Справа
№ 11-225/2007 Головуючий у 1 інстанції : Зацерковний М.М.
ст. 125 ч.2 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого: судді Салая Г.А. суддів: Шахової О.Г.,
Баглая І.П. з участю прокурора Євхіменка В.В. засудженого ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок Бахмацького
районного суду Чернігівської області від 16
січня 2007 року.

Цим вироком : ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець с.Валєтовка, Рильського району, Курської області,
мешканець смт.Дмитрівка, Бахмацького району, АДРЕСА_1, українець, громадянин
України, освіта середня, не одружений, не працює, інвалід 3-ї групи, судимий: 31.10.2005 року Бахмацьким
районним судом Чернігівської області до 100
годин громадських робіт,

засуджений за
ст. 125 ч.2 КК
України до 200 годин
громадських робіт.

Стягнуто з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2.
226 грн. 70 коп. в
рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1000
грн. - в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Доля речових
доказів вирішена відповідно до вимог ст. 81
КПК України.

2

Вироком суду
ОСОБА_1. визнано винним у тому, що він, ЗО квітня 2005 року, близько 21 години 35 хвилин, на
ґрунті неприязних відносин, на вул. Пушкіна, смт. Дмитрівка, наніс потерпілому
ОСОБА_2 удар
кулаком в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця лівої вушної
раковини, які за ступенем тяжкості відносяться до легких, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1. просить скасувати вирок та направити справу на новий
судовий розгляд , оскільки
обставини справи досліджені судом першої інстанції поверхнево й упереджено, а
він засуджений безпідставно та необгрунтовано. Вважає, що він діяв в стані
необхідної оборони. Крім того, зазначає, що суд не обговорював питання про
застосування до нього Закону України „Про амністію".

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1., який підтримав апеляцію та заявив
клопотання, що в разі залишення вироку суду без змін застосувати щодо його
амністію, звільнивши його від відбування покарання, думку прокурора, який
вважає за потрібне вирок залишити без змін, оскільки він обґрунтований та
застосувати до нього амністію, перевіривши матеріали справи та обговоривши
викладені в апеляції засудженого доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд правильно
встановив фактичні обставини вчиненого засудженим злочину.

Висновок суду
про доведеність винності ОСОБА_1. у вчиненні зазначененого у вироку діяння за
обставин, встановлених судом, грунтується на допустимих і достатніх, ретельно
досліджених в судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку , яким суд дав
належну оцінку.

Доводи
засудженого про те, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілому не
відповідають матеріалам справи.

ОСОБА_1. свою
вину в скоєному не визнав та суду показував, що між ним та потерпілим ОСОБА_2
існують давні неприязні відносини. 30
квітня 2005 року,
близько 21 години,
поблизу в"їзду у двір лікарні по вул. Пушкіна смт. Дмитрівка ОСОБА_2
пирснув йому в обличчя сльозогінним газом, сказавши, що б він забрав з суду
заяву про притягнення його до кримінальної відповідальності. Він, захищаючись,
відштовхнув потерпілого від себе. У цей час почулись чиїсь голоси і ОСОБА_2
втік. Позову потерпілого не визнав.

Колегія суддів вважає, що його
показання не грунтуються на доказах, добутих як на досудовому слідстві, так і в
судовому засіданні.

3

Вина засудженого
в скоєному підтверджена показаннями потерпілого, свідків.

Потерпілий
ОСОБА_2 суду підтвердив, що дійсно між ним та засудженим склалися неприязні
стосунки та показав, що він йшов з матір"ю святити пасхи. Біля райлікарні
почув що хтось його кличе, обернувшись, отримав удар кулаком в область лівого
уха, від чого в нього почала паморочитись голова, а ОСОБА_1, якого він впізнав,
схопив його за голову та почав здавлювати її. Захищаючись, він дістав з кішені
газовий балончик та пирснув нападнику в обличчя, почув крик матері, щоб він
тікав. В той вечір дільничному інспектору він розповів про напад, а на другий
день написав заяву до райвідділу міліції і ввечері він у тяжкому стані був
доставлений до лікарні, де лікувався стаціонарно.

Свідок ОСОБА_3.
суду показала, що в зазначений вище день та час вона йшла з сином до церкви,
він спереді, а вона позаду його. Дорога біля лікарні освітлювалась світлом з
будинків. Вона побачила ОСОБА_1, який вдарив її сина кулаком по голові. Вона
крикнула сину, щоб тікав. Він відразу звернувся до дільничного інспектора, на
другий день написав заяву до мілілції і ввечері був госпіталізований.

Досліджені в судовому
засіданні показання свідка ОСОБА_4., дільничного
інспектора, свідчать про те, що ЗО квітня 2005
року близько 22 години
до нього звернувся потерпілий ОСОБА_2, який був схвильований та попросив видати
йому направлення на судово-медичне освідування, так як його побив ОСОБА_1.

Також вина
засудженого в скоєному підтверджується доказами, які були досліджені в судовому
засіданні , зокрема:
актом медичного освідування (а.с.10-12), висновками комісійних судово-медичних
експертиз (а.с.94-97,156-161),
згідно яких у потерпілого ОСОБА_2.
мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, синця лівої вушної раковини, які за ступенем тяжкості
відносяться до категорії лехких, що спричинили короткочасний розлад
здоров"я. Зазначені тілесні ушкодження могли бути спричинені від одного
удару кулаком в область лівої вушної раковини, утворення таких ушкоджень при
самопадінні на думку експертів вбачається малоймовірним.

Дані висновки
експертиз суд визнав доказами, оскільки вони науково обґрунтовані і будь-яких
сумнівів у правильності таких висновків суд не мав.

Суд правильно
розцінив неправдиві показання засудженого як захисну версію з метою уникнути
відповідальності за скоєний злочин.

4

Крім того, сам
засуджений не заперечує того факту, що між ним та потерпілим у встановлений час
мав місце конфлікт.

Зазначені
тілесні ушкодження у потерпілого в сукупності з іншими доказами, дослідженими в
судовому засіданні не можуть свідчити про те, що засуджений був у стані
необхідної оборони. Доводи засудженого про те, що він захищався від ОСОБА_2.,
не є переконливими, суперечать зібраним доказам і спростовуються даними
висновків судово- медичних експертиз .

Докази, які б
свідчили про те, що ОСОБА_1 знаходився в стані необхідної оборони, межі якої
перевищив, відсутні як в матеріалах кримінальної справи, так і не добуті в
період судового слідства. Навпаки, докази свідчать про ціленаправленість та
контрольованість дій засудженого.

Всім доказам,
дослідженим в судовому засіданні, суд дав належну оцінку і дійшов
обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_1. в умисному спричиненні
потерпілому ОСОБА_2
легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад
здоров"я. Ці його дії вірно кваліфіковані за ст. 125 ч.2 КК України.

Покарання, яке
призначене судом засудженому ОСОБА_1. відповідає характеру і ступеню тяжкості
вчинених злочинів, даним, що характеризують особу, він позитивно
характеризується за місцем проживання, інвалід 3 группи дитинства, суд врахував відсутність обтяжуючих та
пом"якшуючих покарання обставин і призначив покарання, передбачене
санкцією ст. 125 ч.2 КК
України у вигляді громадських робіт.

Разом з тим, як
видно з матеріалів справи, засуджений є інвалідом З групи з дитинства (а.с.60)
і враховуючи дану обставину, колегія суддів вважає необхідним застосувати до
засудженого Закон України „Про амністію" від 31 травня 2005 року і на
підставі п."е" ст.1 цього ж Закону від призначеного покарання
ОСОБА_1. звільнити, про що він клопотав.

Суд обґрунтовано
стягнув матеріальні та моральні збитки в зазначеному в вироку розмірі, оскільки
це підтверджується доказами по справі.

Керуючись ст.ст.
365, 366, 379 КПК
України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок
Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16 січня 2007 року щодо
ОСОБА_1. залишити без змін.

5

На підставі ст. 1 п. „е" Закону України
„ Про амністію" від ЗІ травня 2005
року ОСОБА_1 від покарання звільнити.

Головуючий