Справа №1-110/08
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 року Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого-судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Порпленко Л.Є.

прокурора - помічника прокурора району, юриста третього класу Павленка В.В., ст. помічника

прокурора району, юриста першого
класу ОСОБА_1

потерпілої - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському кримінальну справу по
обвинуваченню:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця АДРЕСА_1 Черкаської області, жителя АДРЕСА_2 Черкаської
області, громадянина України, українця,
з неповною середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, не працюючого, не військовозобов'язаного,
судимого ІНФОРМАЦІЯ_2 року
Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області по ч.3 ст.185 і
ч.3 ст.186, ст.70 КК України до чотирьох
років позбавлення волі, звільненого ІНФОРМАЦІЯ_3 року згідно Указу Президента
України «Про помилування» від 28 вересня 2005 року з іспитовим строком на один
рік та
звільненого ІНФОРМАЦІЯ_4 року постановою Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області по закінченню іспитового строку, обраний запобіжний захід - підписка про
невиїзд

у
вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.162 КК України, суд

Встановив:

Підсудний ОСОБА_3 раніше судимий
ІНФОРМАЦІЯ_2 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області по
ч.3 ст.185 і ч.3 ст.186, ст.70 КК
України до чотирьох років позбавлення волі, звільнений ІНФОРМАЦІЯ_3 року згідно
Указу Президента України «Про помилування» від 28 вересня 2005 року з іспитовим
строком на один рік та звільнений
ІНФОРМАЦІЯ_4 року постановою Корсунь-Шевченківського районного суду
Черкаської області по закінченню іспитового строку, після відбуття покарання на шлях виправлення
не став і маючи не зняту судом та
непогашену судимість знову вчинив
умисний злочин.

Так він, 16 квітня 2008 року,
приблизно, в 14 год. перебуваючи в с. Дацьки Корсунь-Шевченківського району
Черкаської області, прийшовши до домоволодіння ОСОБА_2, що знаходиться по вул.
Гайова, 5 даного села, умисно, порушуючи право на недоторканість житла,
незаконно, всупереч волі власника, без визначених на те законом підстав та без
дозволу власника, підійшовши до будинку
і скориставшись відсутністю власника, шляхом просування руки у вікно та
відпирання засувки вхідних дверей, через двері незаконно проник в середину,
порушивши тим самим Конституційні права ОСОБА_2, які гарантовані ст.30
Конституції України, відповідно до якої
не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи,
проведення у них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Допитаний під час досудового слідства
і в суді підсудний ОСОБА_3 вину свою в пред'явленому йому обвинуваченні визнав
повністю, щиро розкаявся і показав, що потерпілу знає і перебуває з нею в
дружніх відносинах. Одного разу
перебуваючи в її домоволодінні, він побачив її кредитну картку, яка лежала на
шафі. 16 квітня 2008 року, вдень, він повертався до свого місця проживання.
Побачив потерпілу, яка йшла на роботу на ферму і вирішив викрасти її кредитну
картку, щоб зняти з неї гроші. Зайшов на подвір'я домоволодіння, підійшов до
вхідних дверей. Через вікно протягнув
руку і відкрив защібку дверей. Зайшовши в середину житлового будинку, із шафи
забрав кредитну картку з аркушем паперу на якому був записаний код і пішов.
Після цього тричі знімав з неї гроші, частину із яких використав на продукти, а
частину повернув своїй сестрі як борг. Всього зняв 346 грн. Коли хотів знову
зняти гроші, банкомат «забрав» картку. З постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи по факту крадіжки майна потерпілої за ст.185 КК України у
зв'язку з малозначністю ознайомлений і з нею погоджується. Будь-яких дозволів на відвідування свого
житла потерпіла йому не давала. Пред'явлений нею цивільний позов на суму 1000
грн. моральної шкоди і 346 грн. матеріальної шкоди визнає повністю і
зобов'язується завдану ним шкоду відшкодувати.

Вину свою підсудний ОСОБА_3 визнає
повністю, щиро кається у вчиненому і просить слухати справу у спрощеному
порядку, суть якого як і порядок оскарження при такому розгляді справи,
йому роз'яснені і зрозумілі, а саме, що
при не дослідженні доказів стосовно тих обставин справи та розміру цивільного
позову, які ніким не оспорюються, підсудний і інші учасники розгляду справи
позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини та розмір цивільного
позову у апеляційному порядку. Він правильно розуміє зміст цих обставин, його
позиція добровільна та істинна. Прокурор і потерпіла не заперечують проти такого розгляду справи.

Таким чином, оцінюючи зібрані по
справі докази, які досліджені в суді в порядку, передбаченому ч.3 ст.299 КПК
України, суд вважає, що пред'явлене підсудному ОСОБА_3. обвинувачення повністю доказане.

Дії підсудного ОСОБА_3. суд кваліфікує
за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне
проникнення до житла.

При призначенні покарання підсудному
ОСОБА_3. суд враховує: що він має не зняту судом та непогашену судимість, але
вчинив злочин, який класифікуються як
злочин невеликої тяжкості; негативну характеристику з місця проживання; не
працює та думку потерпілої про міру покарання не пов'язану з реальним
відбуванням покарання.

Обставинами, які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_3. суд
визнає: щире каяття, молодий вік.

Обставин, які обтяжують покарання
підсудному ОСОБА_3. суд не вбачає.

Суд виключає зазначену досудовим
слідством пом'якшуючу обставину «активне сприяння розкриттю злочину» як зайве включену.

З врахуванням всіх цих обставин, суд
вважає, що виправлення і перевиховання
підсудного ОСОБА_3. можливе без відбування покарання, звільнивши його
від відбування з випробуванням, призначивши іспитовий строк, як необхідне й
достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів та поклавши на
нього обов'язки, передбачені ч.1 п.2,3,4 ст.76 КК України.

Пред'явлений потерпілою цивільний позов до підсудного про
відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 346 грн. і моральної шкоди в сумі 1 000 грн. підлягає до
задоволення в силу наступного.

Так, органами досудового слідства було
встановлено, що підсудний викрав з
житлового будинку потерпілої її кредитну картку, з якої зняв кошти в сумі 346
грн., витратив їх і до цього часу потерпілій не повернув, але постановою
Корсунь-Шевченківського РВ УМВС від 02 травня 2008 року відмовлено в порушенні
кримінальної справи по факту крадіжки майна потерпілої за ст.185 КК України у
зв'язку з малозначністю. Дана постанова чинна. Факт крадіжки підсудним
визнається як і розмір викраденого. Тому
дана сума підлягає стягненню.

Суд вважає, що діями підсудного
потерпілій була завдана моральна шкода,
яка полягає у тому, що у зв'язку з крадіжкою кредитної карки та зняттям з неї
коштів потерпіла була позбавлена можливості користуватися цими коштами для себе
і свого малолітнього сина, що призвело до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для
організації свого життя, забезпечення і утриманні сім'ї, в результаті чого її
сім'я поставлена у скрутне матеріальне становище.

При визначенні розміру відшкодування
завданої моральної шкоди, суд враховує її глибину, тривалість страждань, розмір
моральної шкоди, визначений самим потерпілим, визнаний підсудним, установлений
законодавством розмір мінімальної заробітної плати та затверджені розмірі
прожиткового мінімуму на одну особу для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп населення на час розгляду справи та з
урахуванням розумності і справедливості суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню повністю в сумі 1 000
грн..

Речові докази: кредитна картка
«Приватбанк» № 132199, видана потерпілій ОСОБА_2 , яка знаходиться
при кримінальній справі - підлягає поверненню власнику.

Судові витрати в справі відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Підсудний під час досудового слідства
під вартою не утримувався.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК
України, суд

Засудив:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162
КК України.

Призначити засудженому ОСОБА_3. за ч.1
ст.162 КК України з урахуванням ст.61 цього Кодексу покарання
у виді обмеження
волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_3. від відбування
призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1рік, який
рахувати з моменту проголошення вироку.

На підставі ч. 1 п.2,3,4 ст.76 КК
України покласти на засудженого ОСОБА_3. такі обов'язки: не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи у визначені цими органами дні.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3.
до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

Задовольнити пред'явлений потерпілою
ОСОБА_2 цивільний позов до підсудного ОСОБА_3.
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця
АДРЕСА_1 Черкаської області, жителя АДРЕСА_2 Черкаської області, не працюючого,
(інші відомості про особу суду невідомі) на користь потерпілої ОСОБА_2,
проживаючої в АДРЕСА_2 завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 346 грн. і
моральну шкоду в сумі 1 000 грн..

Речові докази : кредитну картку
«Приватбанк» № 132199, видану потерпілій ОСОБА_2 , яка знаходиться
при кримінальній справі - повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляція до
Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд
протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий -підпис