Справа № 460/3718/13-к
№ пров.1-кп /460/188/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2013 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Воробель М.М.,

з участю секретаря Чорній Л.М.,

прокурора Хома Ю.,

захисника підсудного ОСОБА_1,

н/п обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові справу у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001248 від 27.09.2013 року, за обвинуваченням:

н/п ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Лавриків Жовківського району Львівської області, українця, громадянина України, позапартійного, учня 3-го курсу ЛВПУТТСНТУ м. Львів, не одруженого, жителя АДРЕСА_1, такого, що раніше не судився за ч.2 ст.296 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2013 року біля 02.45 години ОСОБА_2 в групі з ОСОБА_3, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, умисно, грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом скоїли хуліганство, яке виразилось в тому, що вони, протиставляючи себе суспільству, проявляючи свою грубу силу, нехтуючи елементарними правилами поведінки, моральності та добропристойності, безпричинно, з хуліганських спонукань, прийшли в будинок ОСОБА_4, що в АДРЕСА_2, який в цей час уже спав і розбудивши його ображали його нецензурними словами. В подальшому ОСОБА_3 безпричинно наніс один удар дерев'яним бруском в обличчя потерпілому а ОСОБА_2 наніс потерпілому удар ногою в область тулуба, спричинивши такими діями потерпілому синці на обличчі, синці носа, на чолі справа та правому плечі, садно в ділянці лівої брови, які згідно висновку експерта №236/2013 від10.09.2013 року кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні винним себе визнав повністю та суду дав показання про те, що 09 вересня 2013 року біля 02.45 години він разом з ОСОБА_3 зайшов будинок свого діда ОСОБА_4. Коли вони зайшли в кімнату то побачили, що дід спав і сильно хропів. Вони почали шарпати його за одяг, щоб він перестав хропіти. Коли дід проснувся то почав, щось до них говорити. ОСОБА_3 в цей час взяв дерев'яну палку, яка стояла біля дверей і вдарив діда в область голови. Він ногою наніс дідові удар в області тулуба і вони вийшли з будинку та пішли додому до ОСОБА_3

В даний час в скоєному розкаюється, просить суворо його не карати.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе визнав повністю, не заперечував в тому, що він грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, безпричинно, умисно, з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, побив потерпілого, причинивши йому легкі тілесні ушкодження.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість стверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, які зазначені в обвинувальному акті.

-2-

Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому провадженні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового провадження. З огляду на це, суд, з'ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.

Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_2 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення на досудовому слідстві кваліфіковано вірно.

У судовому засіданні доведено те, що обвинувачений ОСОБА_2 грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, безпричинно, з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, побив потерпілого, причинивши легкі тілесні ушкодження.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2, як пом'якшуючі вину обставини суд визнає те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, в скоєному щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання неповнолітнього обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, на підставі ст.104 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обтяжуючих вину обставин судом не добуто.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_2 ст.104 КК України і від призначеного покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 /один/ рік.

Відповідно до ст.76 КК України під час іспитового строку суд зобов'язує неповнолітнього ОСОБА_2 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику. Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: