Справа № 1-270/08
ВИРОК

Іменем України

05 червня 2008 р.
Печерський районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді Мосьондза І.А.

при секретарі Табала Я.

з участю прокурора Недзельської О.О.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця АДРЕСА_1громадянина України,
українця, не одруженого, працюючого
офіціантом ресторану «ІЛ ПАТІО» ТОВ «Росінтер Україна», з середньою
освітою, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_2 проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого
ч.2 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2007 року приблизно о 15 год. ОСОБА_2, перебуваючи по АДРЕСА_4, з
метою незаконного заволодіння майном
неповнолітнього ОСОБА_3, вступив у попередню змову з особою, відносно
якої кримінальна справа виділена в окреме провадження, після чого, реалізуючи свій злочинний умисел,
наздогналиОСОБА_3. та вчинили на нього розбійний напад, поєднаний із
насильством, небезпечним для здоров'я, під час якого нанесли потерпілому удари
руками і ногами по різних частинах тіла, заподіявши при цьому тілесні
ушкодження у вигляді забійної рани та крововиливу на обличчі. Згідно висновку
судово-медичної експертизи № 614/И від 06.09.2007 тілесні ушкодження, які
отримав ОСОБА_3, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою
короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок розбійного нападу ОСОБА_2 та особа,
відносно якої кримінальна справа виділена в окреме провадження, заволоділи
майномОСОБА_3., а саме: мобільним телефоном «Nokia 3250», вартістю 1707 грн., після чого залишили місце
вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю і показав, що
15.05.2007 приблизно о 14 год. він разом з ОСОБА_4 знаходився по АДРЕСА_4, де
на прохання його знайомого ОСОБА_5 мали
поговорити з його одногрупником, який ображає ОСОБА_5 Знаходячись на території коледжу,
звернули
увагу на хлопця, який дістав мобільний телефон. ОСОБА_4. запропонував йому
забрати у цього хлопця телефон, на що він погодився. Він з ОСОБА_4 разом
підбігли ззаду до цього хлопця, після чого він наніс йому один удар кулаком в
голову, в результаті чого останній почав падати. ОСОБА_4. також наніс тому
хлопцю кілька ударів. При падінні він наніс кілька ударів ногами по тулубу
хлопця. Коли хлопець падав, у нього з рук випав його мобільний телефон.
ОСОБА_4. підібрав телефон цього хлопця, після цього вони з місця вчинення злочину
втекли. У вчиненому кається, просить суд
його суворо не карати.

Незважаючи на повне визнання ОСОБА_2. своєї вини у вчиненні інкримінованих
йому дій, його вина підтверджується іншими доказами, зібраними на досудовому
слідстві та дослідженими в судовому засіданні:

-
показами допитаного в судовому засіданні потерпілогоОСОБА_3. про те, що 15.05.2007, приблизно о 14 год. у нього в коледжі
закінчилися заняття і він разом зі своїми двома знайомими направилися по дорозі
в сторону метро «Палац Україна», щоб поїхати додому. Проходячи поблизу кіоску,
який розташований по вул.

П. Лумумби, 3 в м. Києві, в нього
задзвонив мобільний телефон. Він дістав його з кишені та почав відповідати на
дзвінок. В цей час два хлопці, які йшли з ним, пішли вперед. Піднісши телефон
до вуха, почув, що до нього ззаду хтось підбігає. Не встигнувши розвернутись,
відчув удар в потилицю. Від цього удару та раптового нападу впав на асфальт,
зазнавши фізичного болю. Під час падіння він упустив свій телефон на асфальт.
Після падіння йому нанесли ще кілька ударів по різним частинам тіла, після чого
невідомі підібрали його телефон та втекли.

- показаннями свідка ОСОБА_5., який
пояснив, що 15.05.2007 приблизно

о 15 год. він перебував біля свого
коледжу зі знайомими ОСОБА_2. та ОСОБА_4, яких просив поговорити з
одногрупником ОСОБА_3 так як останнім часом він його ображає. Про те, щоб
побити ОСОБА_3 або забирати у нього телефон він ОСОБА_2. та ОСОБА_4, не просив і про їх намір заволодіти телефоном ОСОБА_3 не знав. Він же у свою чергу направився
додому. Наступного дня він прийшов до коледжу та дізнався, що ОСОБА_3 побили та
забрали мобільний телефон.

- показами свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_7. про те, що 15.05.2007, приблизно о 15 год. 30 хв., у них закінчилися
заняття в коледжі і вони разом з ОСОБА_3 направилися у бік метро «Палац
України», щоб їхати додому. Проходячи біля кіоску по АДРЕСА_4, у ОСОБА_3
задзвонив мобільний телефон. Останній зупинився та почав розмовляти, вони ж
пішли уперед. Пройшовши метрів десять, почули позаду якийсь шум. Обернувшись,
побачили, що ОСОБА_3 лежить спиною на асфальті і прикриває обличчя руками. Над
ним стоять два хлопця. Один із цих хлопців розвернувся та почав тікати, а інший
наніс кулаком лівої руки удар в обличчя ОСОБА_3 а потім побіг за першим
хлопцем. Підійшовши до ОСОБА_3, останній сказав їм, що невідомі забрали його
мобільний телефон.

- висновком судово-медичної
експертизи № 614/И від 06.09.2007 згідно якої уОСОБА_3. виявлені тілесні
ушкодження у вигляді забійної рани та крововиливу на обличчі, які відносяться
до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я
та додатковим висновком експерта № 250/И від 24.03.2008 року. а.с. 55-56,
186-187.

Суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_2. у
вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством,
небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою
групою осіб, в зв'язку з чим його дії
кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України.

При призначенні підсудному покарання суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини справи, особу підсудного.

ОСОБА_2 за місцем роботи та
проживання характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, є особою, потерпілою внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом'якшує покарання
ОСОБА_2. є його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину;
вчинення злочину неповнолітнім; добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання
підсудного згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням наявності декількох вищезазначених обставин, що пом'якшують
покарання ОСОБА_2. та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину,
з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку про необхідність
призначити ОСОБА_2. покарання по ч.2 ст.187 КК України у вигляді позбавлення
волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованої статті КК
України, що буде відповідати вчиненому і буде цілком достатнім для виправлення
винного та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки призначення
винному навіть мінімальної міри покарання буде в даному випадку явно
недоцільним та несправедливим.

Також з урахуванням тяжкості вчиненого злочин, особи винного та інших
обставин справи суд вважає, що виправлення та перевиховання винного можливо без
відбування покарання, а тому ОСОБА_2. необхідно звільнити від відбування
призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням згідно ст. 75
КК України та покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України -
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання
та періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати по справі відсутні.

Міру запобіжного заходу щодо підсудного до вступу вироку в законну силу
необхідно залишити попередню - підписку про невиїзд з постійного місця
проживання.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК
України та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2. від відбування
призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2. обов'язки не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу
засудженому ОСОБА_2. до вступу вироку в законну силу залишити без змін -
підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва протягом 15 діб з
моменту проголошення.

Суддя