Справа № 214/9767/14-к
1-кп/214/115/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0004179 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого в ПП ОСОБА_6 вантажником, не одруженого, раніше судимого:
- 09.11.2009 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл., за ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1 КК Кураїни до позбавлення волі строком на 2 роки. 06.08.2010 року згідно Постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської обл., на підставі ст. 107 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання з не відбутим терміном 10 місяців 26 днів.
- 10.11.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл., за ст.186 ч.2, ст.71 ч.1, КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. 31.07.2014 року на підставі ухвали Синельниківського міського суду від 23.07.2014 року умовно достроково звільнений з не відбутим терміном покарання строком 9 місяців 18 днів., м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область,

який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , діючи повторно, 14.11.2014 року, близько о 04.30 годині, знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту вул. «Спаська» розташованої по пр. 200 років Кривому Рогу в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, діючи з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого гр. ОСОБА_5 , що виразилось у нанесенні удару рукою в обличчя потерпілого, відкрито заволодів шкіряною чоловічою курткою вартістю 1580 гривень, чоловічою сумкою зі штучної шкіри вартістю 250 гривень, мобільним телефоном моделі НОКІА С 201 вартістю 700 гривень, після чого з місця скоєння правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій, ОСОБА_4 потерпілому гр. ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2530 гривень. Згідно висновку експерта № 2628 від 19.11.2014р. виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_5 у вигляді два синця у внутрішнього краю лівої надбрівної дуги, на верхній та нижній повіці лівого ока, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково та пояснив, що ввечері 13.11.2014 року до нього приїхав його товариш ОСОБА_7 , після чого він, ОСОБА_7 та його брат ОСОБА_8 , разом, поїхали до бару «Аризона», який розташований по вул. Космонавтів. Біля 03-00 години 04-00 години ранку наступного дня в барі він побачив потерпілого ОСОБА_9 , який там заснув. Він розбудив останнього та спросив де той мешкає. ОСОБА_10 відповів, що проживає на м-ні ОСОБА_11 . Тоді він разом з ОСОБА_12 , братом ОСОБА_13 та потерпілим поїхали на таксі. В районі вул. Спаської вони вийшли, оскільки потерпілий попросив там вийти. Він розплатився за таксі. Потерпілий хотів йти додому, але він був проти, оскільки потерпілий обіцяв їх пригостити в іншому барі. На підставі цього він посварився з потерпілим та першим напав на останнього й почав його бити. В той момент потерпілий сидів на лавочці зупинки вул.. Спаська. Він ударив потерпілого ОСОБА_9 в обличчя, від чого останній впав з лавочки. Він підняв ОСОБА_9 , на що той також його вдарив в тулуб 3 рази, після чого він знову вдарив останнього по обличчю. В ході бійки потерпілий повалив його на землю. Він виліз з потерпілого та почав бити останнього по обличчю. В ході бійки він зняв з ОСОБА_9 сумку з шиї, а потім зняв куртку. В цей час ОСОБА_14 та ОСОБА_8 стояли з боку зупинки, на відстані метрів 10 від них та просто дивились. Речі потерпілого, а саме куртку та телефон він забрав із собою та побіг в сторону м-ну Ювілейний. ОСОБА_14 та його брат побігли за ним. ОСОБА_8 просив його повернути речі потерпілому, але вже в той час він був затриманий співробітниками міліції. У нього не було наміру грабувати потерпілого. Телефон потерпілого був у нього в кишені, але як він у нього опинився, він не пам`ятає.
Окрім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 14.11.14 року він був у барі «Арізона» де сильно випив. Вийшовши з бару він впав. Його підняли молоді люди. Він сказав їм спасибі та пригостив пивом. Потім вони розмовляли про більярд. Було вже пізно, тому він вирішив їхати додому на таксі. Викликав таксі, в якому вони всі разом, і обвинувачений ОСОБА_15 приїхали на зупинку по вул. Спаська. За таксі вони вирішили скинутись, свою частину він заплатив, але як вияснилось то у ОСОБА_4 грошей не було. Вони не збирались їхати грати в більярд, оскільки у нього вже не було грошей, тому він вирішив їхати додому спати. ОСОБА_16 напав на нього, вдаривши в область лівої брови обличчя кулаком та наніс ще декілька ударів. Відходячи назад він перечепився через лавку та впав на спину. Він лише оборонявся. Спочатку ОСОБА_16 зняв з нього куртку, а потім забрав телефон, який був спочатку в кармані джинсів, а потім випав, і забрав сумку з кредитною карткою. Брат та товариш ОСОБА_4 стояли від них на відстані 5-6 метрів. Після чого, обвинувачений ОСОБА_16 зі свої братом та товаришем побігли в бік м-ну Ювілейний, разом з його речами. Він кричав їм зупинитися та повернути речі. ОСОБА_4 зупинили у дворах на м-ні ОСОБА_11 . Речі йому повернули.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що 13.11.2014 року, приблизно о 23-30 годин, він разом з братом ОСОБА_18 та товаришем ОСОБА_19 поїхали в кафе «Арізона» де випивали пиво. Виходячи з бару вони побачили на полу потерпілого. Його брат ОСОБА_16 підняв потерпілого та почав з останнім розмовляти. Він з ОСОБА_20 стояли в сторонці. Потім ОСОБА_16 та потерпілий погукали їх та вони пішли до магазину «Брусничка». Далі, стоячи на зупинці вони розпивали пиво та розмовляли. Брат сказав, що йому день народження, а потерпілий його привітав. Потім зайшла розмова про більярд, що знаходиться на «Ясені», після чого всі вирішили поїхати туди на таксі. Не доїхавши до ОСОБА_21 , потерпілий зупинив таксі на вул.. Спаській, оскільки вирішив йти додому до тещі спати. Він дав 13 гривень ОСОБА_22 щоб останній розплатився за таксі. Далі потерпілий з обвинуваченим сиділи на зупинці та розмовляли. Потерпілий висловлювався нецензурною лайкою, а ОСОБА_16 його один раз вдарив. Він відійшов за цигарками та, будучи біля кіоску, бачив як обвинувачений, в середині зупинки, сварився з потерпілим з застосуванням нецензурної лайки. Повернувшись він побачив, як потерпілий ОСОБА_10 лежав обличчям донизу, а обвинувачений виліз з під нього, схопивши куртку останнього та побіг. Він з ОСОБА_19 наздогнали обвинуваченого. Наздогнавши обвинуваченого він дав йому ляпаса та спитав навіщо він це зробив, та казав повернути речі потерпілому. В руках у обвинуваченого він бачив куртку та сумку потерпілого. Брат вже був погодився повернути речі потерпілому, однак їх затримала міліція. В той день він та його брат були у нормальному стані, а потерпілий був сильно випивши та хитався.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що точної дати не пам`ятає, десь в листопаді 2014 року, він відпочивав з братами ОСОБА_15 в кафе «Арізона». Коли вони вийшли з кафе попалити то побачили потерпілого, який був дуже у нетверезому виді, він лежав під деревом. ОСОБА_16 звернувся до потерпілого та запропонував йому піднятися та допоміг йому. Після чого вони всі разом направились до магазину «Брусничка». Він з ОСОБА_8 залишились на вулиці, а потерпілий з обвинуваченим пішли до магазину купили пиво. Потім з`ясувалося, що вони всі мешкають в одному районі тому вирішили поїхати на таксі по домівкам. Вони не збирались їхати далі гуляти, а збиралися по домівкам.Потерпілий спочатку їхав додому на м-н ОСОБА_11 , але потім вирішив встати на вул.. Спаській та піти до своєї тещі. Він також мешкає по вул.. Спаській, тому в таксі сказав, що також там вийде. Вони всі вийшли на вул. Спаській та сіли на лавочку, де розпивали пиво. Він відійшов за кут зупинки, щоб зателефонувати батькам та попередити, що вже йде додому. Коли він завершив телефонний дзвінок до нього підійшов ОСОБА_8 та попросив запалити, а далі вони розмовляли. Приблизно о 05-00 годині ранку, знаходячись на зупинці по вул. Спаській, він був свідком бійки обвинуваченого з потерпілим. Він почув крик «Міліція». Вони підбігли до них, та він побачив, що ОСОБА_16 був зверху потерпілого, а останній лежав на землі під лавочкою на асфальті. Він не бачив, щоб потерпілий бив обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_16 зняв з потерпілого куртку та сумочку і почав тікати, а їм кричав щоб вони також бігли за ним. Вони з ОСОБА_13 наздогнали обвинуваченого вже на вул.. Співдружності та казали, щоб останній повернув речі потерпілому, але він не погоджувався. Згодом їх зупинили співробітники міліції.
Крім показань допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідків, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України також підтверджується письмовими доказами, зібраними в період досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
- протоколом огляду місця події від 14.11.2014 року, відповідно до якого була оглянута ділянка місцевості. Що являється зупинкою громадського транспорту «Спаська» розташована по пр.-ту 200-річчя Кривого Рогу у напрямку зупинки «173 квартал» (Т. 2 а.с. 10);
- протоколом огляду предметів від 14.11.2014 року, відповідно до якого була оглянута чоловіча сумка яка знаходилась на шиї ОСОБА_4 , в сумці знаходились мобільний телефон «НокіаС2» чорного кольору імеі НОМЕР_1 , з сім-картою Київстар НОМЕР_2 ; пропуск № 083/0633 на ім`я ОСОБА_9 , дві картки банківські на ім`я ОСОБА_9 ключ, чорний перець пакет з рибою, гарнітура Нокіа, складний ніж, обкладинка для посвідчення, хустка сіра. Крім того ОСОБА_18 для огляду була надана чоловіча. Відповідно до слів ОСОБА_4 , останній вказав, що вищевказані речі відібрав у чоловіка на ім`я ОСОБА_24 (Т. 2 а.с. 12-13);
- висновком експерта № 2628 від 14.11.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 були виявлені два синця внутрішнього краю лівої надбрівної дуги, на верхній та нижній повіці лівого ока. Виявлені ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Характер тілесних ушкоджень потерпілого свідчить про те, що ушкодження у нього виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) зх. Обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок удару (ударів) кулаками, взутими ногами, або при ударі о тупі тверді предмети (предмет), які мають такі ж властивості. Характер виявлених ушкоджень при первинному обстежені, а саме ступінь їх загоєння (синці багрово-фіолетового кольору з відносно чіткими контурами) свідчить, що термін їх виникнення може відповідати 14.11.2014 року. Анатомічне розташування тілесних ушкоджень у потерпілого доступне для їх спричинення власною рукою (. 2 а.с. 24-25);
- протоколом обшуку від 14.11.2014 року, відповідно до якого у присутності понятих був проведений особистий обшук ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено: паспорт на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон «LG» темно-синього кольору імеі НОМЕР_3 з сім-картою «Київстар», МР4-плеєр чорного кольору моделі «QUMO S/N7», пластикова картка «METRO», грошові кошти у сумі 10 гривень 35 копійок, товарний чек з магазину АТБ-маркет. Литвиненко .О. пояснив, що вищезазначені речі належать йому (Т. 2 а.с. 32-34);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.11.2014 року, відповідно до якого у присутності понятих потерпілий ОСОБА_5 серед пред`явлених осіб для впізнання впізнав ОСОБА_4 по кольору волосся, по формі та виразу обличчя та по куртці (Т. 2 а.с. 42-43).
Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням обвинуваченого, потерпілого та свідків по справі.
Показання потерпілого та свідків, дані наведених процесуальних документів, та на підставі сукупності доказів встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.
Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що у нього не було умислу на пограбування потерпілого, а також його посилання, що вдарив потерпілого обурившись на невиконання обіцянки останнього поїхати відпочивати далі, суд розцінює їх як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути відповідальності за вчинене.
Вищезазначені доводи обвинуваченого спростовуються показаннями свідка ОСОБА_23 , котрі суд вважає щирими, правдивими, та такими, що узгоджуються з фактичними обставинами справи. Останній, показав, що вони не збирались їхати далі гуляти, а збиралися по домівкам. Він побачив, що ОСОБА_16 був зверху потерпілого, а останній лежав на землі під лавочкою на асфальті. Він не бачив, щоб потерпілий бив обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_16 зняв з потерпілого куртку та сумочку і почав тікати, а їм кричав щоб вони також бігли за ним.
Суд критично оцінює, показання свідка ОСОБА_17 , про те що зайшла розмова про більярд, що знаходиться на «Ясені», після чого всі вирішили поїхати туди на таксі., оскільки зазначені показання непослідовні, необґрунтовані, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_23 та потерпілого ОСОБА_5 даних в ході судового розгляду. Останні в судовому засіданні показали, що не збиралися їхати далі відпочивати.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_17 щодо взаємної бійки між ним та потерпілим спростовуються показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_17 , котрі суд вважає щирими, правдивими, та такими, що узгоджуються з фактичними обставинами справи. Останні, кожен окремо, пояснили що не бачили як потерпілий ОСОБА_5 наносив удари обвинуваченому.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому не встановлено.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 49).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони (Т. 2 а.с. 47 ), за місцем роботи характеризується з позитивної сторони (Т. 2 а.с.55), раніше судимий (Т. 2 а.с. 50, 51), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (Т. 2 а.а.с. 48, 49).

Крім того судом, враховується в якості ознаки, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_4 вчинення тяжкого злочину в період умовно-дострокового звільнення від не відбутого покарання за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Крім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає, необхідним застосувати ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.11.2011 року, призначивши остаточно покарання за сукупністю вироків.
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно відраховувати з моменту затримання, тобто з 14 листопада 2014 року (Т. 2 а.с. 30).
Потерпілим цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 06 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.11.2011 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної чинності.
Строк покарання ОСОБА_4 числити з моменту затримання, тобто з 14 листопада 2014 року (Т. 2 а.с. 30).

Речові докази чоловіча шкіряна куртка чорного кольору, чоловіча сумка зі штучної шкіри, телефон моделі «НОКІА С201» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою «Київстар», банківські картки «СБЕРБАНК РОСІЇ», пропуск на завод на ім`я ОСОБА_5 , які знаходяться у потерпілого ОСОБА_5 залишити у розпорядженні останнього, дозволивши використовувати та розпоряджатися ними на власний розсуд (Т. 2 а.с. 26).
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1