Справа № 11-140/2008 року
Головуючий в 1-й інстанції Голуб В.В.
Категорія: ст. 186 ч.2 КК України
Доповідач Курдзіль В.Й.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

2008 року лютого місяця 20 дня колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючого судді: Шершуна В.В.

суддів:Курдзіля В.Й., Матущака М.С.

з участю прокурора Бардецького О.І

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Ізяславського районного суду від 26 листопада 2007 року.

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Завадівка Теплинського району Вінницької області, українця,
громадянина України, з середньою освітою, одруженого,

раніше судимого
18 жовтня 2006 року Бершадським райсудом Вінницької області за ст. 118 КК
України на 2 роки позбавлення волі, 24 липня 2007 року звільненого від
відбування покарання на підставі ст. 3 п.”а” Закону України „Про амністію” від
19 квітня 2007 року.

засуджено: за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення
волі.

Засуджений
утримується під вартою з 25 липня 2007 року.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 грн.

моральної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він близько 2 год. 25 липня 2007
року неподалік бару „Гетьман” м. Ізяслава, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння наніс 2 удари кулаком в голову ОСОБА_2, від чого останній втратив
свідомість і заволодів його мобільним телефоном „Моторола”, стартовим пакетом
„Київстар” та золотим ланцюжком на
загальну суму 627 грн. 44 коп.

В своїй
апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду змінити і
постановити новий, яким перекваліфікувати його дії зі ст. 186 ч.2 на ст. 185
ч.1 КК України, посилаючись на те, що коли він брав телефон та знімав ланцюжок,
ОСОБА_2 був без свідомості і не міг цього бачити.

Зазначає, що під
час розгляду справи суд недостатньо дослідив всі обставини і безпідставно не
взяв до уваги, що ініціатором сварки був ОСОБА_2, який перший наніс йому удар.

Окрім того,
вказує, що в матеріалах справи відсутній висновок експерта про вартість
викрадених ним у потерпілого ланцюжка та стільникового телефона.

Просить
врахувати, що у нього хворі батьки, на утриманні неповнолітній син, сам він
інвалід 3 групи і пом'якшити покарання.

Вислухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на заперечення,
засудженого на підтримання апеляції, перевіривши матеріали справи та наведені
доводи, колегія суддів вважає апеляцію такою, що не підлягає до задоволення.

Висновок
суду 1 інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні відкритого викрадення майна
потерпілого ОСОБА_2, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для його
життя чи здоров'я, при зазначених у вироку обставинах, відповідає матеріалам
справи і ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, сам
засуджений визнав, що вдарив потерпілого за те, що він його образив. Речі
потерпілого відібрав оскільки не мав коштів на поїздку додому, так як
напередодні звільнився з місць
позбавлення волі.

Вина ОСОБА_1 у
скоєнні зазначеного злочину підтверджена показаннями потерпілого, з яких
вбачається, що він перебуваючи в барі, на прохання ОСОБА_1 дозволив йому
скористатися своїм телефоном.

По дорозі додому
його хтось наздогнав і наніс сильний удар у голову, від чого він знепритомнів.

Отямившись,
виявив пропажу телефона і золотого ланцюжка, про що повідомив в органи міліції.

Згодом ОСОБА_1
було затримано і він показав де заховав викрадене.

Наведені
обставини підтверджено також: даними протоколу огляду місця події, на яке
вказав ОСОБА_1 і де було виявлено викрадені у потерпілого речі; довідкою про
вартість цього майна.

Всім
доказам суд дав належну оцінку і
правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 186 ч.2 КК України.

Що ж
стосується доводів апеляції про те, що ОСОБА_1 скоїв крадіжку, а не грабіж, то
колегія суддів вважає їх безпідставними.

ОСОБА_1 наніс
удари потерпілому у голову і таким чином сам привів його у стан непритомності
саме з метою відкритого викрадення майна.

Дані про те, що
такі удари засуджений наніс через неприязнь до потерпілого і під час бійки з
матеріалів справи не вбачаються.

Покарання
засудженому, на мінімальний строк передбачений санкцією ст. 186 ч.2 КК України,
призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх
обставин справи і даних про його особу.

При цьому
враховані обставини, що пом'якшують покарання і на які є посилання у скарзі.

Підстав
для зміни чи скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

вирок Ізяславського районного суду від 26 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1
залишити без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області
В.Й.Курдзіль