У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Скотаря А.М.,

суддів

Кравченка К.Т., Жука В.Г.

розглянувши
у судовому засіданні у м. Києві 22 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою представника потерпілих ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3
на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2005 року,

у
с т а н о в и л а:

2 жовтня 2003 року, приблизно о 19
годині 45 хвилин, ОСОБА_4, керуючи автомобілем “Рено” державний номерний знак
НОМЕР_1 і рухаючись вулицею “Миколаївська дорога” у місті Одесі, вчинив наїзд
на пішоходів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які перетинали дорогу у невстановленому для
переходу місці. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_1
заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть, а потерпілому
ОСОБА_2 - небезпечні для життя тяжкі тілесні ушкодження.

Постановою старшого слідчого СВ з ДТП СУ ВГУ УМВС України в Одеській
області від 25 травня 2005 року кримінальну справу за фактом
дорожньо-транспортної пригоди провадженням закрито на підставі п.2 ст.6 КПК України, за відсутністю у діях
ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки водієм
автомобіля не допущено порушень вимог Правил дорожнього руху України.

Адвокат ОСОБА_3 діючи в інтересах потерпілих ОСОБА_1 і ОСОБА_2, не погоджуючись
із зазначеною постановою слідчого, звернувся зі скаргою до місцевого суду.

30 вересня 2005 року Київський районний суд м. Одеси задовольнив скаргу
представника потерпілих і скасував зазначену постанову слідчого щодо ОСОБА_4, а
кримінальну справу направив прокурору м. Одеси для відновлення досудового
слідства.

На зазначену постанову місцевого суду прокурор, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, подав апеляцію.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2005 року
постанову Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2005 року
скасовано, а постанову старшого слідчого СВ по ДТП СУ ВГУ УМВС України в
Одеській області від 25 травня 2005 року про закриття кримінальної справи за
фактом дорожньо-транспортної пригоди, на підставі п.2 ст.6 КПК України, за
відсутністю у діях ОСОБА_4 складу злочину - залишено без зміни.

У касаційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_1 і ОСОБА_2, захисник
ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду. Вважає, що апеляційний суд
дійшов висновку про скасування постанови місцевого суду і залишення без зміни
постанови слідчого про закриття справи, без належної перевірки фактичних
обставин справи, із істотним порушенням кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги представника
потерпілих - захисника ОСОБА_3, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги і призначення
даної справи до розгляду у Верховному Суді України із повідомленням
заінтересованих осіб.

Висновок судової колегії апеляційного суду щодо помилковості рішення
місцевого суду у даній справі ґрунтується на матеріалах досудового слідства та
зібраних доказах.

Відповідно до вимог ст. 2366 КПК України, суд, перевіряючи
скаргу, повинен перевірити чи були при закритті
кримінальної справи дотримані вимоги передбачені ст. ст. 213 та 214 КПК
України.

Місцевий суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що орган досудового
слідства порушив вимоги ст. 22 КПК України і не прийняв заходів для всебічного,
повного та об'єктивного дослідження обставин справи.

При цьому суд вдався до аналізу та оцінки зібраних доказів, визнав за
необхідне взяти до уваги показання потерпілого, та провести певні слідчі дії, у
тому числі й провести повторну автотехнічну експертизу.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляції прокурора, дійшов висновку, що
місцевий суд дав помилкову оцінку окремим доказам, належним чином не взяв до
уваги те, що органи досудового слідства ретельно та достатньо повно перевірили
усі обставини справи. Відповідно до вимог закону, органи слідства перевірили
наявність підстав, зазначених у ст. 6 КПК України і визнали, що в діях ОСОБА_4
немає складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи захисника, викладені ним як заперечення, і які тотожні доводам касаційної скарги, були
ураховані під час розгляду апеляції прокурора.

Апеляційний суд належним чином умотивував, чому він вважає рішення
місцевого суду безпідставним і необґрунтованим, і колегія суддів знаходить це
рішення переконливим.

Зокрема, доводи захисника про те, що не встановлено спрямованість
травмуючого удару, не відповідають матеріалам справи. Під час досудового
слідства, шляхом відтворення обстановки та обставин події було встановлено
напрямок руху пішоходів.

Посилання захисника на те, що висновок автотехнічної експертизи про
відсутність у водія автомобіля технічної можливості зупинитися є помилковим, не
можна вважати підставним і таким, що заслуговує на увагу, оскільки, суд
урахував висновок експерта у сукупності із іншими доказами у справі і його
рішення відповідає дійсності і фактичним обставинам справи.

Місцевий суд не звернув увагу на те, що відповідно до висновків двох
автотехнічних експертиз, проведених на підставі показань водія автомобіля
ОСОБА_4 і потерпілого ОСОБА_2, водій авто не мав технічної можливості
зупинитися та уникнути зіткнення із пішоходами, які раптово з'явилися на смузі
руху автомобіля та ще й у невстановленому для пішоходів місці переходу.

Не взято до уваги місцевим судом й те, що у справі проведено дві
медико-криміналістичні експертизи, у тому числі й комплексна, піддавати сумніву
їх компетентність та обґрунтованість підстав немає, на що правильно вказав суд
апеляційної інстанції.

Твердження захисника про те, що не потерпілі пішоходи порушили правила
дорожнього руху, а водій автомобіля повинен був бути більш уважним і тоді він
би мав можливість уникнути наїзду на потерпілих, не мають під собою жодних
підстав.

Оцінка доказів та їх тлумачення за власним розсудом, яку у скарзі намагався
зробити захисник, не спростовують
висновки апеляційного суду, і є непереконливими, а тому колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення скарги захисника та призначення справи до
розгляду з повідомленням заінтересованих осіб.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

представнику потерпілих ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - захиснику ОСОБА_3 у задоволенні
касаційної скарги - відмовити.

Судді:

Скотарь А.М. Кравченко К.Т. Жук В.Г.