У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,
суддів:ОСОБА_10, ОСОБА_11,
при секретарі ОСОБА_12,
за участю прокурора ОСОБА_13,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000403 за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року затверджено угоду про визнання винуватості укладену між старшим прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у рамках кримінального провадження № 0000403 від 04 жовтня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України. ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, і призначено покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання.

10 листопада 2014 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вказаний вирок місцевого суду.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року дану апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, у зв'язку з тим, що ОСОБА_6 не є стороною кримінального провадження № 0000403 у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України та згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України не є суб'єктом права на апеляційне оскарження даного судового рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що він є суб'єктом апеляційного оскарження вироку місцевого суду від 16 жовтня 2014 року, оскільки кримінальне провадження було відкрито щодо нього і ОСОБА_8, а в подальшому прокуратурою незаконно виділені матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_6 в окреме провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з положеннями частин 1, 4 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а також кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 24 КПК України гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

Однак, в порушення вимог ч. 1 ст. 337 КПК України Дніпровський районний суд м. Києва, розглянувши кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 та постановивши щодо нього вирок, одночасно вказав, що злочин, у скоєнні якого ОСОБА_8 визнано винним, вчинено у співучасті з ОСОБА_6, матеріали досудового розслідування відносно якого виділено в окреме провадження.

За таких обставин оскаржена ухвала судді Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, якою повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що він не є суб'єктом права на апеляційне оскарження судового рішення, не може бути визнана законною через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_6, а тому ця ухвала судді апеляційного суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді слід виконати усі вимоги чинного законодавства, перевірити всі доводи, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, і постановити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11