Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Лагнюка М.М.,

суддів Тельнікової
І.Г., Франтовської Т.І.,

за участю прокурора Чупринської Є.М.,

розглянула у судовому засіданні у м.
Києві 7 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційними скаргами
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом апеляційної інстанції,
захисника ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_2 на вирок
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області від 23 жовтня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Вінницької області від 25 грудня 2013
року.

Вироком Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 23 жовтня 2013 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого
вироком Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 23.11.2007 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2
ст. 190, КК України на 4 роки позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України
звільненого від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 2
роки,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років
позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК
України, за сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим ОСОБА_2 остаточно
визначено покарання 6 років
позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК
України, за сукупністю вироків, до
призначеного покарання частково
приєднано невідбуту частину покарання
за вироком Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 23.11.2007 року та остаточно
визначено ОСОБА_2 покарання 6 років 6
місяців позбавлення волі з
конфіскацією майна.

Вирішені питання про речові докази та
судові витрати у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 25 грудня 2013 року вирок
залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнаний
винним у тому, що він 29 лютого 2008 року
приблизно о 10 годині, по вул. Київська, 2
в м. Могилів - Подільський, застосував
фізичне насильство, яке не є
небезпечним для життя і здоров'я
ОСОБА_3, наніс йому шість ударів долонею
руки по обличчю, завдавши фізичного
болю, власноручно відкрив кишені його
одягу та відкрито викрав мобільний
телефон марки "Нокія-3250" вартістю 1143
грн.

5 вересня 2012 року приблизно о 14 год. 30 хв.
ОСОБА_2, перебуваючи по вул. Дачна, 31 в м.
Могилів-Подільський, під час
оперативної закупівлі збув за 70 грн.
ОСОБА_4 паперовий згорток із
подрібненою речовиною рослинного
походження зеленого кольору, яка
згідно з висновком судово-хімічної
експертизи є особливо небезпечним
наркотичним засобом, обіг якого
заборонено - канабісом, масою 1,78 г у
перерахунку на висушену речовину.

12 вересня 2012 року приблизно о 17 годині,
ОСОБА_2, перебуваючи по вул. Дачна, 31 в м.
Могилів-Подільський, під час
оперативної закупівлі збув за 70 грн.
ОСОБА_4 паперовий згорток із
подрібненою речовиною рослинного
походження зеленого кольору, яка
згідно з висновком судово-хімічної
експертизи є особливо небезпечним
наркотичним засобом, обіг якого
заборонено - канабісом, масою 1,87 г у
перерахунку на висушену речовину.

14 вересня 2012 року приблизно о 18 год.
ОСОБА_2, перебуваючи по вул. Дачна, 31 в м.
Могилів-Подільський, під час
оперативної закупівлі збув за 50 грн.
ОСОБА_4 паперовий згорток із
подрібненою речовиною рослинного
походження зеленого кольору, яка
згідно з висновком судово-хімічної
експертизи є особливо небезпечним
наркотичним засобом, обіг якого
заборонено - канабісом, масою 1,66 г у
перерахунку на висушену речовину.

16 вересня 2012 року приблизно о 12 год. 30
хв. ОСОБА_2, перебуваючи по вул. Дачна, 31
в м. Могилів-Подільський, під час
оперативної закупівлі збув за 50 грн.
ОСОБА_4 паперовий згорток із
подрібненою речовиною рослинного
походження зеленого кольору, яка
згідно з висновком судово-хімічної
експертизи є особливо небезпечним
наркотичним засобом, обіг якого
заборонено - канабісом, масою 1,55 г у
перерахунку на висушену речовину.

Такі дії ОСОБА_2 судом кваліфіковані за
ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите
викрадення чужого майна (грабіж)
вчинений повторно, поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, та ч. 2 ст.
307 КК України, як незаконне придбання
та зберігання наркотичних засобів з
метою збуту та незаконний збут
наркотичних засобів, вчинений
повторно, якщо предметом таких дій були
особливо небезпечні наркотичні засоби.

У касаційній скарзі захисник
засудженого ставить питання про
скасування постановлених судових
рішень та закриття справи за
відсутністю в діях ОСОБА_2 складів
інкримінованих злочинів та
відсутність достовірних доказів, які б
підтверджували вину його підзахисного,
неправильне застосування
кримінального та істотні порушення
кримінально-процесуального законів.
Вказує на неналежність, недопустимість
та неправильну оцінку доказів у справі.
Наголошує, що кримінальна справа за ч. 2
ст. 186 КК України розслідувалася поза
межами процесуальних строків
досудового розслідування. Повідомляє,
що матеріали оперативних закупівель на
які послався суд, як на докази вини його
підзахисного, не відповідають вимогам
чинного законодавства, також не
встановлений та не допитаний у справі
понятий ОСОБА_5 Крім того, суд у вироку
послався на докази, які були отримані
без участі захисника, та не звернув
увагу, що ОСОБА_2 був затриманий не у
зв'язку зі збутом наркотичних засобів.
Повідомляє, що суд апеляційної
інстанції на вказані порушення вимог
закону увагу не звернув, а тому
підлягає скасуванню і його ухвала.

У касаційній скарзі прокурор ставить
питання про зміну постановлених
судових рішень та виключення з
кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК
України обвинувачення у незаконному
придбанні та зберіганні особливо
небезпечних наркотичних засобів з
метою збуту.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який частково підтримав
касаційні скарги, вважав ухвалу
апеляційного суду такою, що не
відповідає вимогам
кримінально-процесуального закону і
просив її скасувати, а справу направити
на новий апеляційний розгляд,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів вважає, що вони
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України,
підставою для скасування вироку,
ухвали чи постанови, є істотне
порушення вимог
кримінально-процесуального закону.

