Справа № 761/6142/15-к
Провадження №1-кп/761/501/2015
В И Р О К
Іменем України
17 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0013968, у якому

гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Запоріжжя, громадянин України, українець, який перебуває у шлюбі, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , судимий

· 09.04.2012 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., штраф сплачений 23.04.2012;

· 12.02.2013 Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення з іспитовим строком 3 роки;

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що він 14.12.2014 приблизно о 13.00 год., проходячи повз будинок №16/8 по вул. Пушкінській у м. Києві, звернув увагу на магазин «Студія Дизайну Муар», всередині якого світло було вимкнуте, на вивісці було вказано, що неділя є вихідним днем. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вторгнення у приміщення вказаного магазину, обвинувачений проник до нього всупереч волі законного володільця ОСОБА_5 . Пробувши у приміщенні магазину близько трьох хвилин, ОСОБА_7 був затриманий працівниками відділу державної охорони.

Будучи допитаним під час судового розгляду, ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого діяння не визнав, повідомивши, що у зазначений у даному вироку день він прогулювався вулицями м. Києва. Близько 13-ої год., проходячи біля магазину «Студія Дизайну Муар» по вул. Пушкінській, побачив всередині штори, меблі. Оскільки це є сферою його професійної діяльності - зацікавився та вирішив зайти до магазину, думав, що останній працює. Відчинивши вхідні двері, він пройшов до приміщення, став роздивлятися. Через 2-3 хвилини приїхали працівники міліції, які його затримали. Він не переховувався, спроб зникнути не застосовував, на запитання працівників міліції одразу відгукнувся, повідомивши про свою присутність у приміщенні. Ніякі предмети у даному в магазині не переміщував, у тому числі і сейф. Наміру вчинити крадіжку у нього не було. Винуватим себе не визнає, тому що не розумів, що проникає до магазину незаконно.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого, оскільки вони спростовуються сукупністю інших досліджених судом доказів.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_5 показала, що є власницею магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». За режимом роботи магазину неділя є вихідним днем. У неділю 14.12.2014 приблизно о 12-й год. їй зателефонували з служби охорони та повідомили, що на об`єкті спрацювала сигналізація, що свідчить про спробу проникнення до її магазину. На пропозицію приїхати вона відповіла відмовою з огляду на неможливість залишити без нагляду малолітню дитину. Приблизно хвилин через сорок їй знов зателефонували та зазначили, що відбулося проникнення до магазину і ця особа затримана. Приїхавши до магазину, вона побачила там обвинуваченого, двох охоронців. Оглянувши приміщення магазину, вона звернула увагу на те, що з кабінету бухгалтерії витягнутий сейф, який лежав біля вхідних дверей, подряпини на підлозі свідчили, що сейф переміщався шляхом його волочіння. Шухляди у робочих столах були відкриті, документи розкидані, монітори здвинуті. З магазину були викрадені коштовні бронзові статуетки, великий чемодан із зразками продукції. Загальна сума викраденого майна оцінюється потерпілою приблизно у дві тисячі доларів США.

Крім того, потерпіла просила взяти до уваги, що двері до магазину добре закривались, навіть у робочі дні вони зачинені. Вхід до магазину не є вільним, у зв`язку з тим, що там обслуговуються лише окрема категорія громадян, тому відвідувачі потрапляють всередину лише за попередньою домовленістю з нею.

Працівники міліції перевіряли телефон обвинуваченого, останніми були зафіксовані розмови затриманого з його братом. Як вона зрозуміла з пояснень ОСОБА_7 на місці події, вони з братом збиралися вчинити крадіжку з магазину, а викрадене вивезти заздалегідь підготовленою машиною.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що він, як працівник відділу державної служби охорони, у складі групи двічі виїжджав на об`єкт - приміщення магазину по АДРЕСА_2 . Спочатку спрацювала сигналізація, група прибула до даного об`єкту, однак вхідні двері виявились зачиненими, слідів проникнення вони не виявили. Згодом, хвилин через сорок оператор знову повідомив їх про спрацювання сигналізації. Прибувши цього разу, вони виявили відчинені двері. Коли свідок зайшов всередину, на його крик обізвався обвинувачений, який став пояснювати, що зайшов до магазину як покупець. У приміщенні магазину світло не горіло, були сутінки, тому сейф, який знаходився біля вхідних дверей він помітив не зразу. Затриманого вони передали слідчо-оперативній групі, яка приїхала через декілька хвилин.

Свідок ОСОБА_9 дав суду аналогічні показання.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.12.2014 та фототаблиці до нього виявлені сліди волочіння довжиною приблизно 15 м, сейф у закритому стані знаходиться біля вхідних дверей магазину. Під час огляду у обвинуваченого вилучено пару шкіряних рукавиць, два сліди відбитків тканини з вхідних дверей, два сліди відбитків тканини з поверхні сейфу.(а.с.29-44)

Згідно з висновком експерта ОСОБА_10 від 31.12.2014 № 1697 за наслідками проведення судової трасологічної експертизи слід з вхідних дверей за загальними ознаками відноситься до виду рукавичок, зразком якого являються рукавички, вилучені під час огляду місця події.( а.с.61-66)

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до володіння особи.

Разом з цим, досліджені судом докази, зокрема, показання потерпілої про фактичне викрадення з приміщення магазину майна, результати огляду місця події, якими виявлені наслідки замаху на крадіжку сейфу, приводять суд до переконання про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого. Незаконне проникнення до приміщення у даному випадку є лише способом вчинення більш тяжкого злочину.

Підтверджують даний висновок і показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , згідно з якими вони прибули на місце спрацювання сигналізації через декілька хвилин, що у сукупністю з виявленими наслідками проникнення фактичним викраденням чужого майна свідчить про наявність підстав для підозри вчинення ОСОБА_7 спільно з іншими особами кримінального правопорушення, яке не охоплюється пред`явленим останньому обвинуваченням.

Статтею 338 КПК України прокурору надано право змінити обвинувачення у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Разом з тим, прокурор даною можливістю не скористався, наполягаючи на визнанні ОСОБА_7 винуватим саме за ч.1 ст.162 КК України.

Ст. 337 КПК обмежує повноваження суду у визначенні обсягу обвинувачення, зобов`язуючи здійснювати судовий розгляд виключно у межах пред`явленого обвинувачення.

З огляду на зазначене, суд надає оцінку наявності в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Статтею 368 КПК України встановлено, що суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, у тому числі питання, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Суд, відповідно до ст.94 КПК України оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.1 ст.162 КК України, оскільки інкриміновані йому дії утворюють склад іншого, більш тяжкого злочину, обвинувачення у якому ОСОБА_7 не пред`явлено.

У силу ч.2 ст.17 КПК ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа.

Враховуючи викладене, керуючись ч.1 ст.162 КК України, ст.17, ч.1 ст.373, ст. 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст.162 КК України.

Речові докази, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити їй як власниці, решту - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді застави скасувати, грошові кошти у сумі 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) грн. повернути заставодавцеві - ОСОБА_12 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1