справа № 642/2456/2015к
провадження № 1 кп/642/298/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина Україна, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, військовослужбовця Збройних Сил України, солдата, зареєстрованого та який мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
25 лютого 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року призваний під час мобілізації у Збройні Сили України та до прибуття в місце постійного несення служби підпорядковується військовому комісару вказаного військового комісаріату.
Відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, виявляти повагу до начальників і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Згідно ст.ст. 28-32, 35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що старші офіцери за своїми військовими званнями є начальниками для рядових, усні або письмові накази начальника, обов`язкові для виконання підпорядкованими військовослужбовцями.
Положеннями п.п. 110, 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, передбачено, що переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу здійснюється між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями (територіальними управліннями) - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування (територіальні управління). Військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої на рівнозначну посаду без згоди військовослужбовця.
Однак, солдат ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України 25 лютого 2015 року вирішив стати на злочинний шлях та відкрито відмовився виконувати наказ свого начальника.
Так, 25 лютого 2015 року приблизно о 18.00 годині, на території двору ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 полковник ОСОБА_5 , будучи відповідно до ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України безпосереднім начальником для солдата ОСОБА_4 , встановленим порядком віддав останньому усний наказ вибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , для подальшого проходження військової служби.
При цьому, солдат ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України, 25 лютого 2015 року приблизно о 18.00 годині, перебуваючи разом з іншими військовослужбовцями на території двору ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримавши та зрозумівши відданий полковником ОСОБА_5 законний наказ, грубо порушуючи порядок проходження військової служби та установлений порядок підлеглості, діючи умисно, без поважних на те причин, у категоричній формі відкрито відмовився вибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.
У подальшому, солдат ОСОБА_4 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби не вибув, у зв`язку з чим відданий йому начальником наказ умисно не виконав.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , 25 лютого 2015 року приблизно о 18.00 годині, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, всупереч вимог ст.ст.11, 16, 30, 28-32, 35-37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 110, 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, перебуваючи на території двору ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , отримавши законний наказ свого безпосереднього начальника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_5 вибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , для подальшого проходження військової служби, грубо порушуючи порядок проходження військової служби та установлений порядок підлеглості, діючи умисно, без поважних на те причин, у категоричній формі відкрито відмовився виконати наказ та вибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у зв`язку з чим вказаний наказ виконаний не був.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що дійсно 25 лютого 2015 року, був призваний за мобілізацією, перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримавши законний наказ свого начальника військового комісару полковника ОСОБА_5 , вибути до військової частини для подальшого проходження військової служби, відмовився виконати наказ та вибути до військової частини. Щиро розкаюється в здійсненому і прохає його строго не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.402 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не був засуджений, одруженого, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження.
Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові доказі відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, за яким призначити йому покарання у вигляді службового обмеження строком на 1 рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 відсотків в доход держави.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1