Згідно з вимогами статей 362 і 365 КПК
України суд апеляційної інстанції
зобов'язаний перевірити всі доводи
апеляції, в тому числі, при
необхідності, і шляхом проведення
судового слідства.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК України в
ухвалі апеляційного суду має бути
зазначено суть апеляції, короткий
виклад пояснень осіб, які брали участь
у судовому засіданні, і докладні мотиви
прийнятого судом рішення. В ухвалі
повинні бути проаналізовані і
співставлені з наявними у справі
доказами всі доводи апеляцій і на них
дана вичерпна відповідь, а у разі
залишення апеляції без задоволення в
ухвалі мають бути зазначені підстави,
через які апеляцію визнано
необґрунтованою.

Залишаючи апеляцію захисника без
задоволення, апеляційний суд з
вказаних вимог закону не дотримався, з
достатньою повнотою не перевірив
твердження апелянта, не дав вичерпних
відповідей на усі доводи апеляції, не
навів в ухвалі переконливих підстав
прийняття такого рішення.

Захисник засудженого порушував
питання про скасування вироку
міськрайонного суду з мотивів
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи,
неправильного застосування
кримінального закону, істотного
порушення кримінально-процесуального
закону. Зокрема, наголошував, що справа
за ч. 2 ст. 186 КК України розслідувалася
поза межами процесуальних строків
розслідування, матеріали справи не
містять даних про продовження строків
досудового розслідування з 2008 до 2012
року. Вказував, що матеріали
оперативних закупівель на які послався
суд, як на докази вини його
підзахисного, не відповідають вимогам
чинного законодавства про
оперативно-розшукову діяльність,
відсутні дані про заведення
оперативно-розшукувої справи щодо
ОСОБА_2

Суд, як і орган досудового слідства,
висновок про вчинення ОСОБА_2 дій, за
які його засуджено за ч. 2 ст. 307 КК
України, обґрунтував даними
оперативних закупівель у нього
наркотичних засобів громадянином
ОСОБА_4, актами огляду покупця,
протоколами добровільної видачі
наркотичних засобів.

Свою винуватість у збуті будь-кому
наркотичних засобів, ОСОБА_2
категорично заперечував.

Всі оперативні закупки наркотичного
засобу проводилися на підставі однієї
постанови про оперативну закупку
наркотичних засобів від 15.05.2012 року,
проведення яких доручалося одній особі
ОСОБА_4

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність» від 18
лютого 1992 року у кожному випадку
наявності підстав для проведення
оперативно-розшукової діяльності
порушують оперативно-розшукову справу.
Без її порушення проводити такі заходи
заборонено. Оперативні закупівлі
проводяться в строки ведення
оперативно-розшукових справ. В
матеріалах кримінальної справи
відсутні будь-які відомості про
порушення такої справи щодо ОСОБА_2, про
що зазначав захисник у своїй апеляції
на вирок суду, посилаючись на
необхідність перевірити законність
проведення оперативних закупівель та
достовірність отриманих під час них
даних.

Також, згідно з обвинуваченням, ОСОБА_4
телефонував засудженому і домовлявся
про купівлю наркотичних засобів, а
потім проводив закупівлі. Проте, факти
таких дзвінків і розмов або їх
відсутність у дні оперативних
закупівель наркотичних засобів не
встановлювалися, доводи сторони
захисту з цього приводу не
перевірялися судом першої інстанції.

Проте, апеляційний суд належним чином
не перевірив доводи захисника щодо
дотримання порядку проведення
оперативно-розшукових заходів,
невідповідності вироку фактичним
обставинам справи, однобічність і
неповноту досудового і судового
слідства, не перевірив доводи апеляцій
щодо недопустимості доказів.

Крім того, апеляційний суд взагалі не
перевірив та не надав відповіді на
доводи апеляції захисника ОСОБА_1 про
розслідування кримінальної справи
щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 186 КК України поза
межами процесуальних строків
розслідування і не надав ґрунтовної
відповіді на доводи, викладені в
апеляції захисника.

Залишаючи апеляцію захисника без
задоволення, апеляційний суд з
достатньою повнотою не перевірив
твердження апелянта, не дав вичерпних
відповідей на усі доводи апеляції, не
навів в ухвалі переконливих підстав
прийняття рішення про залишення вироку
без зміни. Зосередившись виключно на
висновках, викладених у вироку,
переконливих мотивів залишення
апеляції без задоволення в ухвалі не
навів, а обмежився формальним
переліченням доказів, показань свідків
та документів, які наведені у вироку
суду першої інстанції. Фактично доводи
апеляції захисника засудженого
апеляційний суд залишив поза увагою, в
загальних фразах вказав, що
погоджується з рішенням суду першої
інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвала апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 377 КПК України, а
тому підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий апеляційний
розгляд.

При новому апеляційному розгляді
справи, суду апеляційної інстанції
слід врахувати наведене, ретельно
перевірити зібрані у справі докази, за
необхідності і шляхом проведення
судового слідства, дати їм та висновку
суду першої інстанції належну оцінку, і
з урахуванням інших доводів касаційних
скарг захисника засудженого та
прокурора, в залежності від
встановленого, постановити законне та
обґрунтоване рішення з викладенням в
ньому аналізу доказів і ґрунтовних
мотивів його прийняття.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 394-396 КПК України 1960 року п. п. 11, 15
розділу XI «Перехідні положення»
Кримінального процесуального кодексу
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, та захисника
ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької
області від 25 грудня 2013 року щодо
ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на
новий апеляційний розгляд.

Судді:

М.М.Лагнюк І.Г.Тельнікова
Т.І.Франтовська