АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-301 /07 Категорія: ч.2 ст.121, ч.2 ст.263 ч.2
у 1-й інстанції: Самчишина Н.В. Доповідач: Войтовський С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської
області

у
складі: головуючого - Погорєлової Г.М.

суддів -
Олещук Т.Л., Войтовського С.А.

при
секретарі- Гарусенко Л.М.

за
участю прокурора- Багірової В.А.

засудженого
- ОСОБА_1

захисників
ОСОБА_2, ОСОБА_3

24.04.2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляціями старшого помічника прокурора Жовтневого району
Миколаївської області, засудженого ОСОБА_1,
захисника ОСОБА_2 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від
05.02.2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженець М.Миколаєва, українець, громадянин України,
раніше не судимий, - засуджений за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років
позбавлення волі, за ч.2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі.

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_1 до відбування 8
років позбавлення волі.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнаний
винним скоєння злочинів при слідуючих обставинах.

і
засуджений за

В квітні 2006 року ОСОБА_1 на
березі річки Інгул в районі с
Зайчевське Жовтневого району Миколаївської області знайшов свинцевий кастет
і, не маючи передбаченого законом дозволу, приніс його додому в будинок АДРЕСА_1, де зберігав для використання.

В ніч з 29 на 30 квітня 2006 року ОСОБА_1 взяв з
дому кастет, носив при собі в кишені одягу по вул. Зарічній села Зайчевське і в
той же час використав його.

14 червня 2006 року приблизно 9 год.
30 хв. в приміщені літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_1 на грунті раніше
виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_1 та його братом ОСОБА_4 виникла сварка
через сокиру, яку раніше ОСОБА_4 виніс з хати. В ході сварки ОСОБА_1 вийшов із
приміщенні літньої кухні, зайшов до хати, де взяв свинцевий кастет і надів його
на праву руку. Повернувшись в кухню, де знаходився ОСОБА_4, ОСОБА_1 наніс йому три
удари кастетом в область голови, від чого ОСОБА_4
впав на підлогу. Коли ОСОБА_4
лежав на підлозі, ОСОБА_1 наніс
йому ще один удар ногою в область обличчя.

В результаті побиття ОСОБА_4 була спричинена закрита черепно - мозкова
травма у вигляді забиття головного мозку, крововиливу під тверду мозкову
оболонку з послідуючим стисненням головного мозку, від яких смерть потерпілого
настала через деякий час в лікарні.

Бажаючи позбавитись від свинцевого кастету, ОСОБА_1 в той же день, після нанесення ударів ОСОБА_4, викинув
кастет в річку Інгул.

В апеляції старший помічник прокурора Жовтневого району Миколаївської
області просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок. Вважає, що суд
помилково прийшов до висновку про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вбивство
потерпілого, а тому неправильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України.
Також посилається на те, що судом при призначенні покарання не в повній мірі
врахована тяжкість скоєних злочинів та дані про особу ОСОБА_1, який раніше
притягувався до кримінальної відповідальності і був звільнений в зв'язку з
актом амністії. Апелянт просить визнати винним ОСОБА_1 за ст. ст. 115 ч.1. 263
ч.2 КК України та за сукупністю злочинів призначити йому покарання у виді 11
років позбавлення волі.

В апеляції засуджений ОСОБА_1
посилається на те, що кастет при собі не носив. Він його дійсно знайшов,
приніс додому, але через деякий час викинув в річку. Вказаним кастетом нікому
тілесних ушкоджень не спричиняв. Також вказує, що на кухні потерпілого ОСОБА_4
кастетом і ногою не бив, а на досудовому слідстві обмовив себе в скоєні
вказаних злочинів внаслідок застосування до нього недозволених методів
слідства. Коли він зайшов до кухні, то брат лежав п'яний на підлозі і він його
не чіпав. Вважає, що суд дав невірну оцінку пояснення свідків та висновкам
судово-медичної експертизи. На його думку, ОСОБА_4 могли напередодні побити
працівники міліції, оскільки він був в стані алкогольного сп'яніння. Також
посилається, що на досудовому

3

слідстві було порушено його право на захист, так як він
допитувався без захисника. Засуджений просить вирок суду скасувати та, за
змістом апеляції, справу закрити.

