Справа № 645/5630/14-к
Провадження № 1-кп/645/404/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2014 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мерефа Харківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше засудженого: 31.03.2003 року за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ст.ст. 395, 15, 309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, 03.12.2008 року вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова за ч.2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, 13.10.2009 року вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ст. 309 ч.2, 395 КК України до 3 років позбавлення волі, вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.08.2013 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України до 1 року і 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України випробувальний термін 1 рік і 6 місяців, вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10.01.2014 року до 1 року 6 місяців і 20 днів позбавлення волі, вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 31.03.2014 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2014 року застосовано ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, скорочено невідбуту частину строку наполовину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, -
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого, цивільних позовів. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Рецидив злочинів, зазначений органом досудового слідства як обтяжуюча покарання обставина, суд такою обставиною не визнає, оскільки повторне скоєння умисного корисливого кримінального правопорушення проти власності обґрунтовано враховано при кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185 КК України, за ознакою повторності, що не створює рецидив кримінальних правопорушень, як обтяжуюче покарання, передбачене ч.1 п.1 ст. 67 КК України.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він в раніше неодноразово засуджений, в тому числі за скоєння умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, знову скоїв кримінальне правопорушення проти власності в період іспитового строку, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують покарання. Судом враховуються відношення обвинуваченого до вчиненого, та наслідки вчиненого злочину, мотив, мета та спосіб вчинення злочинного діяння, визначене законом покарання за вчинене протиправне діяння, характеристики на обвинуваченого.
А тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого слід застосувати покарання, яке суд вважає доцільним і достатнім для його виправлення, у виді позбавлення волі із застосування ст..71 КК України.
Речові докази у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України підлягають поверненню представнику потерпілому.
Цивільний позов і процесуальні витрати у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років і семи місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 31 березня 2014 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Початок строку відбування покарання обчислювати з 28 червня 2014 року.
Міру запобіжного заходу залишити раніше обрану у вигляді тримання під варту.
Речові докази коньяк ТМ «Арарат Ані» об`ємом 0,5 літра, палку ковбаси ТМ «Ситний ряд» сорт «Московський», с/к, вакуумна упаковка, вагою нетто 0,314 грама, які знаходяться на відповідальному зберіганні у заступника керуючого ООО «АТБ-маркет» супермаркету «Продукти №592», після набрання вироком законної сили вважати їй повернутими.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя