Справа № 1-
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2007
року Любомльський
районний суд Волинської області в

складі головуючого - судді
ЧИШІЯС.С. при секретарі СЕМЕНЮК К.М. з
участю прокурора ЛІСОВЕЦЬКОГО О.П., підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2, захисника
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Любомль кримінальну справу про обви­нувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки села Вишнів Любомлъсъкого району
Волинської області, що проживає АДРЕСА_1, українки, громадянки України,
одруженої, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27. ч.2 ст.. ч..ч ст.27 ст.1
ст.юо. ч.2 ст.228. ч.2 ст.. ч.2 ст.100 КК України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Лю­бомль
Волинської області, що проживає АДРЕСА_2, укра­їнця, громадянина України,
одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених
ч.3 ст.218. ч.1 cm.100 КК
України.

встановив:

2

ОСОБА_1 протягом
лютого-травня 2004 ро­ку за
попередньою змовою з ОСОБА_4, що­до якої кримінальна справа закрита з
нереабілітуючих підстав, та з ОСОБА_2 двічі повторно вносила завідомо
неправдиві відомості та видавала вказаним особам завідомо неправдиві довідки
госпрозра­хункового відокремленого підрозділу №7 Любомльського споживчого
товарист­ва про їх працевлаштування в підрозділі та доходи.

Надавши вказаним
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, щодо якої кримінальна справа закрита з нереабілі­туючих
підстав, в той оке період
незаповнені бланки ГВП №у з штампами та печатками, ОСОБА_1 сприяла їм у
виготовленні завідомо неправдивих довідок про працевлаштування та доходи
сторонніх для підрозділу осіб.

Крім цього,
ОСОБА_1 в червні 2004 року повторно підробила довідку ГВК №7 про розмір своїх
доходів та використала цю довідку для отримання кре­диту в «Приватбанку».

Підсудна ОСОБА_1
у судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинува­ченням визнала
частково повністю і показала, що дійсно видавала ОСОБА_4 та ОСОБА_2 довідки про
їх доходи, в яких вносились неправдиві відомості про працевлаштування першої, а
також про розмір заробітку обох. Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на­дала
незаповнені, підписані та проштамповані довідки, які вони пізніше використали
особи­сто. Аналогічну довідку оформила щодо себе. Мотивом видачі і виготовлення
неправдивих довідок було отримання певної суми кредиту всіма чотирма особами.
При цьому жоден з них і сама особисто не мали наміру привласнити кредитні кошти
та пізніше їх сплачували.

Підсудний
ОСОБА_2 в судовому засіданні вину за інкримінованим обвинуваченням визнав
частково і показав, що для отримання кредиту в «Приватбанку» ОСОБА_1 нада­ла
йому довідку про завищений розмір його доходів. Вказану довідку подав при
оформленні кредиту. Наміру привласнити кредитні кошти не мав, сплачував
щомісячні обов'язкові пла­тежі та відсотки своєчасно відповідно до умов договору
і повністю розрахувався з банком.

Свідок ОСОБА_4 в
судовому засіданні показала, що як підприємець мала потребу в грошових коштах.
Для отримання кредиту отримала формаль­ну згоду на поручительство двох осіб, їх
паспорти та індивідуальні коди. У ОСОБА_1 отримала фіктивну довідку про своє
працевлаштування у ГВП №7 та доходи, а також два незаповнені бланки довідок із
печатками підрозділу. У цих двох бланках особисто внесла не­правдиві відомості
про особи поручителів та їх доходи. Всі довідки подала у «Приватбанк», де й
отримала кредит. Безоплатно заволодіти коштами банку наміру не мала, своєчасно
погасила суму кредиту та відсотки.

Свідок ОСОБА_5 в
судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 надала незаповнені три бланки, в які
ОСОБА_6 сама внесла відомості про праце­влаштування і розмір заробітку власні
та поручителів.

Крім
визнавальних показів підсудних, вина ОСОБА_1 у підробці документів та їх
використанні повністю стверджена зібраними й дослідженими в судовому засіданні
доказа­ми.

Протоколом
проведення виїмки та кредитними справами стверджено, що у 2004 році ОСОБА_1
отримала в Любомльському відділенні ВГРУ КБ
«Приватбанк» кредит в сумі 7000 гривень, ОСОБА_2 - в сумі 5000 гривень,
ОСОБА_6 - в сумі 7000 гривень, ОСОБА_4 - в сумі 5000 гривень(а.с.10-144 т.1).

Протоколом огляду речових доказів - довідок про середню заробітну плату -
ствер­джено, що в них рукописним текстом внесено відомості про ОСОБА_4 як
продавця ГВП №7Любомльського МСТз середнім заробітком в сумі 845 гривень, про
ОСОБА_6 як ва­нтажника ГВП №7 із загальним заробітком в сумі 240 гривень, про
ОСОБА_7 як касира Любомльського МСТіз середнім заробітком в сумі 2бо гривень,
про ОСОБА_1 як продавця

3

ГВП №7 із середнім заробітком в
сумі 1600 гривень, про ОСОБА_2 як директора ГВП №7 із середнім заробітком 72.40
гривень, про ОСОБА_8 як продавця ГВП №7 із середнім заробітком в сумі 715
гривень, проОСОБА_9 як директора ГВП №7 із середнім заробіт­ком в сумі 980,80
гривень, про ОСОБА_10 як шофера-експедитора ГВП №7 із середнім за­робітком в
сумі 692,80 гривень(а.с.і45-і4б т.1).

Висновком
експерта №378 стверджено, що в довідці про середню заробітну плату ОСОБА_11
рукописні тексти та підпис від імені головного бухгалтера виконані
ОСОБА_1(а.с.6-ю т.2).

Висновком
експерта №373 стверджено, що в довідці про середню заробітну плату ОСОБА_1
рукописні тексти виконані нею ж(а.с.22-2б т.2).

Висновком
експерта №377 стверджено, що в довідці про середню заробітну плату ОСОБА_2
рукописні тексти виконані ОСОБА_1Ха.с.38-42 т.2).

Висновком
експерта №375 стверджено, що в довідці про середню заробітну плату ОСОБА_6
рукописні тексти виконані ОСОБА_4, а підпис від імені головного бух­галтера та
його прізвище - ОСОБА_1Ха.с.70-75 т.2).

Висновком
експерта №374 стверджено, що в довідці про середню заробітну плату ОСОБА_7
рукописні тексти виконані ОСОБА_4, а підпис від імені головного бух­галтера та
його прізвище - ОСОБА_1Ха.с.87-92 т.2).

Органи
досудового слідства кваліфікують дії ОСОБА_1 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.358, ч.5
ст.27, ч.1 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.2 ст.190 KK України,
ОСОБА_2 - за ч.3 ст.358, ч.1 ст.190 КК України.

Дослідивши
зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що така кваліфікація щодо
обох підсудних в частині обвинувачення іх за ст.190 КК України свого
об'єктивного під­твердження не знайшла.

Як підсудні ОСОБА_1,
ОСОБА_2, так і допитані в якості свідків ОСОБА_4,ОСОБА_9, щодо яких кримінальна
справа закрита на підставі акту амністії, пока­зала, що не мали жодного наміру
на безоплатне отримання кредитних коштів. Такі пока­зання підсудних ствердженні
інформацією ВГРУ «Приватбанк» від ІНФОРМАЦІЯ_2.и.20об року, що міс­титься в
матеріалах справи(а.с.б4-68 т.1), та від 13.04.2007року, отриманої на запит
суду. З вказаної інформації вбачається, що на момент порушення кримінальної
справи заборгова­ність по кредиту існувала лише у ОСОБА_1, інші особи у
встановлений час кредитні зо­бов'язання погасили. При цьому заборгованість
ОСОБА_1 пов'язується нею з відсутніс­тю коштів та значною пенею. Доказом наміру
підсудних та інших причетних осіб поверну­ти кредитні кошти зі сплатою
відсотків, на думку суду, є і той факт, що кожен з них іден­тифікував свою
особу та не змінював місце проживання.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що зібраними і дослідженими доказами не доведено прямого
умислу підсудних на безоплатне присвоєння отриманих кредитних коштів. Навпа­ки,
дії підсудних по сплаті основного боргу та відсотків свідчать про їх намір
тимчасово ско­ристатись цими коштами на оплатній(відсотковій) та зворотній
основі.

Підсумовуючи
наведене, суд приходить до висновку, що в діях підсудних відсутній склад
злочину, передбаченого ст.190 КК України, і в цій частині вони обоє підлягають
виправданню.

Стосовно
обвинувачення ОСОБА_1 за ст.358 КК України суд прийшов до наступ­ного.

Сама підсудна
визнала всі інкриміновані їй епізоди в цій частині обвинувачення, її по­казання
об'єктивно стверджені вищевказаними дослідженими доказами.

Тому суд вважає, що сукупністю цих доказів повністю доведено вину ОСОБА_1 у
повторному по трьох епізодах та за попередньою змовою групою осіб підробленні
документів, які видаються підприємством і надають права, тобто злочину,
передбаченого ч.2 ст.358 KK України, у повторному по двох епізодах пособництві у
підроб­ленні документів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2
ст.358 KK України, у використанні завідомо підробленого документа,
тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 KK
України.

4

Під час судового
розгляду даної кримінальної справи підсудний ОСОБА_2 та його захисник заявили
клопотання про його виправдання за ч.1 cm.190 КК України
та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України.
Прокурор проти клопотання не заперечив.

Враховуючи
наведені вище міркування щодо обвинувачення ОСОБА_2 за ст.. 110 КК України,
питання про його звільнення від відповідальності викладається в окремому
процесу­альному документі.

Обираючи міру
покарання підсудній ОСОБА_1, суд враховує характер і тяжкість вчиненого нею
злочину, особу підсудної, яка позитивно характеризується по місцю прожи­вання,
обставини, що пом'якшують покарання.

До пом'якшуючих
обставин суд відносить те, що підсудна уперше притягується до кримінальної
відповідальності і щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяла розкрит­тю
злочину, частково відшкодувала заподіяну шкоду, має на утриманні похилого віку
матір, хворіє і потребує лікування.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудної, судом не встановлено. Інкриміновані органами
досудового слідства обтяжуючі обставини "вчинення злочину повторно та за
по­передньою змовою групою осіб" з обвинувачення слід виключити, оскільки
вони передбачена об'єктивною стороною складу злочину.

Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку, що покарання підсудній слід призна­чити в
межах закону, за яким вона притягується до кримінальної відповідальності, у
вигляді обмеження волі по кожному пункту обвинувачення та застосування принципу
поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки
підсудна вперше засуджується до обмеження волі, а за обставинами справи суд
приходить до висновку, що її виправлення й перевиховання можливе без ізоляції
від суспі­льства, від відбування покарання підсудну слід звільнити з
випробуванням та покладенням встановлених обов'язків.

На підставі
ст.81 КПК України речові докази - документи - слід зберігати в матеріа­лах
справи, на підставі ст.93 КПК України з підсудної слід стягнути витрати за
проведення експертиз.

Керуючись cm.cm.323,324 КПК України,
суд

присудив:

ОСОБА_1 за
обвинуваченням у вчиненні зло­чинів, передбачених ч.5 ст., ч.1 ст. 110, ч.2 ст.
110 КК України, виправдати за відсутністю в її діях складу злочину.

ОСОБА_2 за
обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст 110 КК України,
виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_1 визнати
винною у вчиненні злочи­нів, передбачених ч.2 ст.358, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358,
ч.3 ст.358 КК України, і за ци­ми законами призначити їй покарання:

за ч.2 ст.358 КК України у вигляді 3(трьох) років
обмеження волі;

·
за ч.5 ст.27, ст.358 КК України у вигляді г(двох) років
обмеження волі;

·
за ч.3 ст.358 КК України у вигляді і(одного) року
обмеження волі.

На підставі
ст.70 КК України шляхом поглинення менш, суворого покаран­ня більш суворим
остаточне покарання ОСОБА_1 призначити у вигляді 3(тръох) років обмеження волі.

На підставі cm.cm.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання, якщо вона протягом і року не вчинить нового

5

злочину і повідомлятиме органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживан­ня і роботи,
періодично з'являтиметься в ці органи для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_1 529 гривень 56
копійок судових витрат за проведення експертиз.

Речові докази
- довідки про працевлаштування і середню заробітну плату, договір поруки, що містяться в матеріалах даної справи, -
зберігати при справі..

Запобіжний
захід засудженій ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залиши­ти
попередній - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного
суду Волинської області на про­тязі 15 діб із часу його проголошення через
Любомльський районний суд.