У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_13,
суддів ОСОБА_14, ОСОБА_15,
за участю: прокурораОСОБА_16,
виправданого ОСОБА_5,
при секретарі ОСОБА_17
розглянула в судовому засіданні 11 грудня 2014 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 4 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 березня 2014 року щодо ОСОБА_5

Цим вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Дзержинська Донецької області,

мешканця АДРЕСА_1, не судимого,

виправдано за ч. 2 ст. 286 КК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 березня 2014 року вирок залишено без зміни.

Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що він 24 серпня 2012 року о 07 год. 30 хв., керуючи автомобілем MERSEDES-BENZ VITO 108 CDI, рухаючись автодорогою Київ-Одеса, на 252 кілометрі, на території Ульяновського району Кіровоградської області, на порушення вимог п.п. 1.5, 2.1, 2.3.б, 2.3.д, 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив власну необережність та недбалість до елементарних вимог забезпечення безпеки дорожнього руху, рухаючись на підйом в крайній лівій смузі свого напрямку руху, проігнорував встановлений по ходу його руху попереджувальний дорожній знак 1.39 (аварійно-небезпечна ділянка), невірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, в момент виїзду на його смугу руху автомобіля АЗЛК-2140 під керуванням ОСОБА_9, який здійснював розворот та пересікав його смугу руху з ліва направо по ходу його руху, вчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, а навпаки застосував маневр об'їзду рухомої перешкоди, виїхав за межі проїзної частини, де допустив зіткнення з цим автомобілем. Внаслідок ДТП ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 посилається на істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, безпідставне виправдання ОСОБА_5 Зазначає, що матеріали кримінального провадження містять докази винуватості останнього, а докази, які покладені в основу виправдувального вироку, є неналежним чином обґрунтованими. Просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У касаційній скарзі прокурор посилається на істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведеною, а його виправдання - безпідставним. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_5, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, думку прокурора, який касаційні скарги не підтримав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно перевірених судом доказах і є обґрунтованим.

Відповідно до даних висновку автотехнічної експертизи № 3102/18 від 25.09.2012 року у даній дорожній обстановці водій автомобіля MERSEDES-BENZ ОСОБА_5, своєчасно виконавши вимоги п. 12.3 ПДР (вжиття заходів до екстреного гальмування транспортного засобу), не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до лінії руху автомобіля АЗЛК-2140. Водій ОСОБА_5 мав би технічну можливість уникнути зіткнення у разі руху в межах лівої смуги, по якій він рухався до моменту виникнення небезпеки для руху. При цьому оцінка дій водія ОСОБА_5 по застосуванню ним маневру відвороту вправо не може бути оцінена шляхом експертної оцінки, оскільки такі дії водія можуть бути виконані ним з метою самозахисту рефлекторно на рівні підсвідомості. Даними відеозапису обставин ДТП відповідає величина середньої швидкості автомобіля MERSEDES-BENZ перед ДТП близько 117 км/год. Експертним шляхом не представляється можливим оцінити дії водія автомобіля МERSEDES-BENZ ОСОБА_5 по доцільності здійснення ним маневру вправо, в описаній вище складній дорожній обстановці встановити чиї дії з учасників ДТП знаходяться в причинному зв'язку з ДТП, що сталася, - не представляється можливим.

Зазначені обставини підтвердив в апеляційному суді експерт ОСОБА_11, який пояснив суду, що відсутність гальмівного шляху автомобіля MERSEDES-BENZ на проїзній частині може бути наслідком облаштування цього автомобіля системою ABS, яке не допускає блокування коліс.

Згідно з даними висновку експерта № 321 від 26.12.2012 року швидкість руху автомобіля MERSEDES-BENZ, яка розраховувалась на основі заданих даних, становила 96 км/ год.

Зазначені висновки експертів є науково обґрунтованими, ґрунтуються на всебічному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, узгоджуються між собою та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься постанова від 25.12.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 КК України, на підставі п. 8 ст. 6 КПК України 1960 року у зв'язку з його смертю. Згідно цієї постанови саме водій автомобіля АЗЛК-2140 ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п.1.5, 2.3. 2 «б», 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, не надав переваги у русі автомобілю MERSEDES-BENZ під керуванням ОСОБА_5, який рухався у зустрічному напрямку по головній дорозі, та допустив з ним зіткнення, внаслідок чого помер від отриманих тяжких тілесних ушкоджень.

Наведені прокурором у скарзі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_5: показання свідка ОСОБА_12, основний та додатковий протоколи огляду місця події та схеми до них, протоколи огляду транспортних засобів винуватість ОСОБА_5 не підтверджують та сторонами не заперечуються.

Отже, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_9, який керував автомобілем АЗЛК -2140, було створено аварійну ситуацію, при цьому водієм ОСОБА_5 не було допущено порушення правил дорожнього руху, було своєчасно виконано вимоги п. 12.3 ПДР, та він не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до лінії руху автомобіля АЗЛК-2140. Тому суд дійшов вірного висновку про те, що в даному випадку в діях водія ОСОБА_5 відсутня об'єктивна сторона складу злочину, зокрема, відсутня основна складова об'єктивної сторони складу злочину - причинно-наслідковий зв'язок між порушенням та наслідками.

Даних, які б свідчили, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули б скасування постановлених у справі судових рішень, не виявлено.

Апеляційний розгляд проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені представником потерпілої та прокурором в апеляційних скаргах доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційних скарг, належним чином перевірено й спростовано. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 4 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 березня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, касаційні скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 та прокурора - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15