Справа № 1-38-2008 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня
2008 року Замостянський
районний суд м. Вінниці

в складі: головуючого судді
Чезганової А.М.,

при
секретарі: Конецул О.А.,

за
участю прокурора: Гембери С.В.,

Титаренка
Є.А., Соловйова А.В.,

адвокатів: ОСОБА_3.,

ОСОБА_4,

захисників:
ОСОБА_5., ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Марківки
Тиврівського району Вінницької області, українця, громадянина України,
неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, до затримання
проживаючого: АДРЕСА_1, раніше судимого:
22.07.1998 року Ленінським районним
судом м. Вінниці за ст. 141 ч.2,44, 46-1
КК України ( в редакції 1960 р.) до 3
років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки та штрафом у
вигляді 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; 07.04.1999 року
Замостянським районним судом м. Вінниці
за ст. 141 ч. 2, 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі у
виправно-трудовій колонії посиленого режиму з конфіскацією майна, у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.3, 186 ч.3, 186 ч.2, 296 ч.2, 263 ч.1 КК
України;

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Яструбинці Іллінецького
району Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого,
з незакінченою вищою освітою,
студента 3-го курсу МАУП,
інваліда третьої групи, до затримання
зареєстрованого: АДРЕСА_2, тимчасово
проживаючого: АДРЕСА_3, раніше не
судимого, у вчиненні злочинів, передбачених
ст.ст. 187 ч.3, 186 ч.3, 186 ч.2,
185 ч.2 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

В період з 9 по
11 січня 2004 року, в денний час, по
вул. Соборній в м. Вінниці,
ОСОБА_1. та ОСОБА_2, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою, маючи умисел на відкрите
викрадення чужого майна, підійшли
до ОСОБА_7. та почали пред'являти вимоги про передачу
їм грошей. Оскільки їхня вимога не була виконана, то вони відвели
ОСОБА_7. до спорткомплексу “Авангард”, що по вулиці Свердлова №1 у м. Вінниці,
та із застосуванням насильства, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, нанесли останньому удари руками
та ногами по тулубу, спричинивши ОСОБА_7 фізичний біль. ОСОБА_1. та ОСОБА_2 відкрито викрали у ОСОБА_7. спортивну шапку, вартістю 50 гривень, після чого з викраденим
майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність,
в період часу з 23.45 години 1 лютого 2004 року до 00.15 години 2 лютого 2004
року, ОСОБА_1., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та маючи
умисел на відкрите викрадення чужого
майна, зайшов у кімнату АДРЕСА_4, де побачив ОСОБА_8. Реалізовуючи свій
злочинний умисел, він, із погрозами застосування насильства, що не є
небезпечним для життя та здоров»я
ОСОБА_8., відкрито викрав у
останнього мобільний телефон “Сіменс
А-35” без стартового пакета, вартістю 230 гривень, та наручний годинник
“Сітізен”, вартістю 110 гривень, спричинивши потерпілому збитки
на загальну суму 340 гривень. Після чого ОСОБА_1. з місця вчинення злочину зник, розпорядившись
викраденим на власний розсуд.

Крім того, 11 березня 2005 року, приблизно о 16.00 годині, ОСОБА_1. та
ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вступили в попередню змову
направлену на відкрите викрадення чужого майна.
З цією метою, по 1-му провулку
Київському, біля кафе “Вікторія” в м.
Вінниці, вони підійшли до ОСОБА_7. та з
погрозами застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров»я
останнього, ОСОБА_2 вирвав із рук потерпілого мобільний телефон марки «Сіменс С
35», вартістю 300 гривень, повернувши
стартовий пакет «Діджус» потерпілому. Після чого, підсудні з викраденим
майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Крім того, приблизно в середині липня 2005 року, підсудні
ОСОБА_1. та ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, вступивши в попередню змову, маючи умисел на
відкрите викрадення чужого майна, по 1-му провулку Київському, біля кафе
“Вікторія”, в м. Вінниці, підійшли до
ОСОБА_9. та пішли його проводити додому. Реалізовуючи свій злочинний
умисел, вони, біля будинку АДРЕСА_5, із
застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, нанесли потерпілому
ОСОБА_9. удари руками то тулубу та відкрито викрали у нього мобільний телефон
“Тріумф” зі стартовим пакетом «Діджус», спричинивши останньому матеріальної
шкоди на загальну суму 150 гривень. Після чого, з викраденим майном з місця
вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, приблизно в
середині січня 2004 року о 8.00 год., ОСОБА_1. та ОСОБА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, вступивши в попередню змову, маючи умисел на відкрите викрадення чужого
майна, піднялися до квартири АДРЕСА_5, де мешкає ОСОБА_10 Побачивши останнього
на коридорі під»їзду, ОСОБА_1. та ОСОБА_2, реалізовуючи свій
злочинний умисел, відібрали у ОСОБА_10 ключі від вказаної квартири та
застосовуючи погрози, що не є
небезпечними для життя та здоров»я потерпілого, заштовхали останнього в середину квартири, звідки
відкрито викрали фотоапарат іноземного виробництва, вартістю 100 гривень;
машинку для стрижки волосся “Євротек”, вартістю 50 гривень, 10 банок
консервації, на суму 50 гривень, чим завдали матеріальної шкоди на загальну
суму 200 гривень. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину
зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Крім того, приблизно в середині червня 2005 року,
підсудний ОСОБА_1., знаходячись
неподалік від свого будинку №66 по 1 - му провулку Київському у м. Вінниці,
знайшов та присвоїв газетний згорток, в якому були патрони в кількості 16 штук,
які він незаконно переніс до своєї
квартири № 31, де поклавши їх у пачку з-під цигарок “NEXT” сховав під
холодильник та зберігав без відповідного на те дозволу.

30.07.2005 року о 10.20 годині працівниками міліції, під
час проведення обшуку, в присутності двох понятих, було виявлено та вилучено пачку з-під цигарок
“NEXT”, в якій знаходилися патрони у кількості 16 штук, які підсудний ОСОБА_1. зберігав без відповідного на те дозволу.

Згідно висновку експерта №196 від 20.09.2005 року,
вищезазначені патрони являються
бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї-малокаліберними
спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення заводського виготовлення,
калібру 5,6 мм, призначеними для стрільби із цілого ряду нарізної
спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей ТОЗ-8, ТОЗ-8М,
ТОЗ-11,ТОЗ-16, ТОЗ-17,ТОЗ-18 та інших моделей калібру 5,6 мм. Дані патрони
придатні для стрільби та мають достатню пробивну здатність.

Крім цього, 22
червня 2005 року, приблизно о 23.00
годині, ОСОБА_1. перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, у ЦПКІВ ім. Горького у м. Вінниці, разом із
невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені слідством в
окреме провадження, знаходячись у
громадському місці, безпричинно, із хуліганських спонукань та з
особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський
порядок та виявляючи явну неповагу до суспільства, незважаючи на присутність
великої кількості людей, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі і поведінки
у суспільстві та демонструючи негативне ставлення до оточуючих, нанесли удари
кулаками по обличчю та тулубу ОСОБА_11., спричинивши останньому тілесні
ушкодження та фізичний біль.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 24 липня 2005 року, приблизно о 01.00 годині,
ОСОБА_1. та ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вступивши в
попередню змову, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, заздалегідь
приготувавши предмети у вигляді “розочок”, які зроблені із горловин пляшок і
тим самим спеціально призначені для спричинення тілесних ушкоджень. Підійшли до
кафе “Вікторія”, що розташоване по АДРЕСА_5.
Діючи за раніше розподіленими ролями, ОСОБА_1. із “розочкою” у руці
підійшов до ОСОБА_12., ОСОБА_13. та ОСОБА_14. і погрожуючи насильством, що є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілих, яке виразилося у тому, що
ОСОБА_1. почав вимагати передати йому їхні мобільні телефони і розмахувати
“розочкою”, погрожував застосувати її у відношенні ОСОБА_12., ОСОБА_13 та ОСОБА_14., які усвідомлювали реальну загрозу
своєму життю та здоров'ю. Однак, ОСОБА_13., не бажаючи віддати свій мобільний
телефон, протидіючи нападнику, різко кинувся у бік і втік. Побачивши це,
ОСОБА_1. пригрозив “розочкою” ОСОБА_13. та ОСОБА_14. і в цей час до них
підійшов ОСОБА_2, який також тримав у руці “розочку” та почав неї розмахувати
перед очима ОСОБА_12. таОСОБА_14., погрожуючи цим самим їм фізичною розправою.
Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном,
ОСОБА_1. та ОСОБА_2, під приводом вжити спиртні
напої та з метою проникнення до квартири і заволодінням чужим майном,
заставилиОСОБА_14. та ОСОБА_12. відчинити квартиру останнього за адресою АДРЕСА_6. Потрапивши до вказаної
квартири, ОСОБА_1. та ОСОБА_2 вжили
спиртні напої та взявши по кухонному ножу, продовжуючи виконання свого
злочинного умислу, почали погрожувати ОСОБА_14. та ОСОБА_13., які реально
усвідомлювали загрозу своєму життю та здоров'ю. Крім того, ОСОБА_2, з метою
завершення нападу і виконання свого умислу, направленого на заволодіння чужим
майном, наніс удар у живіт ОСОБА_13., спричинивши цим самим фізичний біль, а
ОСОБА_1. увімкнув електропраску у розетку, підтверджуючи свої погрози. Після
чого, ОСОБА_1. та ОСОБА_2 мали намір
заволодіти належними ОСОБА_13. речами, а саме: фотоапаратом “Олімпія” в чохлі,
вартістю 300 гривень; машинкою для стрижки “Домотек” , вартістю 50 гривень;
трьома обручками та двома ланцюжками з білого металу на загальну суму 200 гривень;
сережками із білого металу, вартістю 20 гривень; сережками із жовтого металу,
вартістю 150 гривень; грошима у сумі 20 гривень; гаманцем коричневого кольору, вартістю 15 гривень, де
знаходилися старі гроші Білорусії, Росії та Ізраїлю, які цінності не
представляють, а також шкіряним плащем чорного кольору, вартістю 1000 гривень;
шкіряною курткою темно-коричневого кольору, вартістю 1000 гривень; спортивною
курткою “Адідас”, вартістю 70 гривень, флаконом з туалетною водою виробництва Малізія, вартістю 30 гривень та
флаконом з туалетною водою “Ламбре”, вартістю 100 гривень, а всього на загальну
суму 2955 гривень, однак не довели свій
умисел до кінця, оскільки були затримані працівниками міліції.

Крім
того, у вечірній час 2 липня 2005 року, ОСОБА_2 перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, знаходився у гостях ОСОБА_15. у
квартирі АДРЕСА_7. Зайшовши у
кімнату, він побачив жіночу сумочку і у нього виник намір на
таємне викрадення чужого майна. Скориставшись такою нагодою та тим, що за його
діями ніхто не спостерігає, оскільки потерпіла знаходилася на кухні, він таємно
викрав із сумочки неповнолітньої ОСОБА_16. мобільний телефон “Соні-Еріксон К
500”, вартістю 1300 гривень та гроші у сумі 100 гривень, чим спричинив
матеріального збитку ОСОБА_15 на загальну суму 1400 гривень. Після чого, він із викраденим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 повністю себе визнав винним в інкримінованих йому
злочинах при вищезазначених обставинах встановлених судом, крім обвинувачення
за ст. 263 ч. 1КК України , зазначивши,
що дані патрони були підкинуті до його помешкання працівниками міліції. У
вчиненому щиро кається, просив суд його суворо не карати, врахувавши, що він
хворіє на туберкульоз. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_12. таОСОБА_14. про
стягнення моральної шкоди визнає частково в сумі, яку визначить суд.

Підсудний
ОСОБА_2 визнав себе винним частково, а саме, просив перекваліфікувати його дії
по епізоду по обвинуваченню його за ст. 187 ч.3 КК України на ст. 187 ч.2 КК
України, оскільки вони зайшли в квартиру потерпілого ОСОБА_13. з дозволу
останнього, не з метою вчинення
розбійного нападу, а для вживання спиртних напоїв. По епізодам
відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10., він не визнає
нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Повністю визнає себе винним у
вчиненні крадіжки мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_16. за обставин
встановлених судом та наведених вище. Цивільний позов ОСОБА_16. визнає повністю,
а цивільні позови потерпілих ОСОБА_12. таОСОБА_14. про стягнення моральної
шкоди не визнає.

Незважаючи на те, що підсудні ОСОБА_1. та ОСОБА_2 визнали себе винними частково, їх
вина в інкримінованих їм
злочинах, вчинених при вищенаведених обставинах, доведена зібраними по справі
доказами.

1. По
епізоду відкритого викрадення майна у
потерпілого ОСОБА_7. в період з 9.11.
2003 року по 11.01. 2004 року підтверджується:

- поясненнями
в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10., який зазначив, що підсудні ОСОБА_1.
та ОСОБА_2 по вул. Соборній в м. Вінниці, біля басейну «Авангард», нанесли йому
удари руками і ногами по різним частинам тіла
та хтось із них забрав у нього спортивну шапку;

- поясненнями
потерпілої ОСОБА_17., яка пояснила, що приблизно в перших числах січня 2004
року її син прийшов додому та ліг спати. Наступного дня вона побачила, що у
нього на обличчі великий синець. Син не
хотів розказувати звідки він у нього.
Пізніше, через декілька днів, вона побачила, що в сина зникла його
спортивна шапка, вартістю 50 гривень.
Коли вона запитала у сина, чому немає його шапки, він відповів, що загубив її.
Потім, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2. затримали працівники міліції, то син розповів
їй, що в січні 2004 року його побили підсудні і забрали у нього спортивну
шапку. Раніше він її не розповідав про це, бо боявся підсудних;

- заявою
ОСОБА_17. від 25.08.2005 року про крадіжку шапки ( т. 2 а.с. 163).

Проаналізувавши в
сукупності вищенаведені докази, суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2. . по епізоду
відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_7. слід кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України,
як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений за попередньою групою
осіб, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров»я
потерпілого, а в діях підсудного
ОСОБА_1 також наявна така кваліфікуюча
ознака як повторність.

2. По епізоду відкритого викрадення 11.03.2005 року мобільного телефону у
потерпілого ОСОБА_7., крім визнання вини самими підсудними, їх вина доведена:

- показами
потерпілого ОСОБА_7. , який суду пояснив,
що 11 березня 2005 року, приблизно о 16.00 год., він проходив повз
ресторан «Вікторія» по 1 Київському
провулку в м. Вінниці і зустрівся з підсудними.
Підсудні побачили у нього мобільний телефон «Сіменс С-35» і ОСОБА_1. запропонував йому продати їм, на що
він сказав, що не має наміру продавати
телефон, так як це подарунок, тоді ОСОБА_2 сказав, що якщо не хочеш продавати
телефон, то вони його у нього заберуть. Після чого ОСОБА_2 одразу ж вирвав у нього
з рук телефон, вийняв з телефону картку та віддав її йому. При цьому хлопці
йому не погрожувала та тілесних ушкоджень не наносили;

- протоколом
заявою потерпілого ОСОБА_7. від 5.08.2005 р. про викрадення у нього мобільного
телефону « Сіменс С 35» ( т. 1 а.с.
207);

- протоколом
виїмки стартового пакету «Діджус» , який
залишився після крадіжки телефону у ОСОБА_10 11.03.2005 р. (т. 2 а.с. 157);

- протоколом
огляду стартового пакету «Діджус» в якості речового доказу (т.2 а.с. 158);

- постановою
про приєднання до справи стартового
пакету «Діджус» в якості речового доказу
від 29.08.2005 року ( т. 2 а.с. 159).

Проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, суд
вважає, що дії підсудних ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. по епізоду відкритого викрадення мобільного телефону у
потерпілого ОСОБА_7. слід кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна (грабіж) вчинений за попередньою групою осіб, повторно.

3.
По епізоду таємного викрадення консервації у потерпілої ОСОБА_17.,

крім повного
визнання вини підсудними, їх вина доведена :

- показами
потерпілої ОСОБА_17., яка суду пояснила,
що всередині січня 2004 року , прийшовши додому, вона
виявила відсутність у кладовій консервації, а саме: чотири банки ємністю 0,5 л з болгарським перцем, кожна вартістю по
5 гривень; чотири банки ємністю 0,5 л з аджикою, кожна вартістю по 5 гривень;
дві банки з огірками ємністю 1 л, кожна вартістю по 5 гривень, на загальну суму
50 гривень. Вона подумала, що консервацію
забрала її дочка. Через кілька днів вона виявила ще відсутність машинки для
стрижки волосся, вартістю 50 гривень та фотоапарата іноземного виробництва
чорного кольору, вартістю 100 гривень. В кінці
серпня 2005 року її син повідомив, що їй потрібно звернутися у райвідділ
міліції та розповів, що всі вищевказані речі викрали у нього підсудні;

- заявою
потерпілої ОСОБА_17. про викрадення у неї речей від 25.08.2005 року (т.2 а.с.
149).

Проаналізувавши в
сукупності вищенаведені докази, суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2. по епізоду
відкритого викрадення майна з квартири
потерпілої ОСОБА_17 слід
кваліфікувати за ст. 186 ч. 3 КК України, як відкрите викрадення чужого майна
(грабіж) вчинений повторно за
попередньою змовою осіб, із застосуванням насильства, що не є небезпечним
для життя та здоров»я потерпілого, з
проникненням у житло.

4. По епізоду таємного викрадення 2 липня 2005 року
підсудним ОСОБА_2. мобільного
телефону у ОСОБА_16.., крім повного визнання вини

самим підсудним, його вина доведена:

- показами
потерпілої ОСОБА_16., яка суду пояснила, що 2.07.2005 року

вона зі своєю
подругою ОСОБА_18 в вечірній час прийшли
до знайомого ОСОБА_15 додому по АДРЕСА_7. Через деякий час, приблизно о 20.00 годині, прийшли ОСОБА_1. та ОСОБА_2., які були
вже на підпитку. Свою сумочку, де знаходилися гроші у сумі 100 гривень,
вона залишила у кімнаті. Її мобільний
телефон “Соні-Еріксон К 500” зі стартовим пакетом «Київстар»
знаходився на шнурку на шиї. Вони сиділи усі разом на кухні, де хлопці
пили пиво. Потім вона зняла з шиї мобільний телефон, так як він
її заважав і віднесла його у кімнату, де
поклала в сумку. ОСОБА_2.
сп'янів і пішов у кімнату, де була її сумочка, прилягти
відпочити. Коли ОСОБА_2 пішов, вона пішла до кімнати, де знаходилась її сумка і
виявила пропажу мобільного телефону та грошей в сумі 100 гривень. Наступного дня вона разом із своїм батьком поїхали до
ОСОБА_2. додому, він пообіцяв повернути
телефон протягом 2-х
днів, але не повернув , тоді вона разом з
батьком звернулися із заявою у міліцію. Вартість викраденого у
неї мобільного телефону “Соні Еріксон К 500” зі стартовим пакетом «Київстар « становить 1300 гривень;

- показами потерпілого ОСОБА_15., який повідомив про те, що з приводу успіхів у навчанні у технікумі він
подарував своїй дочці мобільний телефон
“Соні-Еріксон К 500” зі стартовим пакетом «Київстар», вартістю 1300 гривень. 03.07.2005 року дочка
прийшла додому та повідомила йому про те, що коли вона була у гостях у свого
знайомого, у неї було викрадено із сумочки мобільний телефон та 100 гривень.
Також дочка сказала, що знає хто викрав мобільний телефон і його знайшли у ту
ніч, але він телефон продав і ні телефону, ні
грошей не повернув. Загальна сума спричиненого збитку складає 1400 гривень;

- заявою ОСОБА_15. від 07.07.2005 року про крадіжку
мобільного телефону ( том 1 а.с. 100).

Проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, суд
вважає, що дії підсудного ОСОБА_2. .
по епізоду таємного
викрадення майна потерпілої ОСОБА_16. . слід кваліфікувати за ст. 185 ч.
2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена
повторно.

5. По епізоду відкрито викрадення мобільного телефону та
годинника у ОСОБА_8., яке мало місце із 1 на 2 лютого 2004 року:

- показами потерпілого ОСОБА_8., оголошеними в судовому
засіданні в зв»язку з його неявкою з поважних причин, в яких зазначено, що він
мешкає на час навчання у АДРЕСА_4 (гуртожиток). У 2003 році він вступив до ВДПУ
і проживав на 1-му курсі у гуртожитку АДРЕСА_4, що на 5 поверсі гуртожитку.

01.02.2004 року приблизно о 23.45 годині він сам знаходився у кімнаті №544 і дивився
телевізор. Почувши стук у двері, він
відчинив їх і в кімнату зайшов хлопець, якого він раніше не бачив та не
зустрічав. Незнайомець почав розпитувати з ким він проживає і ніби - то він
разом із друзями винен йому 3000 доларів США, хоча насправді це була неправда.
Після чого хлопець побачив на столі його мобільний телефон “Сіменс С-35” без
стартового пакета і запитав, кому він належить. Він сказав, що це його телефон і хлопець його поклав собі
у кишеню, а потім взяв з тумбочки його наручний годинник “Сітезен”. Коли
хлопець забирав годинник та телефон, то погрожував, що розправиться із ним
фізично і поб'є, а коли йшов із кімнати, то сказав, щоб він тримав язик за
зубами і нікому нічого не розповідав,
протягом 3-х годин з кімнати не
виходив. Після того, як незнайомець
покинув його кімнату, він, приблизно,
через 3 хвилини спустився на перший поверх до вахтера, якій сказав, що у нього
незнайомець щойно викрав мобільний телефон та годинник. Під час розмови з
вахтером до них підійшов охоронник, який був ще з одним хлопцем. Як вияснилося,
що це був товариш того незнайомця, який у нього викрав речі. Після чого
викликали міліцію та товариша грабіжника передали працівникам міліції, де було
встановлено прізвище та ім'я особи, що вчинила злочин, якою виявився - ОСОБА_1.
Вартість викраденого мобільного телефону “Сіменс С-35” складає 230 гривень, а
вартість годинника “Сітезен”, складає 110 гривень, а всього викрадено майна на загальну суму 340 гривень ( т. 4 а.с. 14 );

- заявою ОСОБА_8.
від 02.02.2004 року про крадіжку телефону. ( т. 1 а.с. 75 );

- протоколом пред'явлення особи для впізнання від
22.09.2005 року, під час якого ОСОБА_19. впізнав ОСОБА_1, .як особу, яка у
нього викрала годинник та мобільний телефон ( т. 4 а.с. 125);

- протоколом очної ставки від 22.09.2005 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_1., під час якої вони підтвердили свої покази про вчинення ОСОБА_1. пограбування ( т. 4 а.с.
129).

Проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, суд
вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 по епізоду відкритого викрадення майна у
потерпілого ОСОБА_8. слід кваліфікувати
за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений
повторно, з погрозою застосування
насильства, що не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого.

6. По
епізоду відкрито викрадення мобільного
телефону у ОСОБА_9., яке мало місце в
середині липня 2005 року:

- показами потерпілого ОСОБА_9., який суду пояснив, що
ОСОБА_1. він знає, оскільки він мешкає у сусідньому будинку . В
середині липня 2005 року, точної дати
він не пам'ятає, в вечірній час
він знаходився у кафе “Вікторія”.
Приблизно о 23.30 год. він вирішив йти додому і вийшов із вказаного
кафе. На вулиці до нього підійшли
ОСОБА_1. та ОСОБА_2, які були в нетверезому стані. Вони почали до нього
безпричинно чіплятися, а коли дійшли майже до під'їзду його будинку АДРЕСА_1,
то вони почали його бити кулаками по тулубу. Він намагався вирватися, але не
зміг. Після чого хто із них забрав у нього із пояса мобільний телефон марки
“Тріумф” зі стартовим пакетом «Діджус»
та з ним втекли. У міліцію та у лікарню
за допомогою він не звертався, бо боявся негативних наслідків з
боку підсудних. Приблизно через один
день хлопці його зустріли та почали вибачатися і повернули стартовий пакет, а
щодо телефону, то сказали що його продали. Однак ні грошей ні телефону
вони не повертали. Наприкінці липня 2005 року до нього прийшли
працівники міліції та запитали, чи не викрадали у нього мобільного телефону, нащо він розповів як усе було і запитав,
звідки вони про це знають. Працівники міліції повідомили, що ними
затримані ОСОБА_1. та ОСОБА_2, які
зізналися у вчиненні відносно нього пограбування. Тоді він написав заяву.
Вартість викраденого мобільного телефону
марки “Тріумф” зі стартовим пакетом «Діджус» складає 150 гривень.
Оскільки мобільний телефон із стартовим пакетом було повернуто, від написання
позовної заяви відмовився;

- заявою ОСОБА_9. від 27.07.2005 року про пограбування (
т.1 а.с. 115 );

- протоколом вилучення від 27.07.2005року - телефона
“Тріумф”, який був викрадений у ОСОБА_9.( т. 1 а.с. 120 );

- протоколом огляду, в якості речового доказу, від 27.07.2005 року - телефону “Тріумф” та
постановою про приєднання його до справи в якості речового доказу від 27.07.2005 року. ( т. 1
а.с. 122,123 );

- протоколом
виїмки від 24.09.2005 року - стартового пакету “Діджус” у ОСОБА_9. ( т. 4 а.с. 155-156);

- протоколом огляду в якості речового доказу від
24.09.2005 року стартового пакету
“Діджус” та постановою про приєднання
його до справи в якості речового доказ (
т. 4 а.с. 157-158 );

- протоколом відтворення обстановки та обставин подій від
28.07.2005 року із фототаблицею за участю ОСОБА_2., який показав на будинок
АДРЕСА_5, біля якого він разом із ОСОБА_1.
в середині липня 2005 року відкрито викрали телефон у ОСОБА_9. та зазначив, яким чином вони вчинили
пограбування ( т. 1 а..с .65-67 ).

Проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, суд
вважає, що дії підсудних ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. . по епізоду відкритого викрадення майна у потерпілого
ОСОБА_9. слід кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення
чужого майна (грабіж) , вчинений
повторно, за попередньою групою осіб, із застосуванням насильства, що не
є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого.

7. По епізоду зберігання ОСОБА_1. патронів по місцю його
проживання у АДРЕСА_1:

- показами свідка ОСОБА_20., яка суду пояснила, що
30.07.2005 року, приблизно о 10.20 годині, до неї додому прийшли
працівниками міліції. Вони їй надали для ознайомлення постанову
Замостянського районного суду м. Вінниці від 27.07.2005 року про обшук та
покликали в якості понятих двох її сусідів. В присутності двох понятих та неї
працівники міліції попросили видати
речі, які заборонені у вільному обігу, однак таких речей вона не має і їй про
такі речі нічого не відомо. Після чого працівники міліції провели огляд її
квартири в присутності двох понятих і в кухні з-під холодильника було виявлено та вилучено одну пачку з-під
цигарок, при відкритті якої, було
виявлено патрони у кількості 16 штук. Дані патрони в пачці були поміщені у
поліетиленовий пакет, який був в їх присутності зав'язаний ниткою та
опечатаний. Звідки дані патрони взялися у квартирі не знає. Коли вона була на побаченні у свого
сина, то від нього дізналася про те, що
дані патрони належать йому. Потім син поміняв свої покази , що дані патрони
належать йому., а як було насправді їй не відомо;

- показами свідка ОСОБА_21., який суду пояснив, що
30.07.2005 року, приблизно об 10.00
годині, разом зі своїм напарником
прибули для проведення обшуку за адресою уАДРЕСА_1, тобто по місцю проживання
ОСОБА_1, де запросили двох понятих
провели обшук, під час якого у
квартирі під холодильником було виявлено
та вилучено пачку з-під цигарок , в середині якої були патрони у кількості 16
штук;

- показами свідка ОСОБА_22. суду пояснила , що вона була запрошена працівниками міліції бути
понятою при проведенні обшуку у помешканні ОСОБА_1, де на кухні
було виявлено під холодильником
пачку з-під цигарок , в якій у
фольгу було замотано 16 патронів;

- протоколом
обшуку від 30.07.2005 року згідно якого,
у помешканні ОСОБА_1 було виявлено та вилучено патрони у кількості 16
штук в присутності понятих ( т. 1 а.с. 154-155 ) ;

- протоколом огляду вилучених патронів в якості речового доказу від 12.09.2005 року та
постановою про приєднання їх до справи ( т. 2 а.с. 177,178 );

- висновком експерта
№196 від 20.09.2005 року, згідно якого
шістнадцять

патронів, які вилучені під час
проведення обшуку по місцю постійного проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1,
являються бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї-малокаліберними
спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення заводського виготовлення,
калібру 5,6 мм, призначеними для стрільби із цілого ряду нарізної
спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей ТОЗ-8, ТОЗ-8М,
ТОЗ-11,ТОЗ-16, ТОЗ-17,ТОЗ-18 та інших моделей калібру 5,6 мм. Дані патрони
придатні для стрільби та мають достатню пробивну здатність. ( т. 4 а.с.58-60).

Проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, суд
вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 по епізоду
зберігання патронів за місцем проживання АДРЕСА_1
слід кваліфікувати за ст. 263 ч.1 КК України - носіння, зберігання,
придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

8. По
епізоду вчинення хуліганських дій відносно
ОСОБА_11.:

- показами потерпілого ОСОБА_11., оголошеними в судовому
засіданні в зв»язку з його неявкою з поважних причин, який повідомив , що 22.06.2005 року, приблизно о 23.00 годині, він
йшов по території ЦПКІВ ім. Горького у м. Вінниці повз шатра
“Чернігівське”, від ресторану Першотравневий, щоб на площі Гагаріна сісти на
маршрутку. Проходячи біля вказаного шатра,
до нього підійшли троє хлопців, з яких один почав просити дати йому
цигарку, але він їм відмовив. Після чого,
двоє хлопців почали кулаками та ногами
бити його по різних частинах тіла. Хто саме його бив, він вказати не може,
бо після перших двох чи трьох
ударів втратив координацію і впав на
землю, закриваючи руками голову від ударів, які йому продовжували
наносити. Коли хлопці відійшли, до нього
підбіг якийсь хлопець і забрав у нього мобільний телефон. Коли його покинули,
то він піднявся із землі та пішов на площу Гагаріна, а потім звернувся у
міліцію ( т. 3 а.с.195-196 );

- поясненнями
підсудного ОСОБА_2, який суду
пояснив, 22.06.2005 року він разом з
ОСОБА_1. знаходився в ЦПКІВ ім. Горького, де під час вживання спиртних напоїв, він
помітив, що між ОСОБА_1. та незнайомцем виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_1.
почав бити незнайомця руками та ногами по різним частинам тіла. Коли
розборонили хлопців, то він з ОСОБА_1.
та хлопцем на ім»я ОСОБА_17 пішли на ринок «Супутник», де їх затримала міліція.
Чи викрадав Дмитро мобільний телефон у
незнайомця вказати не може. Сам він участі у побиття не приймав, а знаходився у
стороні.

Проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, суд
вважає, що дії підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
по епізоду вчинення хуліганських
дій відносно потерпілого ОСОБА_11. слід
кваліфікувати за ст. 296 ч.2 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжується особливою зухвалістю, вчинені групою осіб.

9. По
епізоду вчинення розбійного нападу на
ОСОБА_12.,ОСОБА_14. та ОСОБА_13, яке
мало місце о 01.00 годині 24.07.2005
року:

Крім, повного визнання вини підсудним ОСОБА_1. та
часткового визнання вини підсудним ОСОБА_2., який заперечував вчинення
розбійного нападу з проникненням у
приміщення, застосування погроз з використанням «розочки» та ножа, а також
нанесення удару в живіт ОСОБА_13., їх вина повністю доведена дослідженими по
справі доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_12., який суду пояснив,
що 23.07.2005 року, приблизно об 23.30
годині, до нього зайшли знайомі ОСОБА_23. та ОСОБА_24. Вийшовши на
вулицю, вони вирішили піти прогулятися і
пішли в нічний кіоск біля магазинку “Південнобузький”, де купили пляшку
горілки, пляшку солодкої води, хліб, пачку цигарок. Після чого,
направлялися до нього додому.
Неподалік від його будинку АДРЕСА_1 до них підійшов ОСОБА_1, з яким він
особисто знайомий не був, але знає, що він проживає у його районі та сидів у
тюрмі. ОСОБА_1. був у нетверезому стані, що було видно по його зовнішньому вигляді,
поведінці та розмов. В його правій руці
знаходилася розбита пляшка з-під пива у
вигляді “розочки”. Він почав до них кричати, чому вони його не зачекали, на що вони
відповіли, що його не знають. Далі
ОСОБА_1. запитав, чи у них є гроші та
мобільні телефони та щоб вони передали їх йому, при цьому, він демонстративно
підніс на рівні їх грудей “розочку”, а також сказав, що якщо він знайде
телефони чи гроші, то їм буде гірше. Вони
йому відповіли, що нічого не має
і він сказав, щоб вони показали йому
кишені. Після чого, ОСОБА_23, нічого не
кажучи, втік від них, так як лише у
нього був мобільний телефон. Тоді
ОСОБА_1. почав махати “розочкою” перед ним та ОСОБА_24 і сказав, що вони від
нього не втечуть і, якщо він чи
ОСОБА_24. захоче втекти, то він покалічить їх “розочкою”. Він реально усвідомлював загрозу своєму життю та
здоров'ю, оскільки ОСОБА_1. міг у будь-який час нанести їм тілесні ушкодження.
ОСОБА_1. почав перевіряти уОСОБА_14. пакет, в якому побачив
пляшку горілки, хліб, воду і запропонував їм піти з ним випити. Так як
відмовити йому боялися, то погодилися.. Коли він, ОСОБА_24.
та ОСОБА_1. підійшли до його будинку, то до них підійшов ОСОБА_2,
який був також у нетверезому стані і у його руці знаходилася горловина
від розбитої пляшки у вигляді “розочки”, яку він їм продемонстрував, а потім
викинув її. Біля під'їзду його будинку
ОСОБА_1. почав вимагати зайти до нього в квартиру щоб розпити горілку, від
чого він намагався його відговорити. В
цей час до будинку під'їхало таксі, з якого вийшла його сусідка ОСОБА_25., яка
привіталася і пішла у під'їзд. Тоді ОСОБА_1. сказав, що якщо він їх запустить
до квартири, то він викине “розочку”. ОСОБА_1. викинув “розочку”, вони всі
четверо зайшли до його квартири і
прослідували на кухню. З метою, чим найшвидше позбутися підсудних, він нарізав
хліб, дістав закуску, налив горілки. У цей час до квартири подзвонив ОСОБА_23.,
якому він сказав, щоб той тікав,
а він постукав до сусідки ОСОБА_25., яку
попросив про допомогу. Потім він повернувся на кухню, де ОСОБА_2 та ОСОБА_1., демонструючи наявність у них в руках ножів, наказали
йому передати їм гроші та золото.
ОСОБА_2 із ножем у руці сидів біляОСОБА_14.
на кухні, а він у супроводі ОСОБА_1 , який тримав ніж у руці,
пішли у кімнати. Так як він не знав,
де його батьки тримають гроші та золото, то вирішив віддати їм належні йому речі, так як усвідомлював реальну
загрозу своєму життю та здоров'ю бо, крім того, ОСОБА_1.
увімкнув у розетку електропраску. В цей час задзвонив телефон і сусідка
запитала, чи викликати міліцію,
на що
він відповів - так, бо біля нього
стояв ОСОБА_1. із ножем. Тоді ОСОБА_1.
відвів його на кухню, де ОСОБА_2 вдарив його кулаком у живіт, спричинивши йому фізичний біль. Потім він з ОСОБА_1 повернулися у кімнату, де
він передав останньому: фотоапарат “Олімпія” в чохлі, вартістю 300 гривень;
машинку для стрижки “Домотек” у коробці, вартістю 50 гривень; три обручки та
два ланцюжки з білого металу на загальну суму 200 гривень; сережки із білого
металу, вартістю 20 гривень; сережки із жовтого металу, вартістю 150 гривень; гроші у сумі 20 гривень;
портмоне коричневого кольору, вартістю 15 гривень, де знаходилися старі гроші
Білосусії, Росії та Ізраіля, які йому цінності
не представляють. Крім того, після приїзду працівників міліції, мною було виявлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2мали
викрасти шкіряний плащ чорного кольору, вартістю 1000 гривень; шкіряну куртку
темно-коричневого кольору, вартістю 1000 гривень; спортивну куртку “Адідас”,
вартістю 70 гривень, флакон з туалетною водою “Малізія”, вартістю 30 гривень та
флакон з туалетною водою “Ламбре”, вартістю 100 гривень. А всього підсудні намагалися викрасти у нього речей на загальну суму 2955 гривень, однак не довели свій умисел до кінця, бо були
затримані працівниками міліції. Він просить
стягнути з підсудних моральну шкоду в розмірі 5000 гривень;

- аналогічними показами потерпілогоОСОБА_14., який
повністю підтвердив пояснення потерпілого ОСОБА_12., а також просив стягнути з
підсудних на його користь 5000 гривень, оскільки він був наляканий
неправомірними діями підсудних, переніс нервовий стрес;

- показами потерпілого ОСОБА_13 23.07.2005 року об 23.00-23.30 год. він разом із ОСОБА_24 та ОСОБА_13. пішли погуляти і у нічному кіоску
поблизу магазину “Південнобузький” купили пляшку горілки, пляшку солодкої води,
хліб, пачку цигарок та пішли додому до ОСОБА_13. Поблизу його будинку АДРЕСА_1 до них підійшов ОСОБА_1.,
який був чи у нетверезому стані, чи у стані наркотичного сп'яніння, що було видно по його зовнішньому вигляду та
розмові. Він у правій руці тримав
розбиту пляшку з-під пива у вигляді “розочки” і
почав до них кричати, чому вони
його не зачекали, на що вони відповіли, що бачать його вперше і з ним не
знайомі. Він ще щось викрикував незрозуміле.
Потім ОСОБА_1. запитав, чи у них
є гроші та мобільні телефони, а якщо є , то їх негайно слід віддати йому. В
разі ,якщо вони йому не передадуть гроші і телефони і він їх знайде сам, то він з ними
розправиться, при цьому він демонстративно підніс на рівні їх грудей
“розочку”. Вони йому відповіли, що у них нічого не має, після
чого він наказав показати їх кишені.
Усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров'ю, побоюючись фізичної
розправи та спричинення тілесних ушкоджень, знаючи, що лише у нього є мобільний телефон,
який купили нещодавно батьки, він різко
кинувся у бік і втік. Знаходячись неподалік він бачив, як ОСОБА_24.,
ОСОБА_13. та ОСОБА_1. підійшли до під»їзду, а потім до них ще підійшов ОСОБА_2
і вони всі разом зайшли у під»їзд. Через
деякий час він подзвонив у квартиру №1 і двері відчинив ОСОБА_13, який наказав
тікати. Він знаходився біля будинку і бачив, як приїхали працівники міліції і
затримали підсудних;

- показами свідка ОСОБА_25., яка повідомила, що
24.07.2005 року. приблизно о 01.00 годині ночі.
вона повернулася додому за адресою:
будинок АДРЕСА_5, де біля
під»їзду побачила свого сусіда ОСОБА_12. із трьома невідомими хлопцями.
Приблизно, через 10-15 хвилин до неї у
двері подзвонили і, коли вона відчинила, то побачила ОСОБА_13, який пошепки
сказав, що у нього незнайомці у квартирі
і йому потрібна допомога Після чого він
пішов у свою квартиру, зачинивши свої двері. Вона не зрозуміла, що сталося і не
знала, що робити, в зв»язку з чим зателефонувала ОСОБА_13. та запитала, чи у нього усе нормально і він відповів, що
так. Вона зрозуміла,
що там щось не так і запитала, чи
викликати міліцію, на що ОСОБА_13.
сказав, що так, що вона і зробила. По
приїзду міліції було затримано двох невідомих хлопців;

- показами свідка ОСОБА_26, працівника міліції, який суду
пояснив, що 25.07.2005 року о 01.00 годині, за інформацією чергового, прибув з
іншими працівниками міліції
АДРЕСА_1, в зв»язку з тим, що в
квартирі знаходились сторонні особи і
потрібна допомога працівників міліції.

Коли вони зайшли
в квартиру, то побачили двох хлопців,
один з яких був у шкіряній куртці, що викликало у них підозру, та як був літній
час. Як пізніше з»ясувалося це був
ОСОБА_2, який тримав ніж у руці, а біля нього стояв хлопець. Побачивши їх, ОСОБА_2
почав відходити у кімнату, де знаходилися ще два хлопці, один з
яких був
ОСОБА_1., який також тримав у руці ніж, а інший хлопець був господар квартири ОСОБА_13.. Вони
запитали що сталося, на що ОСОБА_1. сказав,
що усе нормально. Тоді вони запитали у присутніх їх документи, щоб дізнатися,
чи з присутніх хтось тут мешкає. Господар пішов по документи. Зрозумівши
те, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2, які були із ножами у руках, є сторонніми особами, то вони наказали їм викинути ножі, що вони і зробили. Затримавши
ОСОБА_2. та ОСОБА_1, від ОСОБА_12., який був господаря квартири, вони дізналися про те, що йому і його товаришу підсудні погрожували ножами та
утюгом, з метою, щоб їх налякати та
заволодіти їх майном;

Аналогічними показами свідка ОСОБА_27.;

- заявою ОСОБА_12.
від 24.07.2005 року про вчинення
відносно нього розбійного нападу ( т.1
а.с. 2);

- протоколом огляду місця подій, квартири потерпілого
ОСОБА_12., від 24.07.2005 року із
фототаблицею, під час якого були вилучені викрадені речі та два ножі ( т.1 а.с.
3-7);

- протоколами медичного огляду №4595 та №4596 від 24.07.2005 року, з якого
вбачається що на час обстеження ОСОБА_1. та ОСОБА_2 знаходилися в стані
алкогольного сп'яніння середнього ступеню
( т. 1 а.с. 11,12);

- протоколом виявлення та вилучення від 24.07.2005 року в
приміщення Замостянського ВМ у ОСОБА_1
спортивної куртки “Адідас”, а у
ОСОБА_2. шкіряної куртки
коричневого кольору, викрадену із квартири АДРЕСА_1 ( т.1 а.с. 13 );

- протоколом огляду вищезазначених вилучених речей, які були викрадені у ОСОБА_12., в якості речових
доказу від 29.07.2005 року та постановою про приєднання їх до
справи ( т.1 а.с. 143, 144 );

- протоколом огляду речового доказу від 12.09.2005 року -
двох кухонних ножів, та постановою про приєднання їх до справи ( т. 2 а.с. 179,
180 );

- згідно висновку експерта №517 від 15.09.2005 року
надані на дослідження два ножі, вилучені при огляді місця події у квартирі
ОСОБА_13. по 1-му пров. Київськолму 66/31, до холодної зброї не відносяться і є
ножами загального господарчо - побутого
використання ( т. 4 а.с. 41-42);

- протоколом відтворення обстановки та обставин
події від 28.07.2005 року із
фототаблицею за участю ОСОБА_1, який показав як він разом із ОСОБА_2. намагався заволодіти майном із квартири ОСОБА_12.
( т. 1 а.с. 61-64 );

- протоколом відтворення обстановки та обставин подій від
28.07.2005 року із фототаблицею за участю ОСОБА_2., який показав як він разом з ОСОБА_1. намагалися заволодіти майном
із квартири ОСОБА_12.
( т. 1 а.с. 65-67 ).

Проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, суд
вважає, що дії підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2. . по епізоду
відкритого заволодіння майном у
потерпілого ОСОБА_12. слід кваліфікувати за ст. 187 ч. 3 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим
майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка
зазнала нападу та з погрозою
застосування такого насильства, кваліфікуючою ознакою якого є розбій вчинений
за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло.

Незважаючи на те, що
підсудний ОСОБА_1. не визнав себе
винним за ст. 263 ч.1 КК України, суд
розцінює зміну ним показів, як засіб захисту та приймає до уваги як
достовірні його пояснення на досудовому слідстві, де він повністю
визнавав себе винним, оскільки дані пояснення узгоджуються з поясненнями
свідків ОСОБА_20. і ОСОБА_21.

Пояснення ОСОБА_2., який
частково себе визнавав винним в інкримінованих йому злочинах, суд розцінює як засіб захисту і до уваги не
приймає, оскільки вони суперечать показам підсудного ОСОБА_1, потерпілих
ОСОБА_10, ОСОБА_17., ОСОБА_12.,ОСОБА_14., ОСОБА_23, свідків ОСОБА_25.,
ОСОБА_26, ОСОБА_27. та вищезазначеним
матеріалам справи.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги
ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи підсудних, наявність обставин, що
пом”якшують та обтяжують покарання.

Підсудні позитивно характеризуються, ОСОБА_2 до
кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставинами, що
пом”якшують покарання підсудного ОСОБА_2. є його каяття,
що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, являється
інвалідом третьої групи (т.4 а.с. 482), має хвору матір (т. 4 а.с. 450).

Обставинами, що пом»якшують покарання підсудного ОСОБА_1.

є його каяття, що він хворіє на
туберкульоз і знаходиться на диспансерному обліку ( т. 4 а.с. 479), має хвору
матір.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних, є вчинення деяких злочинів в стані
алкогольного сп»яніння.

З урахуванням
наведеного, конкретних обставин справи, доведеного об»єму обвинувачення кожному
підсудному, думки потерпілих, даних про особи
підсудних, суд вважає, що їх виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від
суспільства. Однак, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_2. за ст. 187
ч.3 КК України, суд, з урахуванням обставин, пом»якшуючих його покарання в їх сукупності, вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України,
призначивши покарання нижче від нижчої межі.

Цивільний позов
ОСОБА_15 в сумі 1400 гривень задовольнити повністю, оскільки він є
обґрунтований та визнаний ОСОБА_2. в
ході судового слідства.

Цивільні позови
ОСОБА_12. таОСОБА_14. задовольнити частково, врахувавши, що підсудні ОСОБА_1.
та ОСОБА_2 своїми неправомірними діями заподіяли їм моральну шкоду, потерпілі перенесли нервовий стрес, а тому на
їх користь слід стягнути з ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. моральну шкоду
в розмірі 750 гривень з кожного.

Відповідно до ст. 93 КПК України слід
стягнути солідарно з ОСОБА_1. та ОСОБА_2. судові витрати за проведення
криміналістичних експертиз в сумі 776 гривень 77 копійок.

Керуючись ст.ст. 323, 324
КПК України, суд ,-

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.3, 186 ч.3, 186 ч.2, 296 ч.2, 263
ч.1 КК України і призначити покарання:

- за
ст. 187 ч.3 КК України - 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього
належного йому майна;

- за ст. 186
ч.3 КК України - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- за ст. 186
ч.2 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ст. 296
ч.2 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ст. 263
ч.1 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.2 КК України засудженому ОСОБА_1

призначити остаточну міру покарання
за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому
майна.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_1

рахувати з моменту затримання з 24
липня 2005 року.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочинів,

передбачених ст.ст. 187 ч.3, 186
ч.3, 186 ч.2, 185 ч.2 КК України і призначити покарання:

- за
ст. 187 ч.3 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді - 6 (шести) років позбавлення волі з
конфіскацією всього належного йому
майна;

- за ст. 186
ч.3 КК України - 4 (чотири) роки 6
(шість) місяців позбавлення волі;

- за ст. 186
ч.2 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ст. 185
ч.2 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.2 КК України засудженому ОСОБА_2.
призначити

остаточну міру покарання за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у
вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому
майна.

Зарахувати ОСОБА_2. у строк відбуття покарання час
знаходження

його під вартою з 24 липня 2005
року.

Запобіжний
захід засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2. залишити без змін - утримання під
вартою.

Цивільний позов
ОСОБА_15 задовольнити повністю.

Стягнути з
ОСОБА_2. на користь ОСОБА_15 матеріальну шкоду в сумі 1400 гривень.

Цивільні позови ОСОБА_12. таОСОБА_14. задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2. на користь ОСОБА_12. моральну шкоду в розмірі 750 гривень з
кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2. на користьОСОБА_14.
моральну шкоду в розмірі 750 гривень з кожного.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2. судові витрати
за проведення криміналістичних експертиз в сумі 776 гривень 77 копійок.

Речові докази: два ножі, які зберігаються в камері
зберігання речових доказів Вінницького РВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій
області, знищити.

На вирок суду
може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 15
діб з моменту його проголошення, а засудженими
в той же термін з моменту вручення їм
копії вироку.

Суддя: