Справа № 1-130/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2011 Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Постигача Б.А.

при секретарі Мацайло О.М.

з участю прокурора Вайди С.Й

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в м. Золочеві справу про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, гр.-нин України , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не одружений , військовозобовязаний , не працює , без визначеного місяця проживання , раніше не судимий , 1.12.1976 року Золочівським районним судом по ст. 81 ч.2 , 140 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі , 23.02.1981 року Перемишлянським районним судом Львівської області по ст. 81 ч.2 , 17,81 ч.2 , 141 ч.2 , 140 ч.1 КК України на 6 років позбавлення волі , 10.09.1984 року Миколаївським районним судом Львівської області по ст.. 81 ч.3 , 140 ч.2 , 140 ч.3 КК України на 10 років позбавлення волі , 6.07.2001 року Золочівським районним судом по ст. 140 ч.3 з застосуванням ст. 42 КК на 7 років позбавлення волі , 13.06.2002 року Жовківським районним судом Львівської області по ст.140 ч.2 КК України з застосуванням ст. 42 КК на 8 років позбавлення волі , звільнився від цього покарання 27.03.2009 року , судимості не зняті і не погашені , по ст. 185 ч.2 і 187 ч.1 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 28 червня 2009 року біля 17 год.30 хв. перебуваючи за залізничному вокзалі в м. Золочеві Львівської області з метою заволодіння майном напав на потерпілу ОСОБА_3 , та погрожуючий їй ножем , відрито заволодів її сумочкою вартістю 50 грн. у якій знаходились мобільний телефон Самсунг С 200вартістю 300 грн., стартовий пакет вартістю 50 грн., дитячий светр вартістю 50 грн. , а всього майна на суму 450 грн.

Винність свою у скоєному підсудний визнав повністю і пояснив , що він 28 червня 2009 року біля 16 год. знаходився на вокзалі в м. Золочеві. Бачив там , що потерпіла ОСОБА_3 сиділа на лавці .

Він підійшов до неї , почав їй погрожувати ножем і забрав у неї сумочку речами і втік. Викрадені у неї речі він заніс до своїх речей , які залишив на вокзалі і після цього його затримали працівники міліції.

Винність ОСОБА_2 підтверджується такими доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_3, яка пояснила , що вона 28.06.2009 року біля 17 год. разом з дитиною була на вокзалі в Золочеві , чекаючи на електричку . В руках вона тримала свої речі. Там до неї підійшов мужчина брудно одітий і не підстрижений. Він почав кричати , щоб вона віддала речі , відкрив лезо ножа і тримав його напроти неї. Він забрав її сумочку в якій був светр і мобільний телефон з стартовим пакетом . Вона почала кричати і цей мужчина втік.

Потім на вокзал приїхали працівники міліції , які затримати ОСОБА_2Р, повернули їй її речі і вона поїхала додому.

З протоколу огляду місця події від 28.06.2009 року і фото таблиць до нього видно , що під час цього огляду на залізничному вокзалі в м. Золочеві в залі очікування було виявлено ОСОБА_2 і його речі , які знаходились у мішку . Серед цих речей була дитяча сумочка потерпілої в якій знаходився мобільний телефон Самсунг С 200і дитячий светр. В мішку також був виявлений ніж з пластиковою ручкою. Ніж цей довжиною 19 см з довжиною леза 8 см. ( а.с. 6-10 ).

З протоколу відтворення обстановки і обставин події від 15.07.2009 і фото таблиць до нього року убачається , що ОСОБА_2 на місці на вокзалі в м. Золочеві показав як він вчинив напад на потерпілу ОСОБА_3 з метою заволодіння її майном.( а.с. 55-58).

Актом стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 282 від 1.12..2010 року підтверджено , що ОСОБА_2 в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням , недоумством , тимчасовим розладом психічної діяльності чи будь-яким іншим хворобливим станом психіки не страждав , міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Він переніс тимчасовий розлад психічної діяльності у виді гострого поліморфного психотичного розладу з якого повністю вийшов.

Він виявляє постпсихотичні розлади особи , що не позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує по ст.187 ч.1 КК України , так як він 28.06.2009 року в м. Золочеві Львівської області , з метою задоволення чужим майном , напав на потерпілу ОСОБА_3П. з погрозою застосування до неї погрози насильства , небезпечного для життя і здоровя.

ОСОБА_2 також обвинувачується в тому , що він 10 березня 2000 року з вагонів , що стояли на тривалому відстої на станції Заболотці Бродівського району Львівської області викрав 12 магістральних частин повітророзподілювачів на суму 6329,76 грн.

Йому , крім цього , вмінено в вину , що він 30 жовтня 2000 року на станції Ожидів Буського району Львівської області з вагонів викрав 31 кріпильну кришку на суму 2889,02 грн.

Ці його дії досудовим слідством кваліфіковані по ст. 185 ч.2 КК України.

Однак при розгляді справи судом не доведено , що він вчинив цей злочин .

