови справа, переломів кісток склепіння і основи черепу, згустків крові в порожнині черепу, переломів нижньої щелепи.

Після цього, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_2 і невстановлена слідством особа заволоділи документами на квартиру АДРЕСА_1, які використали в подальшому для продажу даної квартири і отримання в результаті цього грошових коштів.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_1, ОСОБА_2 і особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук ,16 квітня 2007 року уклали договір дарування, згідно з яким зазначена особа передала безоплатно у власність ОСОБА_2 1/4 частину вказаної квартири, яка належала невстановленій слідством особі на праві власності, співвласниками якої також були ОСОБА_5 та син останнього.

У подальшому ОСОБА_2, на підставі підроблених довіреностей № 1781 від 18.05.2007 та № 1818 від 22.05.2007 на право розпоряджання частинами вказаної квартири, які належали вбитому ОСОБА_5 та його сину, за попередньою змовою групою осіб реалізував дану квартиру, привласнивши частину отриманих за її продаж грошових коштів, за наступних обставин:

Так, на початку травня 2007 року, ОСОБА_2 повідомив знайомому ОСОБА_6 про наявність у нього правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 і попросив останнього надати йому допомогу у підробці документів з метою переоформлення на його ім'я належних на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 частин вказаної квартири, і в подальшому її продажу, на що ОСОБА_6 погодився. Тим самим вступив у злочинну змову із ОСОБА_2 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, у зв'язку з оголошенням її в розшук, направлену на заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_1, її продажу і привласнення отриманих від цього грошових коштів.

Приблизно у середині травня 2007 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, реалізовуючи спільний злочинний умисел, діючи в інтересах всіх учасників злочинної змови, направились до м. Рівне для оформлення нотаріально посвідчених довіреностей на право розпорядження частинами квартири від імені вбитого ОСОБА_5 та сина останнього, яким ці частини належали на праві власності. Приїхавши до м. Рівне ОСОБА_2 та ОСОБА_6 передали необхідні документи на квартиру невстановленій слідством особі на ім'я ОСОБА_8 та невстановлену суму грошових коштів, як оплату за оформлення довіреностей приватним нотаріусом ОСОБА_9 За посередництва зазначеної невстановленої слідством особи на ім'я ОСОБА_8 приватний нотаріус ОСОБА_9 Рівненського міського нотаріального округу оформив довіреності від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на право розпорядження належними їм частинами квартири на ім'я ОСОБА_2, зареєстровані в реєстрі за № 1781 від 18.05.2007 та № 1818 від 22.05.2007.

В результаті вказаних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за посередництва невстановленої слідством особи на ім'я ОСОБА_8, користуючись послугами приватного нотаріуса ОСОБА_9, у відсутності ОСОБА_5 та ОСОБА_7, тобто шляхом обману, оформили нотаріально посвідчені довіреності, відповідно до яких ОСОБА_5 та ОСОБА_5 уповноважили ОСОБА_2 розпоряджатися належними їм на праві власності частинами квартири АДРЕСА_1 та представляти їх інтереси.

На підставі зазначених довіреностей учасники злочинної змови шляхом обману отримали право на розпорядження квартирою АДРЕСА_1, а саме: частинами квартири, які належали на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

15 червня 2007 року, у денний час, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння шляхом обману зазначеною квартирою з подальшим її продажем та отриманням грошових коштів, діючи в інтересах всіх учасників злочинної змови, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у приміщенні Першої Київської державної нотаріальної контори уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, згідно з яким ОСОБА_2 з однієї сторони виступив продавцем квартири, надавши для посвідчення права власності договір дарування належної йому % частини квартири і підроблені довіреності на право розпорядження частинами квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_7, а ОСОБА_10 з другої сторони, який був залучений ОСОБА_6 і не знав про злочинні наміри вказаних учасників злочинної змови, виступив як покупець даної квартири.

У результаті укладання зазначеного договору купівлі-продажу учасники злочинної змови усунули можливість виникнення перешкод при подальшому продажу вказаної квартири третім особам.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_6, діючи в інтересах усіх учасників змови, залучив до злочинної діяльності невстановлену слідством особу на ім'я ОСОБА_11, за посередництва якої були підшукані покупці квартири.

16 липня 2007 року, у денний час, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на продаж вказаної квартири, діючи в інтересах всіх учасників злочинної змови, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 прибули до приміщення відділення «Укрсіббанку», розташованого по вул.Сагайдачного в м. Києві, де був укладений договір купівлі-продажу квартири, продавцем якої виступав ОСОБА_10, а третьою стороною виступала банківська установа «Укрсіббанк», яка надавала кредит покупцю для купівлі квартири. Отримані гроші за продаж вказаної квартири в сумі 130000 доларів СІЛА, що за курсом Національного банку України станом на 16.07.2007 становить 656500 гривень, учасники злочинної змови розподілили між собою та витратили на особисті потреби, чим була завдана матеріальна шкода в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у середині травня 2007 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, за попередньою змовою групою осіб, направились до м. Рівне з метою оформлення підроблених довіреностей, які видаються та посвідчуються нотаріусом, на право розпорядження ОСОБА_2 частинами квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Знаходячись у м. Рівне, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 передали документи на квартиру АДРЕСА_1 невстановленій слідством особі на ім'я ОСОБА_8, за посередництва якої приватний нотаріус ОСОБА_9 Рівненського міського нотаріального округу оформив довіреності від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на право розпорядження належними їм частинами квартири на ім'я ОСОБА_2, зареєстровані в реєстрі за № 1781 від 18.05.2007 та № 1818 від 22.05.2007. У вказаних довіреностях зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_5 не можуть особистим підписом посвідчити їх, оскільки хворі. У зв'язку з цим їх воля, щодо надання права на розпорядження належними їм частинами квартири ОСОБА_2, засвідчена підписом ОСОБА_6, який виступав як близький родич. Дані нотаріальні дії, згідно із записами у журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням, яке є робочим місцем нотаріуса, вчинялися приватним нотаріусом ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2, якої в дійсності не існує на території міста.

В результаті вказаних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за посередництва невстановленої слідством особи на ім'я ОСОБА_8, користуючись послугами приватного нотаріуса ОСОБА_9, у відсутності ОСОБА_5 та ОСОБА_7, за попередньою змовою групою осіб, здійснили підроблення документів.

Крім того, у середині травня 2007 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, за попередньою змовою групою осіб, направились до м. Рівне з метою оформлення підроблених довіреностей, які видаються та посвідчуються нотаріусом, на право розпорядження ОСОБА_2 частинами квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Знаходячись у м. Рівне, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 передали документи на квартиру АДРЕСА_1 невстановленій слідством особі на ім'я ОСОБА_8, за посередництва якої приватний нотаріус ОСОБА_9 Рівненського міського нотаріального округу оформив довіреності від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_5 на право розпорядження належними їм частинами квартири на ім'я ОСОБА_2, зареєстровані в реєстрі за № 1781 від 18.05.2007 та № 1818 від 22.05.2007. У вказаних довіреностях зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_5 не можуть особистим підписом посвідчити їх, оскільки хворі. У зв'язку з цим їх воля, щодо надання права на розпорядження належними їм частинами квартири ОСОБА_2, засвідчена підписом ОСОБА_6, який виступав як близький родич. Дані нотаріальні дії, згідно із записами у журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням, яке є робочим місцем нотаріуса, вчинялися приватним нотаріусом ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2, якої в дійсності не існує на території міста.

В результаті вказаних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за посередництва невстановленої слідством особи на ім'я ОСОБА_8, користуючись послугами приватного нотаріуса ОСОБА_9, у відсутності ОСОБА_5 та ОСОБА_7, за попередньою змовою групою осіб, здійснили підроблення документів.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, учасники злочинної змови використали вказані завідомо підроблені довіреності для подальшого продажу квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 будучи допитаним в судовому засіданні заперечив предявлене йому органом досудового слідства обвинувачення і пояснив, що він ніякого відношення до вбивства ОСОБА_5 та скоєння шахрайських дій по заволодінню квартири не має. Вказаних злочинів він не вчиняв.

В стадії судового слідства після допиту усіх осіб, які викладенні в списку осіб що підлягають виклику в судове засідання та дослідження матеріалів кримінальної справи в повному обсязі захисником Сандулом М.Б. та підсудним ОСОБА_2 заявлено клопотання про направлення кримінальної справи по обвинуваченню: ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України - прокурору Шевченківського району м. Києва для проведення додаткового досудового розслідування з мотивів неповноти та неправильності проведення досудового слідства без встановлення всіх обставин справи, а також істотним порушенням норм кримінально процесуального законодавства.

Захисник (адвокат) Сандул М.Б. та підсудний ОСОБА_2 вказане клопотання про направлення кримінальної справи для додаткового розслідування мотивують тим, що: згідно з вимогами ст. 22 КПК України (1960 р.) органи досудового слідства зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

На твердження захисту та підсудного досудовим слідством не було виконано вимоги постанови Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2009 року. Так, за пред'явленим обвинуваченням ОСОБА_2 вчинив інкриміновані йому дії пособника за безпосередньою участю ОСОБА_8. В ході проведення досудового слідства по даній кримінальній справі у організації та вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст.190, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України, викритий ОСОБА_8, що і відображено у обвинувальному висновку.

Висновок органів слідства в межах кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2, є таким, що суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у пред'явленому ОСОБА_2 обвинуваченні зазначені конкретні дії, вчиненні ОСОБА_8, які за висновком слідчих мають ознаки злочину, а дані про направлення на розгляд до суду кримінальної справи відносно нього та постановлення за результатами її розгляду обвинувального вироку відсутні.

Відповідно до ст.. 275 КПК України (1960 р.) не встановлення у визначеному законом порядку обставин справи за участю ОСОБА_8, унеможливлює розгляд обставин злочинів, вчинених ОСОБА_2 щодо пособництва у вбивстві.

На думку захисту та підсудного необґрунтованим та передчасним є виділення органами досудового слідства матеріалів справи відносно ОСОБА_8 в окреме провадження, оскільки без встановлення ролі останнього у вчиненні вбивства ОСОБА_5, яке тісно пов'язано з пред'явленим ОСОБА_2 обвинуваченням у пособництві, неможливо встановити достовірність обставин, пов'язаних із вбивством. В даному випадку суд обмежений в прийнятті рішення.

Отже захист вважає, що досудове слідство по кримінальній справі було неправильним та неповним, оскільки всупереч вимогам ст.22, 64 КПК України (1960 р.) було поверхово досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і вказана неповнота не може бути усунута в судовому засіданні, оскільки для усунення неповноти та неправильності потрібні слідчі та інші процесуальні дії, спрямовані на збирання нових доказів та провадження дій у такому обсязі, виконання яких неможливо з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду. З урахуванням зазначених вимог законодавства, орган досудового слідства в рамках даної кримінальної справи зобов'язаний був належним чином перевірити версію підсудного ОСОБА_2 щодо невинності, прийняти законне рішення стосовно наявності ознак того, чи іншого злочину у його діях або відсутності відповідних ознак.

Згідно ст. 16-1 КПК України (1960 р.) на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Прокурор та потерпіла з приводу заявленого клопотання просили суд його не задовольняти, оскільки підстави для направлення справи на додаткове розслідування в суда - відсутні.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду з приводу клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, дослідивши матеріали кримінальної справи, прийшов до висновку про неповноту досудового слідства, неправильності проведення досудового слідства, а також істотним порушенням норм кримінально процесуального законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування , повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Згідно до вимог ст. 22 КПК України (1960 р.) прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання та досудове слідство зобовязанні вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують обвинуваченого. В силу статті 64 КК України в кримінальній справі при провадженні досудового слідства підлягають доказуванню подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину, що відповідно до положень ст.ст. 132, 232 КПК України (1960 р.) має бути відображено у постанові про притягнення особи в якості обвинуваченого та обвинувальному висновку.

Відповідно до статті 281 КПК України (1960 р.) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно з вимогами чинного кримінально-процесуального законодавства, досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України (1960 р.) не були дослідженні або поверхнево чи однобоко обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, зазначенні вимоги КПК України (1960 р.) органом досудового слідства належним чином дотриманні не були, певна кількість свідків про яких вказує підсудний, захисник встановленні та допитані не були, також не перевірено версію ОСОБА_2 з приводу непричетності його в пособництві до вбивства ОСОБА_5 - тому слідчі органи по вказаній кримінальній справі допустили таку неповноту, яку неможливо доповнити та усунути в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Суд однозначно вважає, що досудовим слідством не було виконано вимоги постанови Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2009 року. Так, за пред'явленим обвинуваченням ОСОБА_2 вчинив інкриміновані йому дії пособника за безпосередньою участю ОСОБА_8. В ході проведення досудового слідства по даній кримінальній справі у організації та вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст.190, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України, викритий ОСОБА_8, що і відображено у обвинувальному висновку.

Однак, такий висновок органів слідства в межах кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2, є таким, що суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у пред'явленому ОСОБА_2 обвинуваченні зазначені конкретні дії, вчиненні ОСОБА_8, які за висновком слідчих мають ознаки злочину, а дані про направлення на розгляд до суду кримінальної справи відносно нього та постановлення за результатами її розгляду обвинувального вироку відсутні.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2009 року також вказується на те, що в матеріалах справи будь-які процесуальні документи на підтвердження або спростування свідчень ОСОБА_2 , а саме щодо того, що він особисто не був присутній при вчиненні вбивств ОСОБА_5 і лише виконував роль пособника відсутні, як і посилання на них в обвинувальному висновку. У подальшому дану вказівку апеляційного суду виконано не було. Також слідством, всупереч постанови апеляції після направлення на додаткове розслідування залишено поза увагою обставини, повязанні з передачею ОСОБА_8 своєї частки квартири у безоплатний дар ОСОБА_2, зокрема, і щодо відповідності оригіналу підпису, так як ці дані істотно впливають на обсяг предявленого обвинувачення.

Суд не може залишити поза увагою, що рішенням Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах ВС України від 27 квітня 2010 року (яке є обовязкове для виконання) чітко зазначено та підтверджено вірність постанови від 19 серпня 2009 року, а саме: згідно предявленого ОСОБА_2 обвинувачення у вчиненні ним за попередньою змовою групою осіб умисного вбивства ОСОБА_5, його дії були безпосередньо повязанні з діями іншої особи, про те, органи досудового слідства безпідставно і передчасно прийняли рішення про виділення щодо цієї особи матеріалів справи в окреме провадження в звязку з її розшуком, що позбавило можливості суду правильно встановити дійсні обставини справи, а відповідно і правильно кваліфікувати дії ОСОБА_2 (т- 6 а.с. 266).

Таким чином, відповідно до ст. 275 КПК України (1960 р.) не встановлення у визначеному законом порядку обставин справи за участю ОСОБА_8, унеможливлює розгляд обставин злочинів, вчинених ОСОБА_2 щодо пособництва у вбивстві.

Суд з врахуванням вказаних вище фактів та рішень вищестоящих суддів прийшов до висновку, що необґрунтованим та передчасним є виділення органами досудового слідства матеріалів справи відносно ОСОБА_8 в окреме провадження, оскільки без встановлення ролі останнього у вчиненні вбивства ОСОБА_5, яке тісно пов'язано з пред'явленим ОСОБА_2 обвинуваченням у пособництві, неможливо встановити достовірність обставин, пов'язаних із вбивством. (Згідно ст. 115 КК України умисне вбивство умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині). В даному випадку суд обмежений в прийнятті рішення.

Таким чином, досудове слідство по кримінальній справі було неправильним та неповним, оскільки всупереч вимогам ст.22, 64 КПК України (1960 р.) було поверхово досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і вказана неповнота не може бути усунута в судовому засіданні, оскільки для усунення неповноти та неправильності потрібні слідчі та інші процесуальні дії, спрямовані на збирання нових доказів та провадження дій у такому обсязі, виконання яких неможливо з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду. З урахуванням зазначених вимог законодавства, орган досудового слідства в рамках даної кримінальної справи зобов'язаний був належним чином перевірити версію підсудного ОСОБА_2 щодо невинності, прийняти законне рішення стосовно наявності ознак того, чи іншого злочину у його діях або відсутності відповідних ознак.

Під час додаткового розслідування необхідно провести слідчі дії, спрямовані на встановлення всіх обставин справи, в тому числі і тих, які виправдовують ОСОБА_2

Матеріали кримінальної справи та докази, здобуті в ході судового розгляду, не дають суду можливості зазначити момент виникнення домовленостей між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 при цьому встановити зміст таких домовленостей, обумовленість дій підсудного та усвідомлення останнього цього факту. Тобто по справі слідчим не проведено допиту ОСОБА_8, який міг би підтвердити факт вбивства ОСОБА_5, або його ж спростувати; не проведено очні ставки між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, відтворення обстановки та обставин події за участю останніх та інші.

Принцип індивідуалізації кримінальної відповідальності зобовязує орган досудового слідства предявити обвинувачення, де б викладались конкретні дії підсудного, етапи їх здійснення, субєктивне ставлення підсудного та інших осіб до вчинених дій та отриманих наслідків.

Вищесказане свідчить про неконкретність предявленого підсудному обвинувачення і є грубим порушенням чинного кримінально-процесуального законодавства України. На недопустимість такого порушення та необхідність дотримання органами досудового слідства вимог ст. 132 КПК України (1960 р.) прямо вказано в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві».

Також в ході досудового слідства не було проведено слідчих дій направлених на перевірку свідчень ОСОБА_2 щодо можливої непричетності до вбивства ОСОБА_5, що унеможливлює здійснення такої перевірки в ході розгляду справи. Органом досудового слідства не конкретизовано дії підсудного, що при наявності відповідних доказів, свідчили б про його намір у пособництві вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів.

З врахуванням викладеного вище органи досудового слідства переклали на підсудного ОСОБА_2 обовязок доведення своєї невинуватості у вчиненні злочину, що, на погляд колегії судів суперечить вимогам ст. 22 КПК України (1960 р.), та на недопустимість чого вказує п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», а тому, лише рішення суду про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування дозволить врегулювати вищеописані обставини шляхом проведення слідчих дій з метою усунення чи підтвердження обставин і недопущення, надалі, при вирішенні справи по суті виникненню суперечностей, які суд не може усунути в ході судового слідства з врахуванням дотримання принципу неупередженості та розгляду справи на засадах змагальності.

Не можливо залишити поза увагою і те, що в ході судового слідства було з'ясовано, що під час провадження досудового слідства та при пред'явленні обвинувачення ОСОБА_2, органом досудового слідства не встановлено:

- факту наявності самої біти у ОСОБА_2, якою нібито за твердженням слідства було скоєно ОСОБА_8 вбивство громадянина ОСОБА_5 Не встановлені та не допитані по цьому факту особи, з круга осіб з якими спілкувався на той момент ОСОБА_2 з приводу наявності у ОСОБА_2 бейсбольної біти;

- в самому обвинуваченні, яке предявлене ОСОБА_2 не вказано скільки ударів наніс ОСОБА_8 громадянину ОСОБА_5 бітою. Вказано ряд травматичних ударів, однак згідно висновку експерта містить відомості про кількість травматичних дій;

- також з предявленого обвинувачення ОСОБА_2 слідує, що вбивство скоєно в денний час, а з показів наданих на досудовому слідстві ОСОБА_2, останній вказує, що він прибув в квартиру вечері., при цьому слідчим не зясовано проміжок часу між вбивством громадянина ОСОБА_5 та приїздом самого ОСОБА_2 Дане питання має вагоме значення, оскільки в обвинуваченні вказано, що ОСОБА_2 провів в квартирі короткий проміжок часу, який був необхідний у подальшому для поміщення трупа в сумку та погрузки його в автомобіль.

- також з предявленого обвинувачення ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_2 та неустановлена слідством особа заволоділи документами на квартиру, при цьому не вказано, якими саме документами, коли, де і при яких обставинах. В предявленому обвинуваченні не вказано також, в яких частинах кожний із власників володів квартирою, окрім ? ОСОБА_8;

- з предявленого обвинувачення ОСОБА_2 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 КК України слідчим не враховано, що даний склад злочину являється матеріальним, тобто злочинними діями обвинуваченого повинен бути спричинений збиток, який повинен мати грошову оцінку. Експертним шляхом не проведено вартість квартири, а сума яка вказана в обвинуваченні в сумі 130 000 доларів США (це сума за яку її придбали інші покупці). Крім того, ? даної квартири належала на законних підставах ОСОБА_8, а тому в її вартість не може входити в суму матеріальних збитків. Вказане питання слідчим шляхом досліджено не було.

З огляду на зазначене, суд вважаю, що в ході додаткового розслідування слід виконати вище викладене.

Указані вище розбіжності слідчим шляхом органом досудового слідства не були усунуті під час слідства. В судовому засіданні їх виправити не представляється за можливе, тому беручи до уваги вищевикладене, що для всебічного та обєктивного зясування всіх обставин справи, усунення допущених слідством суттєвих недоліків, суд вважає необхідним запропонувати органам досудового слідства в ході проведення додаткового розслідування, ретельно перевірити вказані вище факти та провести вказані вище слідчі дії для їх повного та обєктивного встановлення істини по справі і за наявності підстав предявити конкретне обвинувачення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 у вигляді взяття під варту - залишити без змін.

За розглядом справи колегією суддів винесено окрему ухвалу в звязку з грубим порушенням прав ОСОБА_2, під час досудового слідства на посадових осіб органів внутрішніх справ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 64, 67, 281 КПК України (1960 р.), колегія судів,

У х в а л и л а:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України направити до Шевченківської районної прокуратури м. Києва для проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 у вигляді взяття під варту - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 діб, з дня її винесення, шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м. Києва.

Судді:

__________________ ___________________ ____________________