В апеляції захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 фактично
посилається на ті ж обставини. Також вказує, що суд не звернув уваги на
протирічливі висновки судово-медичної експертизи та не дав оцінки поясненням
нейрохірурга ОСОБА_5 про виявлення у ОСОБА_4 в потиличній області рани з гнійним
нальотом та про можливість отримання ним тілесних ушкоджень при падінні з
висоти власного зросту на твердий предмет. Захисник вважає, що ОСОБА_4 могли
напередодні побити працівники міліції, а вдома, знаходячись в нетверезому
стані, він впав і ударився головою, в результаті чого міг отримати тілесні
ушкодження, від яких настала смерть. На думку захисника всі докази по справі є
недопустимими, оскільки отримані з порушенням кримінально-процесуального
закону. За змістом апеляції захисник просить справу закрити за відсутністю
події злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1, захисників
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які
підтримали подані ними апеляції, думку прокурора Багірової В.А., яка підтримала
апеляцію подану старшим помічником прокурора Жовтневого району і просила
залишити апеляції засудженого і захисників без задоволення, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 у скоєні злочинів, за які він
засуджений, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам
справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та
викладеними у вироку, яким дано аналіз.

Доводи засудженого і захисника ОСОБА_2 про непричетність до скоєння
злочинів спростовуються показаннями ОСОБА_1, даними в ході досудового слідства
в якості підозрюваного і обвинуваченого, згідно яким він повністю визнавав свою
вину в незаконному носінні кастету та побитті ОСОБА_4 в приміщені літньої кухні
кастетом по голові.

Так, з показань ОСОБА_1 на досудовому слідстві в якості підозрюваного та
обвинуваченого слідує, що весною 2006 року на березі річки Інгул він знайшов
свинцевий кастет, який приніс додому, де залишив на зберігання. 17 червня 2006
року приблизно о 9 год. 30 хв.
він зайшов в літню кухню, де знаходився ОСОБА_4
і спитав за сокиру, яку той виніс з дому. Брат почав лаятись з ним. Тоді
він пішов в будинок і взяв кастет, так як думав, що брат міг його вдарити.
Кастет він одів на праву руку і коли зайшов в літню кухню, то біля порога зразу
же наніс ним удар брату в голову зліва в потиличну область. ОСОБА_4 впав на підлогу,
а він вдарив його ще один раз ногою в голову. Потім він злякався, що сильно
вдарив ОСОБА_4 і викинув кастет в річку Інгул. Через деякий час, приблизно об
11 годині, до нього додому

4

прийшов ОСОБА_6 -
двоюрідний брат ОСОБА_4. Вони разом покурили, а потім зайшли до літньої кухні.
ОСОБА_4 також лежав на підлозі, але в іншому положенні і хрипів. Крові на голові
він не бачив. На запитання, чи не бив він ОСОБА_4, відповів, що не чіпав його.
Після цього Володимир пішов додому і згодом повернувся зі своєю матір'ю. Вони
стали приводити його в свідомість, викликали фельдшера і "швидку
допомогу".

В ході відтворення обстановки і обставин події ОСОБА_1 підтвердив свої
первинні показання на досудовому слідстві і на місці розповів і показав як і
куди він наносив удари кастетом і ногою ОСОБА_4 Пояснив, що коли вийшов із
літньої кухні, то кастет тримав в правій кишені спортивних штанів. В ході даної
слідчої дії ОСОБА_1 дістав
спортивні штани з корзини і пояснив, що саме в них був одягнений, коли наносив
удари потерпілому (т. 1 а.с. 152- 158).

З висновків судово-біологічної експертизи № 277 від 16.08.2006 року слідує,
що на спортивних штанах, на які вказав ОСОБА_1
в ході відтворення обстановки і обставин події виявлені сліди крові,
походження яких не виключено від ОСОБА_4 (т.1 а.с. 93-97).

В подальшому при допиті в якості обвинуваченого ОСОБА_1 змінив свої
показання, стверджував про непричетність до скоєних злочинів, але при цьому
вказував, що його ніхто не заставляв давати визнавальні покази, а обмовив він
себе, так як боявся, щоб його не били працівники міліції (т.2 а.с.71-79).

В судовому засіданні ОСОБА_1
фактично не заперечував, що носив кастет без передбаченого законом дозволу,
вказавши, що взяв його у ОСОБА_18, приніс додому та зберігав в серванті. Коли
матір побачила кастет, то попросила позбавитися його. Він показував кастет
ОСОБА_7 і ОСОБА_8, ходив з ним на рибалку, а потім викинув в річку.

Стосовно обставин побиття ОСОБА_4 засуджений ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснював, що ранком 14 червня 2006
року знайшов ОСОБА_4 на підлозі в літній кухні, подумав, що той спить п'яний і
його не чіпав. Згодом прийшов ОСОБА_7, якому він показав ОСОБА_4 На запитання
ОСОБА_7, він повідомив, що брата не бив. Вони покурили і ОСОБА_7 пішов. Через
деякий час знову прийшли ОСОБА_7,ОСОБА_9 і фельдшер ОСОБА_10, які виявили у
ОСОБА_4 рани на голові, не змогли його привести у свідомість і відправили в
лікарню.

Хоча в судовому засіданні ОСОБА_1
змінив свої показання, мотивуючи це застосуванням до нього недозволених
методів слідства та відсутністю захисника, суд обгрунтовано вказав у вироку, що
дані ствердження спростовуються поясненнями ОСОБА_1 на досудовому слідстві, а також показаннями потерпілих
ОСОБА_9, ОСОБА_11, свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_7, протоколом відтворення обстановки і обставин

5

події з
участю ОСОБА_1, протоколом огляду місця події, висновками судово-біологічної та
судово-криміналістичної експертиз.

Так, з пояснень потерпілого ОСОБА_13 - батька померлого вбачається, що йому
було відомо про бійки між ОСОБА_1 і його сином. За півтора місяці до смерті
сина він бачив його з перев'язаною головою, часто той ходив з тілесними ушкодженнями.
15.06.2006 року зі слів матері йому стало відомо, що вона знайшла ОСОБА_4, який
лежав в літній кухні на підлозі без свідомості.

З пояснень ОСОБА_11- матері потерпілого слідує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 її
сини від різних шлюбів. З квітня 2006 року між синами почали виникати бійки,
так як старший син- ОСОБА_4 виносив речі з дому, продавав їх і купував спиртне,
а молодший син - ОСОБА_1 бив його. До вказаних подій вона знайшла у ОСОБА_1
кастет сірого кольору і просила його викинути. 14.06.2006 року о 18 годині їй
стало відомо від сусідки, що ОСОБА_4 забрала "швидка допомога" в
лікарню. Коли зайшла в хату, то побачила ОСОБА_1
з працівниками міліції. В райвідділі їй повідомили, що ОСОБА_1 затримали з
приводу побиття брата. В ніч з ІНФОРМАЦІЯ_2 року старший син помер в лікарні.

З пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що 14.06.2006 року він заїхав до
ОСОБА_1 Останній запропонував йому подивитись на "прикол". В кухні він
побачив, що на спині лежить без свідомості двоюрідний брат-ОСОБА_4, біля голови
була кров, він хрипів, із рота йшла піна. На його запитання, чи бив
потерпілого, ОСОБА_1 відповів,
що не чіпав брата. Він пішов додому і розповів матері про те, що бачив. Вони
знову прийшли до ОСОБА_1 і викликали фельдшера, яка давала ОСОБА_4 нашатир, але
він в свідомість не приходив. Коли мама запитала у ОСОБА_1 чому він не викликав
"швидку допомогу", той відповів, що нехай ОСОБА_4 помирає.

Показання ОСОБА_7 стосовно обставин виявлення потерпілого з тілесними
ушкодженнями голови в літній кухні домоволодіння АДРЕСА_1 узгоджуються з
показаннями свідка ОСОБА_9 Даний свідок підтвердила, що до приходу фельдшера
лаялась на ОСОБА_1, оскільки той раніше не покликав її і, якщо ОСОБА_4 помре,
то скажуть, що це він вбив його, на що
ОСОБА_1 відповів, що нехай ОСОБА_4 помирає. Коли фельдшер оглядала
ОСОБА_4, то в нього на голові з лівої сторони була рана, а під головою калюжа
крові. Також свідок ОСОБА_9 пояснювала, що в ніч з 29 на 30 квітня 2006 року ОСОБА_1 побив її сина
кастетом, зламав ніс, але в міліцію вони не звертались, так як не хотіли
псувати відносини з родичем.

З показань свідка ОСОБА_10 слідує, що 14.06.2006 року приблизно о 12 год.30
хв. її, як фельдшера, викликали додому до ОСОБА_4, який лежав без свідомості в
літній кухні на підлозі. Він хрипів, пульс був слабкий. На голові було садно,
яке вона не оглядала. Волосся в потиличній області було в крові. Вона
намагалась привести ОСОБА_4 в свідомість, але це не вдалося. Потім викликали
"швидку допомогу". Також даний свідок вказала, що раніше 10

6

травня 2006 року ОСОБА_4 звертався
до неї за допомогою, так як в нього на голові була рублена рана, яку вона
обробила. На її запитання, хто його вдарив, ОСОБА_4 відповів, що не
знає. Вона здогадалась, що вдарив його брат ОСОБА_1, так як вони між собою
часто сварились.

Із перевірених судом показань свідка ОСОБА_14 слідує, що вона бачила
ОСОБА_4 до 9 години 13.06.2006 року. Він сидів біля свого дому на лавці,
будь-яких тілесних ушкоджень в нього не було.

Свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснили, що ввечері
13.06.2006 року до них приходив ОСОБА_4
Приблизно з 18 до 22 години вони разом вживали спиртне. ОСОБА_4 скаржився, що не
може знайти спільну мову з братом ОСОБА_1. Потім він пішов додому, наявних
тілесних ушкоджень в нього не було.

Згідно висновків судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_4 були
виявлені тілесні ушкодження у вигляді чисельних саден, ран, крововиливів в
області обличчя, голови і верхніх кінцівок, забій головного мозку, крововилив
під тверду мозкову оболонку. Рана в тім'яно-потиличній області, забій головного
мозку і субдуральний крововилив в тім'яно-потиличну область відносяться до
категорії тяжких тілесних ушкоджень і потягли за собою смерть. Садна і
крововиливи могли виникнути від ударів кулаком, взутими ногами. Рани в області
голови могли виникнути від удару кастетом. Експертом вказано, що показання
ОСОБА_1 при відтворенні обстановки і обставин події можуть відповідати
механізму виникнення і локалізації ушкоджень на тілі ОСОБА_4 Виникнення
вказаних ушкоджень при падіння тіла на підлогу маловірогідне.

Як вбачається з медичної картки ОСОБА_4, в нього на голові була наявна рана
з жовтим нальотом, яку потім ушили. Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 вказували, що
потерпілого дійсно хтось раніше побив, хто вони достовірно не знають.
Ствердження захисника про те, що ОСОБА_4 міг отримати рану, від якої настала
його смерть, вночі 13.06 2006 року протирічить матеріалам справи, а з показань
свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та самого ОСОБА_1 слідує, що 13.06.2006
року у ОСОБА_4 ніяких наявних тілесних ушкоджень, в том у числі і на голові, не
було. Крім того, ОСОБА_1
на досудовому слідстві вказував, що і вранці 14.06.2006 року коли він
побачив брата в літній кухні, то в нього не було тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що бачив кастет у ОСОБА_1
біля бару в с.Зайчевському. Зі слів ОСОБА_7 йому відомо, що ОСОБА_1 в травні 2006
року побив ОСОБА_4, який ходив з перебинтованою головою. Згідно протоколу
пред'явлення предметів для впізнання від 17.08.2006 року ОСОБА_17 впізнав
кастет, який бачив у ОСОБА_1 на початку травня 2006 року ( т.2 а.с.94).

7

Вказані пояснення узгоджуються з показаннями свідка
ОСОБА_7-двоюрідного брата ОСОБА_4, який підтвердив, що дійсно бачив у ОСОБА_1
вдома кастет, яким той розбивав цеглу. 29 квітня 2006 року ОСОБА_1 побив його біля
клубу. При цьому в руках у нього був предмет схожий на кастет. В результаті
бійки він отримав ушкодження у виді рублених ран голови, але в міліцію не
звертався. Також після його бійки з ОСОБА_1, він бачив ОСОБА_4 з перебинтованою
головою і останній розповів, що його теж побив ОСОБА_1

Наведені пояснення підтверджуються актом судово-медичного освідування від
28.08.2006 року ОСОБА_7, згідно якого у нього були виявлені ушкодження у виді
скривлення спинки носа, рубці на обличчі та голові, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я і могли бути
спричинені кастетом 30.04.2006 року ( т.1 а.с.67).

Висновками судово-криміналістичної експертизи від 29.06.2006 року
підтверджено, що виявлений в річці Інгул біля с.Зайчевське предмет є холодною
зброєю - кастетом, який виготовлений саморобним способом (т.1 а.с.42-46). В
ході досудового слідства ОСОБА_1
сам вказав на місце, де він викинув вказаний кастет в річку і не
заперечував, що саме ним наносив удари ОСОБА_4 по голові.

Посилання засудженого і захисника ОСОБА_2 на порушення під час досудового
слідства права ОСОБА_1 на захист являються безпідставними.

З матеріалів кримінальної справи слідує, що 15.06.2006 року справа була
порушена за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за ознаками
ч.2 ст.121 КК України. Як вбачається з протоколу затримання від 15.06.2006
року, ОСОБА_1 не
заперечував, що 14.06.2006 року наніс удар кастетом в голову ОСОБА_4 і при
затриманні заявив, що захисник йому не потрібен (т.1 а.с. 128-130). В цей же
день він був допитаний в якості підозрюваного і розповів як наносив ОСОБА_4
удари кастетом і ногою по голові. При цьому також розповів де знайшов кастет,
детально описав його і пояснив, що викинув кастет в річку після вказаних подій,
так як злякався. Зі слів ОСОБА_1 була складена схема, на якій відображена форма
кастета, що співпадає з тим кастетом, який був виявлений працівниками міліції в
річці Інгул. Обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_1 було пред'явлене
17.06.2006 року. При допиті він також вказав, що захисник йому не потрібен і не
заперечував, що вдарив брата кастетом по голові (т.2 а.с.21-24). 18.06.2006
року ОСОБА_1 написав
заяву про допуск до участі у справі захисника ОСОБА_2 Вказане клопотання було
задоволено і з цього часу захисник приймав участь у справі, захищаючи інтереси
обвинуваченого ( т.2 а.с.28-31). В подальшому органами досудового слідства
ОСОБА_1 було пред'явлене обвинувачення за ч. 1 ст. 115 та ч.2 ст.263 КК
України.

8

Таким
чином, наведене свідчить про те, що право ОСОБА_1 на захист в ході досудового
слідства порушено не було, а
здобуті докази, які викладені у вироку, є допустимими.

Твердження засудженого про те, що він під час досудового слідства давав
неправдиві показання в зв'язку із застосуванням до нього недозволених методів
слідства спростовуються матеріалами перевірки прокуратури Жовтневого району
Миколаївської області, за результатами якої постановою від 24.01.2007 року
відмовлено в порушені кримінальної справи за фактом перевищення працівниками міліції
влади або службових повноважень за відсутністю в їх діях складу злочину.

Перевіривши зібрані докази в сукупності, суд правильно прийшов до висновку
про відсутність у ОСОБА_1 умислу на умисне вбивство. Попередня поведінка
засудженого і потерпілого, неодноразові сварки і бійки між ними вказують на те,
що такий стан відносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 був постійним. Характер і
локалізація поранень, причини припинення злочинних дій свідчать про те, що
відношення ОСОБА_1 до настання смерті потерпілого було необережним. Після
нанесення ударів кастетом в голову ОСОБА_4, коли той впав на підлогу, ОСОБА_1 злякався, що
сильно вдарив брата, дії припинив і кастет викинув в річку. Те, що після
вказаних дій ОСОБА_4 був
живий, підтверджується об'єктивними даними, показаннями самого ОСОБА_1 та
свідків, які прибули на місце події.

В зв'язку з наведеним, посилання в апеляції старшого помічника прокурора на
те, що ОСОБА_1 мав
умисел на вбивство потерпілого, являються безпідставними.

Таким чином, суд повно і об'єктивно дослідив обставини справи і дав належну
оцінку зібраним доказам. Дії засудженого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК
України, як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть
потерпілого та за ч.2 ст.263 КК України, як носіння кастету без передбаченого
законом дозволу.

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 65
КК України, з урахуванням ступінню тяжкості вчинених злочинів, які відповідно
до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких і середньої тяжкості,
даних про його особу, яка вважається не судимою, позитивної характеристики з
місця проживання, стану здоров'я.

Порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які б вказували на
необхідність скасування вироку, як то посилаються в апеляціях засуджений і його
захисник, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, ОСОБА_4 суддів, -

9

УХВАЛИЛА:

Апеляції старшого помічника прокурора Жовтневого району Миколаївської
області, захисника ОСОБА_2,
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 05 грудня 2007 року відносно ОСОБА_1
- без зміни.