АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/140/15 Справа № 208/9968/14-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року
11 лютого 2015 року м. Дніпропетровск

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську матеріали за апеляційними скаргами скаржника ОСОБА_6 та представника скаржника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 31 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000245

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_9 , скаржника ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні скарги про скасування постанови слідчого від 31 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження подані апеляційні скарги, в яких:

-представник скаржника ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 просить скасувати як незаконну ухвалу слідчого судді від 04 лютого 2015 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , скасувати постанову слідчого ОСОБА_8 від 31 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000245, зобов`язати прокурора Дніпропетровської області поновити перевірку матеріалів кримінального провадження та провести всі необхідні слідчі дії, що вказані в апеляційній скарзі. Не погоджуючись з висновком слідчого судді про дотримання слідчим норм закону та обґрунтованість його рішення, проведення в ході досудового розслідування повної та всебічної перевірки фактів, посилається на те, що зазначені висновки слідчого судді суперечать фактичним обставинам справи. Вважає одностороннім і неповним досудове слідство по заяві ОСОБА_6 виходячи з того, що слідство мало усі необхідні документи про наявність у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, які були зафіксовані 27 липня 2012 року на тілі ОСОБА_11 співробітниками СІЗО, однак слідчий не призначив та не провів судово медичної експертизи на предмет встановлення механізму спричинення тілесних ушкоджень, виключення самоспричинення даних тілесних ушкоджень. Посилаючись на те, що не було встановлено та допитано співробітників міліції, з якими ОСОБА_11 контактував з моменту появи в Петриківському РВ 23 липня 2012 року до моменту його передачі до слідчого ізолятору 27 липня 2012 року не погоджується з висновком слідчого судді, що слідчий діяв вірно відповідно до ст. 284 ч. 1 п. п. 1, 2, 4 КПК України. Оскільки підозра не повідомлялась жодній особі, то. На ъъ погляд. слідчим не було встановлено і допитано коло осіб співробітників міліції і співробітників ізолятора тимчасового утримання, конвою, які з 23 по 27 липня 2012 року мали відношення до затримання, поміщення в ІТУ, фактичного утримання ОСОБА_11 в ІТУ та його етапу ванні. Слідчим винесена постанова про відсутність в діях працівників Петриківського РВ складу злочину, але коло фізичних осіб не встановлено і не допитано, з чого вбачається, що склад кримінального правопорушення відсутній у всього особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , в чому вбачає неповноту та необ`єктивність перевірки фактів стосовно виявлення обставин спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Вважає необґрунтованим і посилання слідчого на те, що ОСОБА_12 не був допитаний у зв`язку з відсутністю його в ІТУ Петриківського РВ, оскільки зазначена обставина належно не перевірена, а пояснення ОСОБА_11 щодо ОСОБА_12 не спростовані. Для повноти та всебічності проведення перевірки заяви ОСОБА_6 по кримінальному провадженню необхідно: встановити і допитати співробітників міліції, з якими ОСОБА_11 контактував з моменту появи в Петриківському РВ 23 липня 2012 року до моменту його передачі до слідчого ізолятору 27 липня 2012 року; встановити і допитати в якості свідка лікаря працівника швидкої допомоги, який викликався до ОСОБА_11 в ІТУ та надавав йому медичну допомогу, допитати співробітників, які приймали ОСОБА_11 в СІ та констатували у нього тілесні ушкодження; призначити та провести судово медичну експертизу та допитати в якості свідка слідчого ОСОБА_13 ;

-скаржник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04 лютого 2015 року та постанову слідчого ОСОБА_8 від 31 жовтня 2014 року та направити кримінальне провадження в прокуратуру області для об`єктивного та повного досудового розслідування для виконання необхідних слідчих дій, які перераховані в апеляційній скарзі, посилаючись на те, що постанова слідчого винесена передчасно, а проведена слідчим перевірка є неповною та необ`єктивною. Посилається на те, що слідчий не прийняв заходів для встановлення фактичних обставин отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, фактично не провів жодної процесуальної дії, а передрукував постанову свого попередника слідчого ОСОБА_14 , при цьому спотворив письмові пояснення ОСОБА_11 , не допитав свідка ОСОБА_12 , а допитав дільничного інспектора ОСОБА_15 , який немає жодного стосунку до ІТУ та вже рік перебуває в Росії, а також адвоката ОСОБА_16 , який 03 серпня 2012 року відвідував ОСОБА_11 в СІЗО і розповів, що той дуже побитий, а 09 серпня 2012 року ОСОБА_11 не відвідував. Просить провести слідчі дії, аналогічні тим, що зазначені в апеляційній скарзі її представника;

- 10 лютого 2015 року заявник ОСОБА_6 подала доповнення до своєї апеляційної скарги, в якому однією з підстав для скасування ухвали слідчого судді від 04 лютого 2015 року, вважає те, що не знала в судовому засідання на якій стадії треба заявляти відвід прокурору, тому у своїх вільних свідченнях пояснила суду, що представник прокуратури, який знаходиться в залі судового засідання як прокурор раніше брав участь у розслідуванні кримінального провадження, допускав формальний підхід при допитах батька та порадив йому написати доповнення як у неї. Але суд отримавши таку інформацію ніяк не відреагував, хоча вона вважає, що прокурор взагалі не мав права брати участь в цьому судовому засідання, оскільки уже має свою думку. Вважає, що суд повинен був розглянути питання про відвід прокурора, але знехтував цим.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 31 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000254 - відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим не були порушені вимоги ст. ст. 284 ч. 1 п.1, 2, 4, ст. 110 ч. 5 п. 2 КПК України та з матеріалів кримінального провадження вбачається , що в ході досудового розслідування були вичерпані усі слідчо розшукові заходи спрямовані на встановлення винуватих у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 365 ч. 2 КК України, в результаті чого в діях працівників Петриківського РВ не було встановлено складу вищезазначеного кримінального правопорушення, а доводи заявника ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_11 були спростовані свідченнями працівників правоохоронного органу, а також осіб, які перебували під вартою в умовах ІТТ у вказаний в заяві про кримінальне правопорушення час. Не вбачається і неповноти досудового розслідування на яку посилається скаржник ОСОБА_6 про не проведення допиту потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 були допитані, а встановити особу за прізвищем ОСОБА_12 не виявилось за можливе, оскільки така особа в ІТТ в період з 24 по 27 липня 2012 року не перебувала. Висновок слідчого зроблено на підставі допустимих та належних доказів, здобутих без будь яких порушень чинного кримінального процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, скаржницю ОСОБА_6 яка підтримала

свою апеляційну скаргу з доповненнями та просила скасувати і ухвалу слідчого судді і постанову слідчого про закриття кримінального провадження та зобов`язати прокурора відновити досудове розслідування за її скаргою за фактом перевищення службових повноважень співробітниками ОСОБА_19 ; представника скаржниці ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 , яка підтримала апеляційні скарги про скасування ухвалу слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що перевірка заяви ОСОБА_6 про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 проведена неповно, неефективно та всупереч вимогам Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини; думку прокурора ОСОБА_9 про залишення апеляційних скарг без задоволення, перевіривши надані матеріали та доводи апеляційних скарг ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що апеляційні їх скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про те, що постанова слідчого від 31 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, та про те, що слідчим в повному обсязі досліджені обставини та виконані усі можливі слідчі дії є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень. Охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Частина друга статті 9 КПК України зобов`язує прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Принцип законності є складовою частиною принципу верховенства права.

Як убачається з наданих матеріалів, 2 квітня 2014 року прокуратурою Дніпропетровської області за заявою ОСОБА_6 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за № 0000245.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування неодноразово 16 травня 2014 року, 10 липня 2014 року та 31 жовтня 2014 року приймались постанови про закриття кримінального провадження за №0000245.

Постанови про закриття кримінального провадження від 16 травня та 10 липня 2014 року скасовувались процесуальним керівником відповідно 21 травня та 22 липня 2014 року через неповноту вияснення обставин справи.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 31 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження, слідчий суддя послався на те, що в ході досудового розслідування були вичерпані усі слідчо розшукові заходи спрямовані на встановлення винуватих у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 365 ч. 2 КК України, в результаті чого в діях працівників Петриківського РВ не було встановлено складу вищезазначеного кримінального правопорушення, а доводи заявника ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_11 були спростовані свідченнями працівників правоохоронного органу, а також осіб, які перебували під вартою в умовах ІТТ у вказаний в заяві про кримінальне правопорушення час.

Вивчивчи надані матеріали, колегія суддів не може погодитися з зазначеними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Як убачається з наданих матеріалів кримінального провадження № 0000245, після скасування 22 липня 2014 року постанови про закриття кримінального провадження слідчий провів ряд допитів та витребував ряд документів, у тому числі акт від 27 липня 2014 року, складений у ДСІЗО №3 та підписаний ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про те що у прибувшого 27 липня 2012 року з Петриківського ІТТ ОСОБА_11 , 1957 року народження, виявлені численні гематоми правої та лівої верхніх кінцівок, правої та лівої нижніх кінцівок, гематоми в області сонячного сплетіння, а також пояснення ОСОБА_11 на імя в.о. начальника ДСІЗО №3 від 27 липня 2012 року, згідно з яким останній пояснив, що прибув з ІТТ з численними гематомами верхніх і нижніх кінцівок, гематомами в області сонячного сплетіння, які отримав в ІТТ від начальника Петриківського РВ ОСОБА_23 .

Так, допитаний 24 липня 2014 року співробітник Петриківського РВ ОСОБА_24 , який з його слів займав у липні 2012 року посаду помічника чергового ІТТ Петриківського РВ, 27 липня 2012 року був черговим та присутнім при виведенні та етапуванні ОСОБА_11 до спецавтомобіля до ДСІЗО №3 в окремому боксі. У ДСІЗО він був оглянутий у присутності конвою, при огляді у останнього були виявлені невеличкі крововиливи на зап`ястях обох рук, у зв`язку з чим був складений акт, який підписали представники ДСІЗО та їх співробітник. Коли 30 липня 2012 року ОСОБА_11 був перевезений з СІЗО до ІТТ ( не пам`ятає ким) у останнього на тілі були виявлені численні крововиливи.

Допитаний 24 липня 2014 року співробітник Петриківського РВ ОСОБА_21 пояснив, що по роду служби неодноразово етапу вав затриманого ОСОБА_11 , у тому числі і 27 липня 2012 року до СІЗО №3, де при огляді ОСОБА_11 черговим лікарем було складено акт тілесного огляду, в якому було зафіксовано тілесні ушкодження у вигляді 3 х синці: на кисті правої руки та на передпліччі лівої та правої рук. Даний акт будо підписано черговим лікарем СІЗО №3, черговим по СІЗО №3 та ним, як старшим конвою Петриківського РВ. 30 липня 2012 року він також у складі конвою етапував ОСОБА_11 з СІЗО до ІТТ. В приміщенні ІТТ ОСОБА_11 поскаржився на стан здоров`я та показав на тілі під футболкою і штаньми численні тілесні ушкодження: гематоми на спині, на голові, на шиї, численні синці по всьому тілу:ногах, руках,спині і тулубу. На його запитання хто це зробив, ОСОБА_11 заявив що має намір скаржитися на начальника Петриківського РВ ОСОБА_25 .

При цьому слідчий прокуратури надав ОСОБА_21 на ознайомлення акт від 27 липня 2012 року, складений за результатами медичного огляду ОСОБА_11 при його передачі від конвою до Петриківького СІЗО №3, оглянувши який, ОСОБА_26 заявив, що підписував інший акт і заявив, що підпис навпроти його прізвища виконаний не ним.

Допитаний 31 жовтня 2014 року свідок ОСОБА_27 який утримувався у ІТТ одночасно з ОСОБА_11 , пояснив що одним автомобілем етапувався до СІЗО, тілесних ушкоджень у останнього не бачив, ОСОБА_11 говорив, що співробітники райвідділу його били, однак ніяких тілесних ушкоджень не показував.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 пояснив, що бачив як і хто наносив удари ОСОБА_11 в приміщенні ІТТ.

За таких обставин висновки слідчого судді про те, що досудове розслідування проведено повно і об`єктивно не відповідають фактичним обставинам.

Як убачається з наданих матеріалів, органи досудового розслідування не виконали навіть вказівок процесуального керівника ОСОБА_9 від 22 липня 2014 року, про необхідність проведення допиту ОСОБА_25 , про необхідність встановлення усіх осіб, з якими контактував ОСОБА_11 в період перебування в ІТТ, встановлення та допиту усіх співробітників міліції, які супроводжували його в період з 24 до 27 липня 2012 року.

Крім зазначеного, органи досудового розслідування не приймали ніяких процесуальних рішень для встановлення часу отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, які були зафіксовані в акті від 27 липня 2012 року при переведенні його з ІТТ до ДСІЗО №3, характеру та тяжкості зазначених тілесних ушкоджень та інші питання, які необхідно було виясняти під час перевірки заяви ОСОБА_6 про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 співробітниками міліції під час його перебування в ІТТ Петриківського РВ.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що досудове розслідування проведено у відповідності з положеннями чинного кримінального процесуального закону та в повному обсязі не відповідають фактичним обставинам.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що ухвала слідчого судді від 04 лютого 2015 року підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи, постанова слідчого від 31 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000245 - підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою проведення досудового розслідування за заявою ОСОБА_6 та прийняттям слідчим немотивованого та суперечливого рішення, а матеріали досудового розслідування підлягають направленню для продовження досудового розслідування.

В Україні у відповідності до ст. 8 Конституції України діє принцип верховенства права. У кримінальному провадженні згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, зокрема у рішення по справі Олексій Михайлович Захаркін проти України зазначено, що обставини отримання тілесних ушкоджень під час, коли особа перебувала під контролем держави, підлягають особливо ретельній перевірці, оскільки у цьому випадку держава повинна довести, що тілесні ушкодження стались не за вини осіб, які здійснювали контроль за особою.

Зазначені положення чинного законодавства не були враховані слідчим під час проведення досудового розслідування що призвело до неповноти та однобічності досудового розслідування, оскільки органи досудового слідства не спростували доводів ОСОБА_11 про отримання тілесних ушкоджень під час перебування його в ІТТ Петриківського РВ та навіть не вживали заходів для встановлення часу і обставин отримання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, які були виявлені та зафіксовані під час прийому ОСОБА_11 в СІЗО в акті від 27 липня 2012 року, оскільки не призначались судово медичні експертизи на предмет встановлення тяжкості, часу та локалізації наявних у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, які слідчий самостійно в межах своєї компетенції може провести у відповідності до КПК України, так само, як встановити та допитати свідків у тому числі провести їх одночасний допит, тощо.

Виходячи з наведеного, для всебічного та об`єктивного дослідження обставин отримання ОСОБА_11 виявлених у нього тілесних ушкоджень та для належної перевірки заяви ОСОБА_6 необхідно призначити та провести судово медичну експертизу, встановити та допитати усіх співробітників міліції, з якими ОСОБА_11 контактував з моменту появи в Петриківському РВ 23 липня 2012 року до моменту його передачі до слідчого ізолятору 27 липня 2012 року; встановити і допитати в якості свідка лікаря працівника швидкої допомоги, який викликався до ОСОБА_11 в ІТТ та надавав йому медичну допомогу, допитати співробітників, які приймали ОСОБА_11 в ДСІЗО №3 та констатували у нього тілесні ушкодження; та допитати в якості свідка слідчого ОСОБА_13 стосовно наявності чи відсутності у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, а також провести у відповідності до КПК України усі передбачені законом слідчі дії та прийняти обгрунтоване рішення по заяві ОСОБА_6 .

Що стосується доводів скаржника ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції не відреагував на її заяви про упередженість прокурора ОСОБА_9 та не розглянув питання про його відвід, то вони не відповідають фактичним обставинам.

Як убачається з журналу судового засідання, слідчий суддя оголошував склад суду. Називав прізвище прокурора та роз`яснював право заявляти зазначеним особам відвід.

Ні від ОСОБА_6 , ні від її представника заяви про відвід прокурора не надходили. Оскільки попередня участь прокурора у кримінальному провадженні у відповідності до ст. 77 ч. 2 КПК України не є підставою для його відводу, слідчий суддя і не вирішував питання про відвід прокурора.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги скаржника ОСОБА_6 та представника скаржника - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 31 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000245 - скасувати, направити матеріали кримінального провадження №0000245 для продовження досудового розслідування.

Судді: