Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі

головуючого Лагнюка М.М.,

суддів Франтовської Т.І., Тельнікової І.Г.,

за участю прокурора Міщенко Т.М.,

захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

осіб стосовно яких справа закрита: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянула в судовому засіданні 6 листопада 2014 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 5 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 1 квітня 2014 року.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 5 серпня 2013 року

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина Держави Ізраїль, такого, що не має судимості,

звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 143 КК України, на підставі ст. 49 КК України, а кримінальну справу щодо нього закрито;

ОСОБА_10,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, раніше судимого 9 жовтня 2010 року вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 143 КК України, на підставі ст. 49 КК України, а кримінальну справу щодо нього закрито;

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, такого, що не має судимості,

звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 143 КК України, на підставі ст. 49 КК України, а кримінальну справу щодо нього закрито;

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

громадянина України, такого, що не має судимості,

звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 143 КК України, на підставі ст. 49 КК України, а кримінальну справу щодо нього закрито;

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_5,

громадянина України, такого, що не має судимості,

звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 143 КК України, на підставі ст. 49 КК України, а кримінальну справу щодо нього закрито;

ОСОБА_11,

ІНФОРМАЦІЯ_5,

громадянина України, такого, що не має судимості,

звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 143 КК України, на підставі ст. 49 КК України, а кримінальну справу щодо нього закрито.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 1 квітня 2014 року ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 5 серпня 2013 року залишено без зміни.

Органами досудового слідства було пред'явлене обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 143, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 143, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 143, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 143, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України, ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 143, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 304 КК України.

За результатами вивчення матеріалів кримінального провадження, допиту підсудних, потерпілих, свідків та дослідження обставин справи в ході судового слідства прокурор змінив обвинувачення підсудним із ч. 5 ст. 143, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України на ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 143 КК України.

За обставин встановлених судом першої інстанції та детально наведених в ухвалі суду, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 діючи у складі організованої групи, в період часу з 2009 року по 27 липня 2010 року вчинили умисні злочини, пов'язані з порушенням встановленого законом порядку трансплантації органів людини.

В касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та направлення кримінальної справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Вважає, що прокурор при розгляді справи в суді першої інстанції безпідставно змінив кваліфікацію дій підсудних з ч. 5 ст. 143, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України на ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 143 КК України, при цьому залишивши ті ж самі обставини справи. Крім цього, судом першої інстанції належним чином не виконані вимоги ст. 277 КПК України в редакції 1960 року при зміні обвинувачення в суді.

В своїх запереченнях ОСОБА_7 просить залишити оскаржувані судові рішення без зміни. Вважає доводи касаційної скарги прокурора необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Міщенко Т.М., яка просила касаційну скаргу задовольнити, оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, доводи захисників та осіб, стосовно яких справа закрита, які просили залишити оскаржувані судові рішення без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України в редакції 1960 року підставами для скасування або зміни вироку чи постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Згідно до вимог ст. 395 КПК України в редакції 1960 року, касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.

Доводи касаційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ст. 277 КПК України в редакції 1960 року при вирішенні питання про звільнення засуджених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України підтверджуються матеріалами кримінальної справи.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 277 КПК України в редакції 1960 року під час судового розгляду до закінчення судового слідства прокурор вправі змінити пред'явлене особі обвинувачення. Прийшовши до переконання, що пред'явлене особі обвинувачення потрібно змінити, прокурор виносить постанову, в якій формулює нове обвинувачення та викладає мотиви прийнятого рішення. Прокурор оголошує постанову і вручає її копії підсудному, його захиснику і законному представнику, потерпілому, позивачу, відповідачу і їх представникам. Постанова долучається до справи.

Згідно протоколу судового засідання, 28 березня 2013 року прокурором Вжешневською М.В. в судовому засіданні оголошено постанови по зміну обвинувачення, копії яких вручені підсудним і захисникам (а.с. 201 т. 71, 284, 294 т. 61).

Після цього, у відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 277 КПК України в редакції 1960 року, суд першої інстанції відклав розгляд справи та надав підсудним строк для підготовки захисту за зміненим обвинуваченням. Копії постанов про зміну обвинувачення щодо підсудних з роз'ясненням права підтримувати обвинувачення у раніше пред'явленому обсязі було направлено потерпілим та їх представникам за адресами проживання останніх. (а.с. 290-292 т. 61).

Разом з тим, в матеріалах кримінальної справи наявні дані про те, що не всі потерпілі по справі отримали копії постанов про зміну обвинувачення.

Крім цього, є обґрунтованими посилання прокурора на відсутність підстав для застосування судом першої інстанції ст. 49 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 282 КПК України в редакції 1960 року, якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що після зміни прокурором обвинувачення підсудними та їх захисниками було заявлено клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи щодо них за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 143 КК України на підставі ст. 49 КК України - у зв'язку з закінченням строків давності.

Державний обвинувач, Коцюруба В.П., який приймав участь у розгляді справи, заперечив проти задоволення зазначених клопотань, мотивуючи тим, що зміна прокурором раніше пред'явленого обвинувачення є безпідставним, оскільки в діях підсудних вбачається ознаки злочинів передбачених ч. 5 ст. 143, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України. У зв'язку з цим, прокурором було заявлено клопотання про підтримання раніше пред'явленого підсудним обвинувачення у попередньому обсязі та про необхідність зміни обвинувачення на стару редакцію.

Не дивлячись на заявлене прокурором клопотання про підтримання обвинувачення у попередній редакції, і про необхідність зміни обвинувачення на стару редакцію, суд першої інстанції видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення по справі.

При цьому, в своїй ухвалі суд безпідставно вказав на доведеність вини підсудних у скоєнні злочинів та вірну кваліфікацію їх дій за ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 143 КК України, оскільки дана кваліфікація не узгоджується з викладеними в ухвалі фактичними обставинами скоєних злочинів.

Також, судом безпідставно зазначено в ухвалі про невизнання підсудними своєї вини, оскільки після зміни обвинувачення з ч. 5 ст. 143, ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України на ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 143 КК України суд не з'ясував їхню позицію щодо нового обвинувачення.

Таким чином колегія суддів вважає, що судом першої інстанції належним чином не дотримано вимог ст.ст. 275, 277, 282 КПК України в редакції 1960 року, а ухвалене ним рішення містить чисельні суперечності і неточності, через які рішення не можна визнати законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції належної оцінки доводам апеляції прокурора не дав і зазначені порушення кримінально-процесуального закону не усунув, у зв'язку з чим рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України в редакції 1960 року та розділом ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 5 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 1 квітня 2014 року щодо ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 скасувати, а кримінальну справу щодо них направити на новий судовий розгляд.

Судді:

_________________ ________________ _________________

М.М. Лагнюк Т.І. Франтовська І.Г. Тельнікова