Дата документу 18.03.2015
Провадження № 1-кп/334/64/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0004563 від 25.11.2014р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який офіційно не працює, має професійно-технічну освіту, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

1) 10.11.2000р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.81 ч.4, ст.17 ч.2, ст.140 ч.2, ст.42, ст.46-1 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна, з іспитовим строком 2 роки;

2) 05.12.2001р. Ленінським районним судом с м. Запоріжжя за ст.296 ч.1 КК України, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, звільнений 05.11.2002р. умовно-достроково, невідбутий термін покарання 1 рік 5 місяців 16 днів;

3) 15.09.2003р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.296 ч.3, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці, звільнений 21.03.2005р. умовно-достроково, не відбутий термін покарання 2 місяці 21 день;

4) 23.07.2007р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.190 ч.2, ст.70 ч.4, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, звільнений 16.10.2007 року по відбуттю строку покарання;

5) 02.11.2005р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.190 ч.1 КК України до штрафу 510 гривень;

6) 31.05.2006р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

7) 16.09.2009р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2, ст.186 ч.2, ст.69, ст.70 ч.4 КК України до позбавленні волі строком на 2 роки 6 місяців 27 днів, з урахуванням відбутого покарання звільнений з-під варти у залі суду;

8) 10.12.2010р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ст.185 ч.2, ст.15 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Постановою суду від 25.10.2011р. іспитовий строк скасовано, направлений для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений 25.10.2012 року по відбуттю строку покарання,

за ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22.11.2014р., близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись поблизу магазину Ладозький, розташованого по вул. Ладозька, буд. 4 в м. Запоріжжя, в ході розмови з раніше знайомим ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння мобільним телефоном, діючи повторно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , під приводом того, що йому треба подзвонити, але у нього не має мобільного телефону, а є лише сім-карта, заволодів мобільним телефоном Самсунг GT - S3650 у корпусі чорного кольору, без сім-карти оператора мобільного зв`язку, який належав ОСОБА_5 , після чого зник з місця пригоди. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 було завдано матеріальної шкоди на суму 600 гривень.

На стадії досудового розслідування матаріальна шкода потерпілому відшкодована шляхом повренення майна. Цивільний позов не заявлений.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні злочину визнав у повному обсязі. Пояснив, що 22.11.2014р., приблизно о 02-00 год., знаходячись біля магазину Ладозький, скориставшись довірою, взяв у знайомого ОСОБА_5 телефон Самсунг GT S3650 під приводом того, що йому потрібно подзвонити, без наміру його повернення, після чого телефон не повернув і зник з місця пригоди. При цьому пояснив, що перебував у стані алкогольного спяніння. На наступний день працівники міліції за його місцем проживання вявили і вилучили у нього телефон, що належить ОСОБА_5 . У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Потерпілий звернувся до суду із заявою про рзгляд справи за його вдсутності, пояснивши, що спричинена злочином шкода йому відшкодована шляхом повернення телефону, у звязку з чим цивільний позов він не заявляє, просить суворо не карати обвинуваченого.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, ним і потерпілим не оспорюються.

Згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин по даному кримінальному провадженню, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 і які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловжтвання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує особу винного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за скоєння злочинів проти власності, офіційного не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у психіатричній лікарні, у наркологічному диспансері не перебуває, а також приймає до уваги визнання вини обвинуваченим та щире каяття у вчиненому злочині, що визнається судом як обставина, що помякшує покарання. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України. Приймаючи до уваги характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, відсутність тяжких наслідків, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, що на думку суду буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивиши іспитовий строк одни рік.

В порядку ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речовий доказ: телефон Самсунг GT - S3650, який переданий власнику на відповідальне зберігання, повернути власнику ОСОБА_5 .

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1