Дата документу Справа № 314/6422/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/136/15 Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1 Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року, якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області №20 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, громадянина України, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.07.2013р. Михайлівським районним судом Запорізької області за ст.190 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.06.2014р. на підставі ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014р. скорочено наполовину невідбуту частину покарання, кінець строку 08.06.2015р.; який відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії №20.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, посилаючись на те, що він свою вину у скоєному визнав та розкаявся, за час відбування покарання має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, працює днювальним, до праці ставиться сумлінно, зауважень від адміністрації виправної колонії не має, ввічливий, тактовний, неконфліктний, підвищує свій освітній рівень, приймає участь у роботі самодіяльних організацій та реалізації програм диференційованого виховного впливу, відвідує бібліотеку, веде активну участь у роботах з благоустрою території, листується з рідними, відшкодувати цивільний позов не відмовляється, однак утримання не проводяться у зв`язку з відсутністю виконавчого листа.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області №20 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

Враховуючи, що засуджений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про день та час розгляду апеляційної скарги, клопотань про виклик його до суду та відкладення розгляду справи від нього не надійшло, апеляційний розгляд відповідно до ст.405 ч.4 КПК України здійснюється за його відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор заперечувала проти апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ухвали, начальник Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області №20 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

Суд відмовив в задоволенні подання, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_6 за час знаходження у Вільнянському СІЗО порушував вимоги режиму утримання, протягом 2013р.-2014р. працевлаштований не був, що свідчить про його свідоме ухилення від відшкодування матеріальної та моральної шкоди за позовом потерпілого на суму 250 000 грн., має 3 заохочення, які були винесені, в тому числі, і безпосередньо перед вирішенням питання про умовно-дострокове звільнення, тому поведінка засудженого за час відбування покарання не дає підстав вважати, що він довів своє виправлення та перевиховання. Крім того, до засудженого ОСОБА_6 вже застосовувалася заохочувальна норма, а саме на підставі ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році йому було скорочено наполовину невідбуту частину покарання.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області №20 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_6 цих вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Так, у відповідності зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений не тільки відбув певну частину призначеного покарання, а й сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд повинен враховувати не тільки пасивну форму поводження засудженого, яка полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активну його форму, котра є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Доводи ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано, що він за час відбування покарання має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, працює днювальним, до праці ставиться сумлінно, зауважень від адміністрації виправної колонії не має, ввічливий, тактовний, неконфліктний, підвищує свій освітній рівень, приймає участь у роботі самодіяльних організацій та реалізації програм диференційованого виховного впливу, відвідує бібліотеку, веде активну участь у роботах з благоустрою території, що свідчить про його виправлення, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, судом першої інстанції належним чином дослідженні в судовому засіданні характеристика на ОСОБА_6 , довідки про заохочення, стягнення, працевлаштування, про залучення без оплати до роботи по благоустрою колонії, підвищення освітнього рівня, відвідування бібліотеки.

При цьому суд обґрунтовано дійшов до висновку, що доведення свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений повинен доводити за весь час знаходження у виправних установах, а не тільки за час перед направленням подання про умовно-дострокове звільнення.

Так, матеріали справи свідчать про те, що за час відбування покарання (з 30.07.2013 року) ОСОБА_6 мав стягнення у вигляді догани, яке хоча і є погашеним, однак тільки в травні, червні, вересні 2014 року начальником відділення СПС йому були винесені подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, тобто своє виправлення засуджений почав доводити перед направленням подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що поведінка засудженого за час відбування покарання у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_6 довів своє виправлення.

Крім цього, посилання засудженого в апеляційній скарзі на те, що відсутність виконавчого листа позбавляє його можливості відшкодовувати збитки, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки відшкодування засудженим збитків потерпілому можливо й у добровільному порядку шляхом звернення з відповідною заявою до фінансового відділу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою та не підлягає зміні або скасуванню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року, якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області №20 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4