АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
провадження 11-кп/790/252/15 ОСОБА_1
категорія ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового зсідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження №11-кп/790/252/15 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2014 року у відношенні ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цім вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рясне Золочевського району Харківської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, в тому числі:

· 28.02.2013 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. ст. 309 ч. 2, 285 ч. 1, 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі з звільненням в силу ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на строк три роки;

· 28.05.2013 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. ст. 309 ч. 2, 317 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з звільненням в силу ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на строк три роки,-

засуджено за: ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбута частина покарання за вироками Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2013 року та 28.05.2013 року та остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено також ОСОБА_9 , щодо якого вирок у апеляційному порядку не оскаржено.

Як встановив суд, 06 липня 2014 року, близько 03 години 00 хвилин, у дворі будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом розподілу ролей, з автомобіля БМВ-528 скоїли крадіжку майна ОСОБА_10 на загальну суму 1827 гривень 82 копійок.

Потім, 06 липня 2014 року, близько 04 години 00 хвилин, у дворі будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом розподілу ролей, з автомобіля ВАЗ-2111 скоїли крадіжку майна ОСОБА_11 на загальну суму 435 гривень.

Окрім того, 22 серпня 2014 року, близько 22 години 00 хвилин, на зупинці громадського транспорту «Тополек» м. Харкова скориставшись тим, що водій ОСОБА_12 вийшов з маршрутного таксі №88, ОСОБА_8 з метою крадіжки схопив грошові кошти у сумі 1750 гривень, які знаходилися у лотку в автомобілі та вибіг з салону таксі. В цей момент такі злочинні дії були помічені водієм ОСОБА_12 , який почав кричати ОСОБА_8 , щоб той зупинився. Але останній, розуміючи, що його дії помічені та перестали бути таємними, усвідомлюючи, що діє відкрито, з місця скоєння злочину зник, чим завдав ТОВ «Укравтотранс Плюс» матеріальний збиток на суму 1750 гривень.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`яке покарання, посилаючись на те, що судовий розгляд було проведено у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому обвинувачений вину і цивільний позив визнав, щиро каявся.

Заслухавши доповідача, вислухавши захисника та обвинуваченого про задоволення апеляційної скарги, а також думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оскільки учасники судового розгляду не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо фактичних обставин та ці обставини ніким не заперечувались, суд першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу. Тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК Україні такі обставини апеляційним судом не переглядаються.

Призначаючи покарання, місцевий суд, як видно з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу винного, в тому числі ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Суд врахував, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, потерпілі не мають до нього матеріальних і моральних претензій.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнав обставиною, що пом`якшує ОСОБА_8 покарання - щире каяття.

Між тим, ОСОБА_8 скоїв ряд злочинів в період іспитового строку за попередніми вироками.

З огляду на наведене, колегія суддів не може погодитися з доводами захисника про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчинених злочинів та його особі внаслідок суворості.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про проведення судового розгляду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, то такі доводи не спростовують висновок суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_8 покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2014 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цього судового рішення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя

Судді