Справа № 304/747/13-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
14.05.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого, українця, громадянина України, раніше судимого:
- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 березня 2013 року, за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік;
- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2013 року за ч.1 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та покарання, призначеного за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 22.04.2013, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
на підставі ст. ст. 75,76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, якщо він не вчинить нового злочину та виконає обов`язок: не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Цим же вироком засуджено :
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого, визнано винним та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст. ст. 75,76 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом дворічного іспитового строку з покладенням на нього обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Дубриничі Пречинського району, мешканця АДРЕСА_3 , з середньо-спеціальною освітою , неодруженого, непрацюючого, несудимого, визнано винним та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом дворічного іспитового строку з покладенням на нього обов`зку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_6 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Закарпатській області 196 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу не обирався.
Обвинуваченому ОСОБА_6 на досудовому слідстві застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту строком з 16.05.2013 по 16.06.2013, в подальшому на підставі вироку апеляційного суду від 21.10.2014 Штелиха перебував під вартою з 21.10.2014 до 03.03.2015 ( т.1 а.с. 211-214, т.2 а.с. 6).
Апеляційні скарги на вирок відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ніким не подавались.
За вироком ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_6 визнані винуватими в тому, що 12.03.2013, біля 21 год. неподалік будинку АДРЕСА_4 , за попередньою змовою між собою, шляхом зламу навісного замка на гаражному приміщенні, що належить ОСОБА_11 , проникли всередину, звідки таємно викрали мідний титан та мідні труби загальною вагою 20 кг. вартістю 1000 грн., 2 кг. алюмінієвих трубок вартістю 20 грн. набір ручних слюсарно-монтажних інструментів "KING ROY", вартістю 545 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 1565 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання скасувати внаслідок м`якості, обгрунтовуючи невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 185 КК України, суд не врахував в останнього декількох судимостей за корисливі злочини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, минуле та поведінку до вчинення злочину. Не визнано судом також рецедив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання та не мотивовано чому. Вважає, що вирок із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає вимогам ст. 65 КК України. На підставі наведеного прокурор просить призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, а вирок Перечинського районного суду від 22.04.2013 виконувати самостійно.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги в частині призначення покарання без застосування ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини справи, кваліфікація дій за ч.3 ст. 185 КК України , доведеність вини ОСОБА_12 , прокурором не оспорюється, як і іншими учасниками кримінального провадження, тому апеляційний суд на підставі ч.1 ст. 404 КПК України переглядає вирок в межах доводів апеляційної скарги щодо призначеної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_13 та у порядку ст. 439 КПК України.
Суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_12 врахував обставини, що пом`якшують покарання: щире визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, обставин, що обтяжують покарання не встановив. При цьому врахував, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_12 до набрання попереднім вироком законної сили, що слугувало для призначення покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України. Суд врахував тяжкість та наслідки вчиненого, особу обвинуваченого, дійшовши до переконання, що особа може виправитись без ізоляції від суспільства .
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що ОСОБА_12 має рецидив злочинів, і це свідчить про його суспільну небезпечність, чого не врахував суд першої інстанції та необгрутовано звільнив від відбування покарання.
Як встановлено вироком, ОСОБА_12 визнаний винним за ч.3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками "вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб, повторно", як було і зазначено в обвинувальному акті.
Відповідно до ч. 4 ст.67 КК України, якщо будь- яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини Кримінального Кодексу як ознака злочину, що впливає на кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин ( ст. 34 КК України). Початковим моментом часу, в період якого вчинення особою нового злочину може утворити з попереднім злочином рецидив злочинів, є день набрання законної сили обвинувальним вироком суду першої інстанції, а кінцевим - момент погашення обо зняття судимості.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_12 за вироком Перечинського районного суду від 07.03.2013 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України за крадіжку, яка відбулась 21.01.2013 ( а.с. 61);
- за вироком Перечинського районного суду від 22.04.2013 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки, яка була 18.12.2012 ( а.с. 80)
- кримінальне правопорушення за оскаржуваним вироком вчинено 12.03.2013 - до набрання попереднім вироком законної сили.
Тобто ОСОБА_12 вчинив однорідні злочини повторно та в один період ( грудень 2012 - березень 2013 ), і за які ще не відбував покарання, вважати, що це є рецидивом злочинів, підстав немає.
Таким чином суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України та правильно не застосував положення ст. 34 та п.1 ч.1 ст. 67 КК України.
Апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_12 молодий за віком, щиро розкаявся у вчиненому, працює ( т.2 а.с.31 ), шкода, заподіяна злочином ним повністю відшкодована, потерпіла не має до нього претензій, переконують апеляційний суд у тому, що особа не позбавлена можливості виправитись без ізоляції від суспільства.
З наведених підстав висновок суду першої інстанції про застосування ст.ст. 75, 76 КК України до обвинуваченого є обгрунтованим.
Керуючись ст. ст 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 09.07.2013 щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.3 ст. 185 КК України - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: