АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/103/15 Справа № 183/4439/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001702, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше не судимий, який мешкає: АДРЕСА_1 ,

який визнаний не винуватим та виправданий у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України.

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

виправданого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_9 ,

Встановила:

Згідно вироку суду визнано ОСОБА_6 не винуватим та виправдано у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України., за відсутністю в діях складу злочину.

В апеляції та змінах до апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції не згоден з вироком у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, а саме необгрунтованим виправданням обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України. За наявності суперечливих показань обвинуваченого та потерпілої, усі докази по справі підлягають ретельному дослідженню та наданню відповідної оцінки, що судом. На його думку не зроблено. Вважає, що судом не було належно досліджено виникнення синців на лівій гомільці потерпілої, які згідно висновків судово-медичних експертиз № 337/Е/Д від 28.04.2014 року, № 477/Е від 10.06.2014 року, № 478/Е/Д від 10.06.2014 року, які у своїй сукупності та кожний окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості та заначені тілесні ушкодження відповідають даті події та могли утворитися при механізмі вказаному потерпілою під час проведення слідчого експеременту від 10.06.2014 року. Судом же взято до уваги лише покази обвинуваченого та судово-медичну експертизу № 883/Е/ЗД від 08.10.2014 року, згідно висновку якої не розкрито механізм утворення синців на лівій гомільці потерпілої. Також вважає, що суд не надав належної оцінки показанням обвинуваченого, які не узгоджуються з іншими доказами у справі, а саме з показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , наданих під час досудового слідства та судового розгляду. Просить виправдовувальний вирок скасувати, ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 50 неоподаткованих мінімувів, тобто 850 гривень.

Як вбачається з вироку, органом досудового розслідування ОСОБА_6 було інкриміновано те, що 24.04.2014 року, близько 08.00 години біля подвір`я будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_12 , між ним та останньою, виникла сварка, в результаті чого у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .. При цьому ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, завдав удар долонею правої руки в область грудей ОСОБА_12 , яка від удару впала на землю, вдарившись при цьому сідницями та затилком, а також наніс потерпілій один удар правою ногою в область лівої сідниці, а також два удари правою ногою в область лівої гомілки. В результаті потерпілій ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у виді синців на лівій сідниці, лівій гомілці, які згідно висновку судово-медичного експерта № 477/Е від 10.06.2014 року відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано.

В суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_8 підтримав апеляцію, повторив доводи, викладені в ній, та просив постановити відносно ОСОБА_6 обвинувальний вирок. Такої ж думки і прокурор ОСОБА_7 ..

Виправданий ОСОБА_6 , та його адвокат ОСОБА_9 , просили залишити вирок місцевого суду без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, дослідивши відповідні документи, колегія суддів вважає, що вирок є законним та обґрунтованим, а принесена апеляція прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляції прокурора про незаконність виправдувального вироку відносно ОСОБА_6 , колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 55, 62 Конституції України та загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що після всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи у суду виник непереборний та розумний сумнів щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що потягло за собою винесення виправдувального вироку.

На думку автора обвинувального акту, та прокурора, який його затвердив, в якості доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України повинні були слугувати покази потерпілої ОСОБА_12 про те, що між нею та обвинуваченим ОСОБА_6 давно тривають неприязні відносини стосовно меж їх сусідніх земельних ділянок. 24.04.2014 року близько 08.00 години її чоловік ОСОБА_11 пішов до магазину, а вона з сапою полола квіти за подвір`ям будинку та побачила ОСОБА_6 з битою в руках, який перебував у стані алкогольного сп`яніння і погрожував вбити її чоловіка, який до цього часу повертався з магазину. Вона залишила сапу, підбігла до чоловіка, взяла у нього сумку з продуктами харчування, поставила її на землю та відкрила хвіртку до свого подвір`я, хотіла взяти сумку, щоб занести її до подвір`я, однак ОСОБА_6 штовхнув її долонею в груди і вона впала на землю вже на території свого подвір`я. Після цього ОСОБА_6 наніс їй ногами близько 30 ударів по різним частинам тіла, від ударів вона перекачувалася, а ОСОБА_13 продовжував ногами наносити їй удари по спині, по голові, по ногам. Від ударів вона втратила свідомість і більше години пролежала на території свого домоволодіння. В цей час ОСОБА_6 продовжував з битою ганяти її чоловіка по всій вулиці.

Свої пояснення ОСОБА_12 , як вказано в обвинувальному акті, вона підтвердила і в ході слідчого експерименту від 10.06.2014 року, в ході якого показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 24.04.2014 року, а саме , що ОСОБА_6 підійшов до неї та почав кричати, потім наніс їй один удар долонею правої руки в область грудей. Від цього удару вона впала на підлогу, вдарившись сідницями та затилком. Коли потерпіла лежала на підлозі, ОСОБА_6 наніс три удари в поясницю правою ногою, а також чотири удари правою ногою в область лівої гомілки (а.к.п. 35,36).

Також обвинувачення було побудовано на показаннях свідка ОСОБА_11 про те, що 24.04.2014 року коли він повертався з магазину, до нього підійшла жінка та забрала сумку з продуктами, а ОСОБА_6 був позаду нею з битою, тому ОСОБА_12 сказала, щоб він не йшов додому. ОСОБА_6 намагався наздогнати його, а потім повернувся і підійшов до його жінки, яка в цей час відкрила хвіртку та хотіла занести сумку з продуктами, тому повернулася, а ОСОБА_6 вдарив її рукою в груди. При цьому свідок не бачив, як ОСОБА_6 наносив удари ногами по тілу ОСОБА_12 , а на відстані 10 метрів чув глухі удари, кількість яких не пам`ятає. Після цього ОСОБА_6 вийшов з подвір`я будинку АДРЕСА_2 , переломив сапу та закрив нею хвіртку.

Крім цього, обвинувачення було побудовано і на показах свідка ОСОБА_10 про те, що 24.04.2014 року близько 08.00 години він бачив, як ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_12 ногами по всьому тулубу, а вона в цей час лежала на території свого подвір`я.

Обвинувачення ґрунтувалося і на висновку судово-медичної експертизи № 337 від 28.04.2014 року, у відповідності до якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у виді синців на лівій сідниці, лівій гомілці, які у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, за давністю утворення можуть відповідати даті події - 24.04.2014 року (а.к.п. 32); а згідно висновку судово-медичної експертизи № 447/Е від 10.06.2014 року, враховуючи характер та локалізацію знайдених тілесних ушкоджень на потерпілій, можливо вважати, що потерпілій було заподіяно, не менше трьох травматичних дій (а.к.п. 34). Згідно висновку судово-медичної експертизи № 478/Е/Д від 11.06.2014 року у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у виді синців на лівій сідниці, лівій гомілці, та могли утворитися при механізмі, вказаному потерпілою під час проведення слідчого експерименту за її участю, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могла бути нога людини (а.к.п. 40).

Однак, як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 не визнавав себе винним у вчиненні вказаного злочину та показав, що вранці 24.04.2014 року його жінка ОСОБА_14 повернулася додому з магазину та поскаржилася йому, що її образили сусіди ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Він вийшов на вулицю, хотів підійти до ОСОБА_11 поспілкуватися, однак ОСОБА_12 замахнулася на нього сапою, тому він відштовхнув її від себе, від чого та дійсно впала на землю на території свого подвір`я біля хвіртки. Після цього він вихопив у неї сапу, переломив її, та закрив черенком хвіртку. ОСОБА_11 в цей час втік від подвір`я свого будинку, а він повернувся до своєї дружини, яка вже викликала міліцію. При цьому обвинувачений визнав себе винним лише в тому, що відштовхнув від себе ОСОБА_12 , яка і могла отримати від падіння тілесні ушкодження на сідницях, а на гомілці - від удару об щебень, який розсипаний у них біля хвіртки. Умислу у нього на спричинення тілесних ушкоджень не було, жодних ударів ногами по лежачій жінці він не наносив, у стані алкогольного сп`яніння не перебував.

В якості свідка була допитана ОСОБА_14 , яка показала, що 24.04.2014 року, проходячи по вул. Базарній їх сусід ОСОБА_11 почав її ображати нецензурною лайкою, а потім вдарив сумкою по плечу, а ОСОБА_15 вдарила її сапою по нозі. Вона прийшла додому та поскаржилася чоловікові, і той дійсно одразу вийшов на вулицю, а вона в цей час викликала міліцію. Також вона пояснила, що чоловік був тверезим, а пояснення ОСОБА_15 є неправдивими.

Оцінюючи докази, подані стороною обвинувачення, суд правильно звернув увагу на те, що між сусідами ОСОБА_16 та ОСОБА_13 протягом тривалого часу продовжуються неприязнені стосунки, в тому числі і з приводу правильності меж земельних ділянок. На користь цієї обставини слугує той факт, що згідно копія ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.02.2014 року, позов ОСОБА_12 до ОСОБА_6 з вказаного приводу, було залишено без задоволення. За поясненнями останнього, саме з цього приводу остання і почала активно виказувати помсту та невдоволення, та обумовила його у скоєнні побиття 24.04.2014 року, якого він фактично не вчиняв.

28.04.2014 року, тобто через 4 дні, коли проводилося судово-медичне обстеження потерпілої, на її тілі судово-медичним експертом знайдено синці на лівій сідниці та лівій гомілці, потерпілій було заподіяно не менше 3-х травматичних дій, інших тілесних ушкоджень, на які вказувала потерпіла в ході судового розгляду та які б свідчили про велику кількість травматичних дій зі сторони ОСОБА_6 , судово-медичним експертом не знайдено. Даних про отримання медичної допомоги безпосередньо після події потерпілою не представлено.

В ході слідчого експерименту 10.06.2014 року потерпіла ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_6 наніс їй удар в область грудей долонею руки, від удару вона впала та вдарилася сідницями та затилком, а ОСОБА_6 наніс три удари ногою в поясницю, а також чотири удари правою ногою в область лівої гомілки, після чого пішов геть.

В ході судового розгляду, за клопотанням сторони захисту був проведений слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , в ході якого останній показав, що спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 відбулося внаслідок його необережної дії, коли він лише відштовхнув від себе рукою ОСОБА_12 , яка від цього, враховуючи вік та тучність тіла, впала на землю. Будь-яких ударів руками чи ногами по потерпілій він не наносив. Тобто ОСОБА_6 об`єктивно діяв з необережності (а.к.п. 70-73). Механізм утворення тілесного ушкодження у виді синця на лівій сідниці потерпілої розкритий обвинуваченим ОСОБА_6 і виник від падіння потерпілої з висоти власного росту на сідниці, після надання її тілу прискорення, про що свідчить висновок судово-медичної експертизи № 883/Е/3Д від 08.10.2014 року (а.к.п. 81-82). Падіння потерпілої з висоти власного росту після поштовху ОСОБА_6 не оспорювалося і потерпілою. Суд вірно зробив висновок, що тілесне ушкодження у виді синців на лівій гомілці потерпілої виникло також від необережної дії обвинуваченого.

Колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає сумнівними показання ОСОБА_12 відносно значної кількості нанесених їй ОСОБА_17 ударів та втрати свідомості., остільки судово-медичний експерт при проведенні судово-медичної експертизи не знайшов на її тілі інших синців, чи тілесних ушкоджень ніж ті, про які вказано у його висновку. Об`єктивних доказів щодо навмисного нанесення удару ОСОБА_6 , перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

Оцінюючи показання потерпілої, отримані в ході судового розгляду, в сукупності з доказами, поданими стороною обвинувачення та отриманими в ході досудового розслідування, суд прийшов до висновку, що покази потерпілої, на підставі яких проводився слідчий експеримент та подальші судово-медичні експертизи, не узгоджуються з її показами, даними в ході судового розгляду та визнав показання потерпілої, як не достовірні.

При цьому суд прийшов до обґрунтованого висновку, що її покази не узгоджуються, як з точки зору суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яка характеризується лише умисною формою вини, так і точки зору об`єктивної сторони, яка характеризується діями, спрямованими на навмисне заподіяння тілесних ушкоджень.

Суд критично оцінив і пояснення свідка ОСОБА_10 , визнавши їх недостовірними, оскільки вони були суперечливими та непослідовними, з застосуванням нецензурної лексики.

В апеляційному суді було допитано свідка ОСОБА_10 , пояснення якого також були суперечливими, та взагалі не узгоджувалися з поясненнями ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .. Останніх було допитано в апеляційному суді, при цьому вони. Кожен окремо пояснили про те, що ОСОБА_20 взагалі не було в той день на місці конфлікту, а необхідні пояснення на користь ОСОБА_12 він міг давати на прохання її чоловіка, з яким у того добрі стосунки , та який від нього знаходиться в залежності, остільки займається збором склотари. Будь-яких даних, які б могли спростувати такі пояснення ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , в матеріалах провадження не має.

Обґрунтовано суд першої інстанції не врахував в якості доказів та дав критичну оцінку і показанням свідка ОСОБА_11 з точки зору достовірності в сукупності з усіма доказами, вказавши, що його покази були надані з метою виправдання своєї поведінки на свою користь у відносинах з сім`єю ОСОБА_13 , з якими у них тривалий час існують неприязні стосунки. Про те, як саме проходив конфлікт, ОСОБА_11 не пояснював, вказавши, що не був очевидцем конфлікту.

Колегією суддів витребувано дані стосовно особи як потерпілої так і ОСОБА_6 та з наявних характеристик видно, що ОСОБА_12 характеризується лише посередньо. В той же час, ОСОБА_6 характеризується виключно з позитивного боку, він колишній кадровий офіцер, жодних скарг на нього не надходило, він є добрим жителем села, переїхав на постійне місце проживання після служби в ДРА, є учасником бойових дій, нагороджений 2 орденами Червоної Зірки. З огляду на викладене, та характеризуючі дані особи, колегія суддів не знаходить підстав не довіряти його поясненням про те, що він лише відштовхнув у груди ладонею ОСОБА_12 , яка із--за значної ваги тіла не втрималася та впала на сідниці, та намагався не допустити свавілля з боку останньої, яка перед конфліктом нанесла його дружині удар сапою по нозі та виказувала погрози.

Посилання в апеляції прокурора на те, що суд не дав належної оцінки зібраним доказам, також є необґрунтованими, остільки суд у вироку ретельно проаналізував зібрані докази, дав їм вірну оцінку, та правильно виправдав ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу вказаного злочину.При цьому, дослідивши докази, суд прийшов до правильного висновку про виправдання ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України, за відсутністю складу злочину, остільки легкі тілесні ушкодження потерпілій було заподіяно внаслідок його необережної вини, що є не караним за вказаною статтею.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне внести уточнення в резолютивну частину вироку стосовно вказівки про те, що ОСОБА_6 слід вважати виправданим за пред`явленим обвинуваченням за ст.125 ч.1 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, остільки в мотивувальній частині районний суд належно обґрунтував про прийняте рішення, але в резолютивній частині суд не вказав, що ОСОБА_6 є виправданим саме за відсутністю складу злочину.

В решті вирок є законим та обгрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_21 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 за пред`явленним обвинуваченням за ст.125 ч.1 КК України виправданим, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_22 ОСОБА_4