27.07.2015 Справа № 363/1409/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Миколаївка, Вишгородського району, Київської області, громадянин України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Іванківського районного суду Київської області від 31 січня 2005 року за частиною 3 статті 185 КК України, на підставі статті 69 КК України до одного року позбавлення волі; вироком Іванківського районного суду Київської області від 23 лютого 2005 року за частиною 3 статті 185 КК України, на підставі статті 71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі; вироком Іванківського районного суду Київської області від 20 лютого 2008 року за частиною 2 статті 289 КК України, на підставі статті 71 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі; вироком Іванківського районного суду Київської області від 20 червня 2008 року за частиною 3 статті 187 КК України, із застосуванням частини 4 статті 70 КК України, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, судовим слідством
20 червня 2008 року ОСОБА_6 був засуджений Іванківським районним судом Київської області за частиною 3 статті 187 КК України, відповідно до статті 4 статті 70 КК України, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
4 лютого 2015 року близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_6 шляхом вільного доступу зайшов на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 щоб дізнатися в мешканців будинку напрямок дороги до м. Києва. Перебуваючи на території даного домоволодіння ОСОБА_6 помітив велосипед марки «Водан», і в нього виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна - вказаного велосипеда, вартістю 985 грн. Для досягнення зазначеної мети, ОСОБА_6 викотив велосипед за територію домоволодіння, тим самим незаконно заволодів ним. Після вчинення крадіжки, сів на викрадений велосипед та поїхав по дорозі.
Приблизно через 200 метрів власник викраденого велосипеду ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_7 наздогнали ОСОБА_6 та затримали останнього безпосередньо після вчинення ним злочину.
Таким чином ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 985 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому злочині не визнав та пояснив, що дійсно 4 лютого 2015 року він був в гостях у своєї сестри у смт. Димер Вишгородського району Київської області. Ввечері того дня йому потрібно було повернутися додому, однак, у зв`язку із пізнім часом доби, громадський транспорт вже не обслуговував дорожній маршрут, тому він вирішив йти до Києва пішки.
Дійшовши до с. Демидів він втратив орієнтування у напрямку руху і зайшов до невідомого йому домоволодіння, щоб запитати потрібний йому напрямок та запитав чи є хто дома. На зустріч вийшла жінка, яка дізнавшись що йому потрібно, вказала потрібний напрямок до м. Києва, після чого він вийшов на вулицю та попрямував по дорозі. Через кілька хвилин його наздогнали невідомі особи чоловічої статі та почали його бити, звинувачуючи у вчиненні крадіжки велосипеда. Забрали його до свого помешкання, де утримували його до приїзду працівників міліції.
Причини такої поведінки членів родини ОСОБА_8 йому не відомі так як і підстави обвинувачення його у вчиненні крадіжки велосипеду.
В свою чергу, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 посвідчив, що ввечері 4 лютого 2015 року, він був дома разом із матір`ю та рідними братами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В кімнату де був він разом із братами зайшла мати та сказала, що хтось ходить у них на подвір`ї та запитував дорогу до Києва.
Він та ОСОБА_11 першими вийшли на вулицю та помітили відсутність велосипеда «Вадан», який стояв на подвір`ї. Тому, разом із братом сіли на інший велосипед та, поїхали по дорозі у напрямку Києва. В результаті чого наздогнали ОСОБА_6 , який їхав на його велосипеді та забрали велосипед. Після чого разом із обвинуваченим пішли до себе до дому та викликали міліцію.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що в один із днів лютого місяця 2015 року, після 22 год., вона знаходилась на кухні, вдома в будинку по АДРЕСА_2 . Її діти знаходилися в іншій кімнаті, відпочивали та дивилися телевізор.
Почула як почала гавкати собака та стук защібки на вхідних дверях в будинок. Вона вийшла на вулицю та побачила перед дверима обвинуваченого, який запитав напрямок руху до Києва. Вказавши йому напрямок дороги до ОСОБА_13 , вона повернулася до будинку і повідомила дітям про те що відбулося.
Один із синів після того, як вийшов на вулицю повернувся до будинку та повідомив, що немає велосипеда.
Спочатку її діти ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , пішли чи поїхали у напрямку м. Києва, пізніше за ними теж пішли і ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Вони наздогнали ОСОБА_15 і привели його назад разом із велосипедом та викликали працівників міліції. При оформленні документів правоохоронцями у зв`язку із крадіжкою були лише працівники міліції, понятих не було.
Інших осіб в час зникнення велосипеду із подвір`я вона не бачила.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , посвідчив, що 4 лютого 2015 року, після 22 год. він відпочивав вдома разом із братами. До них в кімнату зайшла мати та запитала хто на вулиці залишив велосипед, так як по подвір`ю ходить невідомий чоловік.
Він разом із братом ОСОБА_14 відразу вийшли на вулицю, і він помітив відсутність велосипеда. Вони із ОСОБА_14 сіли на інший велосипед та, невдовзі, біля магазину, наздогнали ОСОБА_6 , який їхав на зниклому велосипеді, зупинили його та забрали велосипед. На його думку, обвинувачений був в нетверезому стані. До них під`їхали двоє братів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . І вони усі пішли, разом із обвинуваченим, назад, в напрямку дому, по дорозі викликавши міліцію.
Після приїзду працівників міліції, почалося оформлення документів з приводу крадіжки. Понятих при тому не було.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , у присутності його матері, посвідчив, що 4 лютого 2015 року, після 22 год. він відпочивав вдома разом із своїми трьома братами. До них в кімнату зайшла мати та сказала, що по подвір`ю ходить невідомий чоловік та питав як йому пройти до ОСОБА_13 .
Вони виявили відсутність велосипеда «Вадан», який стояв на подвір`ї.
ОСОБА_14 та ОСОБА_11 поїхали його шукати. Через хвилин 5-10 свідок та його брат ОСОБА_9 теж пішли на вулицю в напрямку м. Києва та побачили, що ОСОБА_14 та ОСОБА_11 вели зниклий велосипед та обвинуваченого до них до дому.
Потім приїхала міліція, понятих при оформлені крадіжки працівниками міліції не було.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , посвідчив, що того дня, коли у них зник з подвір`я велосипед у лютому 2015 року, він бачив, як обвинуваченого ОСОБА_18 вели до нього до дому брати ОСОБА_14 та ОСОБА_11 . Також, вони котили велосипед «Вадан». Самого факту викрадення велосипеду він не бачив, як і не бачив щоб обвинувачений їхав на тому велосипеді.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 , підтверджується наступними, дослідженими у судовому засіданні доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 5 лютого 2015 року, з якої вбачається про повідомлення ОСОБА_4 про крадіжку велосипеда за місцем його проживання (а.с. 21);
- протоколами пред`явлення для впізнання від 5 лютого 2015 року, під час яких ОСОБА_4 та ОСОБА_12 впізнали особу обвинуваченого (а.с. 38-44);
- постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінальної справи речових доказів від 5 лютого 2015 року, а саме: велосипеда марки «Водан» (а.с. 50).
Отже, оцінюючи усі досліджені у судовому докази у своїй сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, під час розгляду справи у суді.
Так, допитані у судовому засіданні ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 ствердно вказали на обвинуваченого, як на особу, яка їхала на зниклому велосипеді. В свою чергу, свідок ОСОБА_19 зазначила, що інших осіб у час зникнення велосипеда у себе на подвір`ї, крім обвинуваченого, вона не бачила. Крім того, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 через нетривалий проміжок часу після зникнення із подвір`я велосипеду бачили, що саме ОСОБА_18 , разом із зниклим велосипедом в напрямку дому вели ОСОБА_20 та ОСОБА_11 .
Позиція обвинуваченого у судовому засіданні, яка полягала у повному невизнанні вини у крадіжці, розцінюється судом як спроба уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Взагалі, жодних доказів, які б свідчили про невинуватість ОСОБА_6 суду не надано.
Щодо позиції захисту і обвинуваченого, яка, на їх думку, полягала у протиправності дій органу досудового розслідування під час досудового розслідування, щодо документального оформлення проведених слідчий дій, то зазначені обставини, у випадку доведеності вини працівників правоохоронних органів, мають слугувати підставою для притягнення їх до певного виду юридичної відповідальності, однак, вони в жодному разі не можуть де-юре слугувати підставою для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 .
Також, сторона захисту наполягала щодо неналежності доказу довідки про вартість майна, видана ФОП ОСОБА_21 , згідно якої, з урахуванням зносу, вартість велосипеда марки «Водан» на лютий місяць 2015 року становить 985 грн.
Так як вартість викраденого майна мала б бути визначена шляхом експертного дослідження.
У статтях 22 та 26 КПК України, закріплено, відповідно, принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства. Судом було забезпечено їх реалізацію під час розгляду у суді кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 за частиною 2 статті 185 КК України.
Однак, доказів, які б спростовували зазначені відомості чи свідчили про іншу вартість викраденого майна, яка б була б недостатньою для кваліфікації дій ОСОБА_6 за нормами Кримінального кодексу України, суду не надано.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились а таємному викрадені чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 185 КК України. Його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого позитивна характеристика за останнім місцем проживання, негативна за попереднім, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за злочин проти власності, вину у вчиненому злочині не визнав.
Судом взято до уваги ту обставину, що менш ніж за місяць після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_6 знову винив злочин.
Щодо довідки про вагітність громадянки ОСОБА_22 , то зазначене судом не враховується при призначенні покарання обвинуваченому, так як відомостей про шлюб обвинуваченого із останньою суду не надано.
Показання свідків щодо стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 під час вчинення злочину належними доказами у кримінальній справі не підтверджується.
Отже, відповідно до статей 66-67 КК України, обставин які б пом`якшували покарання обвинуваченого не встановлено, як і обставин що обтяжили б покарання.
З урахуванням викладеного, на переконання суду, ОСОБА_6 має бути ізольованим від суспільства, тому покарання має бути призначене у вигляді позбавлення волі, яке й передбачено частиною 2 статті 185 КК України.
На переконання суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Тому, є достатні, визначені законом підстави для обрання судом запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.
Речові докази по справі, а саме: велосипед марки «Вадан», залишити за потерпілому ОСОБА_4 за належністю.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись статтями 369-375 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати щодо ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з чим затримати його у залі суду.
Строк відбування покарання рахувати із дня затримання.
Речові докази по справі, а саме: велосипед марки «Вадан», залишити ОСОБА_4 за належністю.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя