Справа №1-100/10 29.10.2010 29.10.2010 29.10.2010
Справа № 11-497-2010р. Головуючий І-ї інстанції
Категорія: ст.185 ч.3 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Маркової Т.О.

суддів: Кателіна В.П., Пісного І.М.

секретаря: Танцуріної С.М.

за участю прокурора: Іванова А.О.

засудженого: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями прокурора та засудженого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, раніше судимий: 1) 20.09.1999р. Ленінським районним судом м. Миколаєва, за ч.3 ст. 140, 17, ч.3 ст. 140, ч.1 ст. 145, ч.1 ст. 89, 42 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнився 19.06.2004 року по відбуттю покарання; 2) 13.03.2007р. цим же судом, за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 16.02.2009 року умовно-достроково на 11 місяців 2 дні,

засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з засудженого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_4 2 500 грн., на користь потерпілого ОСОБА_5 820 грн.

Вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за те, що 23.05.2009 року, приблизно о 23.00 год., повторно, маючи умисел на викрадення чужого майна, проник до приміщення палати №2 відділення №5 Миколаївської обласної інфекційної лікарні по вул. Космонавтів, 43 в м. Миколаєві, звідки таємно викрав мобільний телефон «Нокіа Е51» вартістю 2500грн., який належав ОСОБА_6, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду.

02.06.2009 року приблизно о 02.00 год., ОСОБА_3, повторно, маючи умисел на викрадення чужого майна, проник до приміщення палати №9 урологічного відділення 3-ї Міської лікарні м. Миколаєва, звідки таємно викрав мобільний телефон «Сіменс АХ 75» вартістю 700 грн. та інші особисті речі, які не мають цінності, що належали ОСОБА_7, мобільний телефон «Самсунг С-250» вартістю 750грн, гроші в сумі 70 грн., сумку вартістю 60 грн. на загальну суму 880 грн., які належать ОСОБА_5. Крім того, знаходячись в палаті № 8 , таємно викрав ноутбук з зарядним пристроєм та безпровідною мишкою на загальну суму 4557грн. 50 коп., які належали ОСОБА_8, чим спричинив потерпілим матеріальну шкоду.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи, просить вирок суду скасувати, постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_3 по епізоду заволодіння майном ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду від 13.03.2007 року та остаточно призначити 5 років позбавлення волі.

Зазначає, що викрадення майна ОСОБА_8 почалось як таємне, а закінчилось відкрито з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя, що надало йому можливість заволодіти майном. За таких обставин вважає правильним дії ОСОБА_3 кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України. Крім того, зазначає, що судом не враховано той факт, що ОСОБА_3 вчинив злочин в період відбування покарання за попереднім вироком, за яким він був звільнений умовно-достроково, а суд безпідставно не застосував ст. 71 КК України при призначенні покарання.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 185 КК України. Заперечує факт викрадення майна ОСОБА_4, посилаючись на визнання вини під впливом працівників міліції під час незаконного утримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляцію частково лише в частині застосування ст. 71 КК України, засудженого ОСОБА_3, який відмовився від своєї апеляції та просив задовольнити апеляцію прокурора частково, вивчивши матеріли справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєні злочинах, за які він засуджений, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими судом доказами.

Доведеність вини і кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно із проникненням в приміщення, судом кваліфіковані вірно та апелянтом не оспорюються, як і призначене покарання за ч.3 ст. 185 КК України.

Разом з тим, вирок суду підлягає скасуванню у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону при призначенні ОСОБА_3 покарання.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 раніше судимий за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.03.2007 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06.02.2009 року ОСОБА_3 звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання на 11 місяців 2 дні.

Таким чином, новий злочин ОСОБА_3 вчинив в період строку умовно-дострокового звільнення, а тому покарання йому належить призначити за правилами ст.71 КК України.

Зазначене є підставою для скасування вироку в частині покарання відповідно до ст.371 КПК України та для постановлення нового вироку на підставі п.2 ч.1 ст.378 КПК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України, апеляційний суд, -

ЗАСУДИВ:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи, задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2010 року відносно ОСОБА_3 в частині призначення покарання - скасувати.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_3 до покарання, призначеного йому за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.03.2007 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в закону силу залишити утримання під вартою.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в колегію суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справ через апеляційний суд Миколаївської області протягом одного місяця з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуюча:

Судді: