Справа №480/1299/14-к 14.01.2015 14.01.2015 14.01.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою цивільного позивача ОСОБА_4 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2014 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тернувате, Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, обвинуваченого за ст. 286 ч.1 КК України.
судового розпорядника ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі цивільний позивач ОСОБА_4 просить змінити вирок суду та задовольнити його цивільний позов.
Провадження № 11-кп/36/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст.286 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_1 .
Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у скоєні злочину, передбаченому ст. 286 ч.1 КК України з призначенням покарання у виді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. У відповідності до п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 за проведення судових експертиз 6254 грн.30 коп. та вирішено питання щодо речових доказів.

2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі цивільний позивач посилається на те, що суд безпідставно залишив позов без розгляду, чим порушив його процесуальне право на відшкодування шкоди. Вважає, що в матеріалах кримінального провадження наявні необхідні документи для вирішення цивільного позову по суті. Зазначає, що злочином йому було завдано матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням належного йому автомобіля в розмірі 89568 грн. Вважає, що 50000 грн. матеріальної шкоди має бути стягнуто з Української транспортної страхової компанії, а 39568 грн. з ОСОБА_5 . Також вважає необхідним стягнути з ОСОБА_5 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та з обох відповідачів 874 грн. витрат, понесених за проведення автотоварознавчого дослідження.
3. Узагальнений виклад позиції цивільних відповідачів.
В запереченнях на апеляційну скаргу цивільний відповідач ОСОБА_5 вважає вирок суду законним і обґрунтованим. Зазначає, що дані автотоварознавчого дослідження викликають сумнів в його достовірності, оскільки проводилось у його відсутності, а сума збитків значно перевищує вартість автомобіля за ринковою ціною. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін.
В поясненнях на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» посилається на те, що їм було невідомо про розгляд вказаного цивільного позову в суді першої інстанції і копії вироку компанія не отримувала. Також вказує, що сума 89568 грн. є ринковою вартістю автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що у випадку, якщо автомобіль вважається фізично знищеним, власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Посилається і на те, що вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди не встановлювалась, а тому визначити розмір страхового відшкодування в даному випадку є неможливим.

4. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 30.11.2013 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «САЗ 3508» р/н НОМЕР_1 , здійснював виїзд з АЗС «WOG» в напрямку м.Одеси по сухому дорожньому покриттю. Виїхавши з прилеглої території АЗС «WOG» на проїзну частину автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 127 км+10 м в напрямку м.Одеси, маючи намір виконати поворот ліворуч з метою заїзду на АЗС «WOG», яка розташована на протилежній стороні вищевказаної автодороги в напрямку м.Миколаєва, ОСОБА_5 , в порушення п.п. 10.1, 10.3, 10.4, 10.7 «д» ПДР України, не переконавшись в безпеці свого маневру, почав виконувати поворот ліворуч, з подальшим виїздом на газон, який знаходиться між смугами зустрічного руху, де згідно п. 10.7 «д» ПДР України робити це забороняється. В цей час в попутному напрямку зі сторони м.Миколаєва в сторону м.Одеса рухався автомобіль «Volkswagen Pointer» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який зіткнувся з автомобілем «САЗ 3508» під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лівої надбрівної області, забиття грудної клітини, перелому 7 ребра справа зі зміщенням. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше 21 дня.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку вказав про необхідність залишення цивільного позову ОСОБА_4 без розгляду.

5. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді; пояснення потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_9 на підтримку доводів апеляційної скарги; обвинуваченого - цивільного відповідача ОСОБА_5 , який просив залишити вирок суду без зміни; думку прокурора, яка просила змінити вирок та відмовити в задоволенні цивільного позову, так як він не підтверджений документально; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга цивільного позивача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Покарання призначено обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості та даних про особу обвинуваченого.

Доведеність винуватості, кваліфікація дій ОСОБА_5 та призначене покарання не оскаржується. Застосування до ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2014 році» апелянтом також не оспорюється.

Що стосується посилань цивільного позивача на безпідставність залишення без розгляду його цивільного позову, то вони є обґрунтованими.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

Згідно з вимогами ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. За змістом цієї ж статті закону, суд залишає цивільний позов без розгляду у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст. 326 КПК України (у разі неприбуття цивільного позивача або його представника).

Інших підстав, з яких суд може залишити цивільний позов без розгляду, діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

В порушення зазначених вимог закону суд, ухваливши обвинувальний вирок відносно ОСОБА_5 , в мотивувальній частині вироку зазначив про необхідність залишення цивільного позову без розгляду, оскільки, на думку суду, він не підтверджується відповідними документами.

Між тим, в матеріалах кримінального провадження містяться документи, додані цивільним позивачем на підтвердження вимог цивільного позову, зокрема, звіт № 126-14 товарознавчого дослідження по встановленню вартості матеріальної шкоди внаслідок ДТП власнику автомобіля «Volkswagen Pointer» р/н НОМЕР_2 , копія акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість), копія повідомлення потерпілого Українській транспортній страховій компанії про подію, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, калькуляція дефектів та інші (а.с.31-59).

Вказані документи суд залишив поза увагою і правової оцінки їм не надав.

При цьому, в резолютивній частині вироку, суд першої інстанції питання щодо цивільного позову взагалі не вирішив.

Тобто, фактично рішення щодо цивільного позову ОСОБА_4 судом першої інстанції не прийнято.

Тому, посилання суду в мотивувальній частині вироку про необхідність залишення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 без розгляду, підлягає виключенню.

Оскільки, в даному випадку, апеляційний суд не має повноважень для окремого розгляду цивільного позову по суті, тому в цій частині кримінальне провадження підлягає направленню на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405,407, 408 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2014 року відносно ОСОБА_5 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вказаного вироку посилання суду на залишення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди потерпілого ОСОБА_4 без розгляду.

В іншій частині вказаний вирок суду залишити без зміни.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Української транспортної страхової компанії про стягнення матеріальної та моральної шкоди направити на новий судовий розгляд до того ж суду в порядку цивільного судочинства.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3