ОСОБА_2 під час до судового слідства давав показання , що він вчинив ці крадіжки ( а.с. 137 , 174 , 196,197 ) . При відтворенні обстановки і обставин події він показав як ним вони були вчинені. ( а.с. 176-179).

Однак в судовому засіданні він пояснив , що цих крадіжок не скоював , а явки з повиною і такі показання дав під впливом працівників міліції.

Будь - яких інших доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні цих крадіжок слідство не здобуло.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні , а свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 під час досудового слідства підтвердили лише факт цих крадіжок.

ОСОБА_2 під час розгляду справи в судовому засіданні пояснив , що станція Заболотці знаходиться в напрямку на Самбір Львівської області.

Він не зміг пояснити , що таке повітророподілювачі .

Нежиттєвим є його показання , дані під час досудового слідства , де він визнавав свою вину.

Так , при допиті 11.09.2009 року ОСОБА_2 пояснив , що він в березні 2000 року вирішив скоїти крадіжку і тому електричкою поїхав до станції Красне , потім пішки прийшов до станції Ожидів.

Там він побачив вагони , які ніхто не охороняв. Він хотів викрасти декілька деталей з алюмінію , але не мав чим їх відкрутити , а тому повернувся до лісу біля Золочева , де проживав , взяв ключі , потім вночі електричкою знову поїхав до ст. Ожидів , зняв з вагонів деталі ( біля 20 штук) , поскладав їх в сумку .

Ці запасні частини він заніс в пункт прийому металолому в Золочеві і здав , а отримані гроші потратив на продукти харчування.

ОСОБА_2 досудовим слідством вмінено у вину , що він викрав 31 кріпильну кришку.

Як же пояснив суду свідок ОСОБА_6 , то приблизний діаметр кріпильної кришки біля 25 см і така кількість кришок навіть не влізе в сумку.

З показань ОСОБА_2 щодо крадіжки з станції Заболотці , то вони також не можуть бути враховані як докази вини підсудного , оскільки є явно надумані .

Так він 11.08.2009 року ( а.с. 174,175 ) пояснив , що в кінці жовтня 2000 року вирішив скоїти крадіжку . На головному залізничному вокзалі він сів на електричку , доїхав до ст. Ожидів а потім пішки пришов на станцію Заболотці.

Там з вагонів він зняв приблизно 30 штук буксових кришок, за декілька разів заніс їх на пункт прийому металолому в Золочеві і здав.

Як пояснили допитані судом свідки , то віддаль від станції Ожидів до станції Заболотці становить біля 35 км.

Виникає питання , звідки міг підсудний знати про те , що на станції Заболотці стоять вагони з яких можна скоїти крадіжку ? Доказу про це у матеріалах справи немає жодного. Також є незрозумілим як міг ОСОБА_2 пройти таку віддаль з викраденим деталями .

Свідок же ОСОБА_9 пояснив , що навіть йому не було відомо про те , що в викрадених повітроочисниках був алюміній.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив , що він не мав ніяких інструментів , щоб вчинити крадіжку з вагонів. Свідки ж ОСОБА_6 і ОСОБА_4 пояснили , що без ключів вчинити ці крадіжки було неможливо.

Визнання підсудним своєї вини може бути покладено в основу обвинувального вироку лише тоді , коли це підтверджується іншими доказами. Інших , обєктивних доказів , які б обєктивно підтверджували винність ОСОБА_2 у вчиненні крадіжок зі станції Ожидів і Заболотці слідством не здобуто і так як з часу цих крадіжок пройшло більше 10 років , то можливість здобути такі докази втрачена.

Тому по ст..185 ч.2 КК України ОСОБА_2 підлягає виправданню.

Призначаючи йому покарання за вчинення злочину , передбачено ст..187 ч.1 КК України суд враховує ступінь тяжкості цього злочину , особу підсудного.

ОСОБА_2Р, у вчиненому щиро кається . Ця обставина пом`якшує його покарання.

Особа ОСОБА_2 характеризується негативно .

Він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення різних злочинів, причому і тяжких .

Покарання за вчинений злочин йому слід визначити у виді позбавлення волі, так як виправлення його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства .

Керуючись ст. 323, 324 КПК України суд ,

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину , передбаченого ст. 187 ч.1 КК України і призначити йому покарання 4 роки позбавлення волі.

По ст. 185 ч.2 КК України ОСОБА_2 виправдати.

Міру запобіжного заходу до засудженого ОСОБА_2 , тримання під вартою , залишити без змін і початок відбуття ним покарання рахувати з 3.07.2009 року .

Стягнути з ОСОБА_2 235,39 грн. в користь науково-дослідного експертно криміналістичного центру при ГУ МВСУ у Львівській області за проведення експертизи ( а.с. 88 )

Речовий доказ : ніж , вилучений у ОСОБА_2, який зберігається в камері зберігання речових доказів на ст. Львів знищити ( а.с. 96).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області на протязі 15 діб з дня його проголошення , а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_10