АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11сс/790/487/15 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 640/5221/15-к Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2015 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законних представників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного - ОСОБА_10

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові в режимі відео конференції матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 113 КК України на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000012,
в с т а н о в и л а:

20.03.2015 року старший слідчий в особливо важливих справах 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області майор юстиції ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 15 та ст. 113 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, учня 11-А класу Ізюмської зовнішньо-освітньої школи І-ІІІ ступенів № 6, не одруженого, зі слів раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2015 року клопотання було задоволено, до ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 16.05.2015 року без визначенням застави.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя вважав наявним існування обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 113 КК України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і вимогами ч. 5 ст. 176 КПК України щодо неможливості застосування іншого запобіжного заходу.

Не погодившись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_7 , яка здійснює захист ОСОБА_10 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Апелянт вважає, що судом першої інстанції були порушені норми КПК України та не повністю досліджені обставини, які мають істотне значення. При цьому апелянт зазначає, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_10 підшукував знаряддя для вчинення вибухів на залізничній колії для чого звернувся до ОСОБА_12 , який був відомий йому як « ОСОБА_13 ». В подальшому саме « ОСОБА_13 » сприяв йому у підготовці до здійснення вибуху на залізничній колії, придбавши вибухівку та повідомивши спосіб здійснення вибуху залізничної колії на мосту. Апелянт вважає, що такими діями « ОСОБА_13 » здійснив підбурювання ОСОБА_10 до вчинення злочину, і останній без таких дій « ОСОБА_14 » міг би і не здійснити свій задум, тому такі дії, на думку апелянта, суперечать вимогам ст. 271 КПК України.

Окрім того, захисник зазначає, що права ОСОБА_10 було порушено, так як про його затримання було повідомлено матері не одразу в момент затримання, а майже через 12 годин з моменту затримання.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного, законних представників та підозрюваного ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У клопотанні слідчого та ухвалі від 20.03.2015 року зазначено, що громадянин України ОСОБА_10 , будучи активним прибічником ідеї створення так званої «Новоросії», до складу якої, на його думку, повинні входити окрім Донецької та Луганської областей, ще й Харківська область, усвідомлюючи при цьому, що відокремлення вказаних територій від України можливе лише з незаконних підстав, всупереч Конституції України, прийняв рішення на проведення дій, спрямованих на дестабілізацію обстановки в Харківській області, а саме вчинення вибухів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення.

З метою вчинення зазначених дій ОСОБА_10 , звернувся до громадянина України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (анкетні дані змінено на підставі постанови слідчого від 11.03.2015 року), який був йому відомий як « ОСОБА_13 », для підшукування знарядь для вчинення вищевказаних вибухів.

В подальшому, ОСОБА_10 18.03.2015 року отримав від ОСОБА_12 під виглядом вибухових пристроїв 4 імітаційні засоби вибухових пристроїв (далі «вибухові пристрої»), про несправжність вибухових пристроїв він не був повідомлений. Після чого, для реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_10 о 02.30 годин 18.03.2015 року здійснив закладку 2-х вибухових пристроїв безпосередньо на залізничній колії залізного металевого мосту, та 2-х вибухових пристроїв на бетоні опори під металевим мостом, який розташований між залізничною станцією «Ізюм» та зупиночним пунктом «Пімєновка» Південної залізниці, а саме пікет 0+38 м, 374-й км, між вулицею Чапаєва, 133 та провулком Сухий Ізюмець, 7, у м. Ізюм Харківської області, між бетонними інформаційними стовпами №№ 273, 274 з однієї сторони моста, та №№ 271, 272 з іншої сторони моста, розташованих вздовж залізничної колії. При цьому, ОСОБА_10 збирався відійти на безпечну відстань від даного мосту для проведення ініціювання вибухів за допомогою мобільного телефону, однак зазначені його злочинні дії не були доведені до кінця, оскільки він був затриманий на місці події співробітниками УСБУ в Харківській області, безпосередньо після закладання «вибухових пристроїв».

За даним фактом відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 10.09.2014 року та по ньому було розпочато досудове розслідування.

18.03.2015 року органом досудового розслідування ОСОБА_10 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 18.03.2015 року йому було повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ст. 113 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 18.12.2015 року під час якого було затримано ОСОБА_10 одразу після закладки муляжу вибухівки;

· протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.03.2015 року, 16.03.2015 року та 19.03.2015 року.

Апеляційний суд вважає хибними твердження апелянта щодо ніби то підбурювання ОСОБА_10 до скоєння ним злочину « ОСОБА_15 » - ОСОБА_12 шляхом придбання останнім вибухівки та визначення способу здійснення вибуху, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 27 КК України підбурювання це умовляння, підкуп, погроза, примус, або інший спосіб схилення до вчинення злочину. Такі дії з боку « ОСОБА_16 » слідством не встановлені.

При розгляді клопотання слідчий суддя згідно з вимогами ст. ст. 177, 178, 183 КПК України в повному обсязі врахував передбачені законом обставини та обґрунтовано дійшов до висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи характер та обставини правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, існування ризиків, передбачених п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При наявності наведених вище відомостей, колегія суддів не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про існування зазначених в судовій ухвалі ризиків, а з урахуванням вагомості наведених вище наявних доказів вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, враховуючи також вимоги ч. 5 ст. 176 КПК України щодо неможливості застосування іншого запобіжного заходу до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ст. 113 КК України, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість запобігти вказаним ризикам, якщо не застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу.

Стосовно посилань апелянта на несвоєчасність повідомлення органом слідства батькам підозрюваного про затримання ОСОБА_10 апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що ці питання підлягають з`ясуванню при розгляді справи по суті, і вони не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

На підставі викладеного колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2015 року про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000012 залишити без змін.

Оскарження вказаної ухвали в порядку ст. 424 КПК України в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді