Справа № 371/1459/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/18/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 27.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
27 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6
за участю:
прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Олександрівка Миронівського району Київської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :
вироком Миронівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду обвинувачений подав апеляційну скаргу та доповнення до неї. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити.
Свої вимоги обґрунтовує доводами про те, що ухвалений вирок ґрунтується на припущеннях, оскільки висновки суду не підтверджені належними доказами.

Зазначає, що ряд процесуальних документів є недопустимими доказами по справі, зокрема рапорт ОСОБА_9 , оскільки суперечить матеріалам справи; заява про вчинення кримінального правопорушення, яка подана від імені ОСОБА_10 , а підписана ОСОБА_11 ; протокол огляду місця події - не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому викладені недостовірні обставини справи; заява ОСОБА_10 на добровільну згоду на огляд та про отримання речей її доньки, постанова про визнання речовими доказами, а також довідка вартості викраденого тощо.

Вказує, що заявлені ним клопотання щодо проведення експертиз органами досудового розслідування та судом першої інстанції були відхилені, в результаті чого було прийнято незаконне та необґрунтоване рішення.

Зазначає, що у протоколах допиту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказані різні фактичні обставини справи, які за своїм характером є суперечливими.

Звертає увагу, що в суді першої інстанції не були досліджені речові докази та документи.

На вказану апеляційну скаргу подав заперечення прокурор. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Просить вирок Миронівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Зазначає, що вина обвинуваченого підтверджується зібраними та дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження доказами.

За вироком суду, ОСОБА_8 , будучи неодноразово судимим за вироками Миронівського районного та Рокитнянського районних судів Київської області за вчинення кримінальних правопорушень проти власності 1 серпня 2014 року біля 22 години, проходячи по вул.. Леніна м. Миронівка Київської обл.. біля будинку № 19 в напрямку автовокзалу «Миронівка» виявив, що назустріч йому йшли двоє незнайомих осіб жіночої статі, які під час досудового розслідування виявилися ОСОБА_10 та її малолітньою дочкою ОСОБА_11 . Маючи намір на повторне відкрите викрадення чужого (приватного) майна та реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 діючи умисно, швидко почав бігти їм назустріч. Зрівнявшись з ними, ОСОБА_8 з прикладанням сили, з лівої руки малолітньої ОСОБА_12 зірвав жіночу сумочку з шкірозамінника, в якій знаходився мобільний телефон марки « Samsung GT - S 5282» з сім - карткою оператора мобіль зв`язку «Київстар» та сім - картою оператора мобільного зв`язку «МТС», флеш - карткою мікро - SD ємкістю 1 гігабайт. В процесі відкритого заволодіння майном малолітньої ОСОБА_12 , жіноча суми шкірозамінника була пошкоджена, а саме відірвані металеві кільця та карабін на трималась ручка сумки, та ручка сумки залишилась висіти на згині лівої руки потерпилої.
ОСОБА_8 відкрито заволодівши майном малолітньої потерпілої ОСОБА_11 з місця вчинення злочину намагався зникнути та від місця подій побіг в напрямку автовокзалу «Миронівка» віддалившись від потерпілої. Після того, як потерпіла ОСОБА_12 та її мати ОСОБА_13 стали кликати на допомогу, ОСОБА_8 викинув сумку, проте був затриманий невстановленою досудовим слідством особою та залишався на місці до прибуття працівників міліції.
Своїми злочинними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 1115 грн.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи необґрунтованими, оскільки висновки суду щодо винності ОСОБА_8 у вчинені вказаного кримінального правопорушення підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими під час судового розгляду, зокрема:

- показами потерпілої ОСОБА_12 та її законного представника - ОСОБА_10 ; свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які у своїй сукупності підтверджуються й іншими дослідженими під час судового розгляду доказами;
· рапортом помічника начальника оперативного чергового Миронівського РВ ГУ МВС України у Київській області від 01 серпня 2014 року, відповідно до якого цього дня о 22 годині 50 хвилин до чергової частини за номером 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те , що о 22 год. 35 хвилин невідомий чоловік відкритим шляхом заволодів сумочкою з мобільним телефоном її дочки ОСОБА_11 ;
· заявою ОСОБА_10 про притягнення до відповідальності ОСОБА_8 ;
· протоколом огляду місця події від 02 серпня 2014 року, в ході якої ОСОБА_10 видала працівникам міліції викрадену ОСОБА_8 жіночу сумку зі слідами механічних пошкоджень, в якій знаходився мобільний телефон « Samsung GT - S 5282», з двома сім картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС», флеш картки мікро СД;
· протоколом слідчого експерименту від 07 серпня 2014 року за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_12 в ході якого малолітня потерпіла розповідала про обставини заволодіння її сумкою ОСОБА_16 ;
· ілюстованою фототаблицею до протоколу проведення слідчого експерименту на якій зображено місце події.
Відповідно до приписів ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Допустимим є доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України, що відповідає положенням ст. 86 КПК України.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що є недопустимими доказами його винності процесуальні документи, на які послався суд у вироку, а саме рапорт оперативного чергового Миронівського РВ та заява про вчинення кримінального правопорушення надуманими, оскільки незначні розбіжності у часі скоєння грабежу, про що повідомила представник потерпілої ОСОБА_10 телефоном до чергової частини органу внутрішніх справ о 22 год 35 хв. 01.08.2014 року, а у своїй письмовій заяві від 02.08.2014 року, що ОСОБА_8 01.08.2014 року близько 22 години вчинив відкрите заволодіння майном її дочки не є такими, що свідчать про непричетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Що стосується доводів про недопустимість таких доказів, як протокол огляду місця події, заяви ОСОБА_10 на добровільну згоду на огляд та про отримання речей її доньки, постанови про визнання речовими доказами, довідки вартості викраденого, то вони є безпідставними, оскільки апелянтом не наведено будь - яких відомостей, які б свідчили про недостовірність їх змісту.
Щодо доводів обвинуваченого в частині розбіжностей у показах потерпілої та її законного представника, колегія суддів вважає слушними, однак як вбачається із матеріалів справи та всіх зібраних по справі доказів у їх сукупності, вказані розбіжності щодо часу вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим та точності відстані, яку останній подолав із сумочкою потерпілої не впливають на правильність кваліфікації його дій та не спростовують факту вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і відповідно до положень ст. 409 КПК України, не є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.
Доводи ОСОБА_8 в частині того, що під час судового розгляду не були досліджені речові докази та документи є безпідставними, оскільки спростовуються звукозаписом судового засідання від 15 жовтня 2014 року.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення, об`єктивно, повно та всебічно перевірив зібрані по даному кримінальному провадженню докази і дав їм належну юридичну оцінку, які в своїй сукупності є достатніми для визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам, передбачених ст. ст. 370, 374 КПК України.

Істотних порушень кримінально процесуального закону під час судового розгляду кримінального провадження, які потягли б за собою зміну чи скасування вироку суду колегією суддів не встановлено.

Судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його характеристики, та те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом не встановлено.
Призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність даних протоколу про його затримання від 02 серпня 2014 року фактичному часу його затримання, то вони є слушними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 був затриманий і доставлений до Миронівського РУ ГУ МВС України у Київській області 01 серпня 2014 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку суду в частині визначення початку строку відбування покарання обвинуваченим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України змінити.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його фактичного затримання з 01 серпня 2014 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді

З оригіналом згідно: /підпис/

Головуючий ОСОБА_3