Дата документу Справа № 320/899/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/899/15-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/924/15 ОСОБА_1
Категорія ст. 118 Доповідач у 2-й інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, шляхом проведення в порядку ст. 336 КПК України відео конференції між Апеляційним судом Запорізької області та Запорізьким слідчим ізолятором УДПтС України в Запорізькій області апеляційну скаргу процесуального прокурора на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя, Запорізької області, громадянина України, без постійного місця проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого;

засуджено за ст. 118 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Постановлено міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вирком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою, строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання 03 грудня 2014 року.

Питання речових доказів вирішино в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, 02 грудня 2014 року, близько 03-00 години, знаходячись у тепловому колекторі ТК ІІ 2/18, розташованому на перетині проспекту АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки з братом, що виникла на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, захищаючи себе від суспільно небезпечного посягання з боку свого брата-потерпілого ОСОБА_9 , озброєного ножем, яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди здоров`ю, і, не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку, перевищуючи межі необхідної оборони, ножем, який він відібрав у брата, наніс у йому один удар в область лівого надпліччя, чим заподіяв потерпілому тілесне ушкодження, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, від якого, в наслідок ускладнення його гострою крововтратою, близько 03-40 години того ж дня, у зазначеному вище тепловому колекторі, настала смерть ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі процесуальний прокурор вважає, що суд не вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ст. 115 ч. 1 КК України на 118 КК України, призначив йому надто м`яке покарання. Просить у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, м`яким покаранням вирок суду скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у тому ж суді в іншому складі.

Заслухавши доповідача; прокурора на підтримку апеляційної скарги; пояснення і останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 та пояснення захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого КПК України, а якщо висновки суду, викладені у вироку, не вмотивовані та містять суттєві протиріччя, таке рішення в силу ст. ст. 409, 411, 412 КПК України підлягає скасуванню.

Суд в обґрунтування своїх висновків про доведеність вини ОСОБА_7 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 118 КК України, разом з іншим, послався на показання обвинуваченого ОСОБА_7 , показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та висновки судово-медичної експертизи.

Разом з тим, згідно викладених у вироку показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_9 під час конфлікту демонстрував ніж, який обвинувачений вихопив з його рук. Суд, обґрунтовуючи перекваліфікацію дій обвинуваченого, послався на показання обвинуваченого про те, що потерпілий під час сварки намагався причинити йому ножове пошкодження.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що під час сварки потерпілий дістав з карману ніж та почав кидатися на обвинуваченого, який вирвав ніж. Після чого брати продовжили бійку.

Свідок ОСОБА_11 показала, що після вжиття спиртного брати почали сваритися, самої бійки вона не бачила.

Свідок ОСОБА_12 показав, що потерпілий кидався з кулаками на обвинуваченого, який став оборонятися, всієї бійки він не бачив.

Таким чином, показання ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наведені у вироку, суттєво різняться з їх показаннями покладеними в обґрунтування висновків суду про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого ст. 118 КК України.

Також судом при винесенні вироку, без вказівки мотивів, не в повному обсязі враховано висновки судово медичної експертизи трупа ОСОБА_9 № 607 від 02.12.2014 року, на що вірно вказано прокурором в апеляційній скарзі. Але дані висновки експертизи про комплекс встановлених у потерпілого тілесних ушкоджень(окрім одиночної сліпої колото-різаної рани, виявлені забита рана лоба, синці, садна голови, крововиливи в м`які тканини голови, садна підщелепної області, крововиливи верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які виникли під час боротьби та самооборони) не враховано і органами досудового розслідування при складанні обвинувального акту, який не відповідає вимогам закону.

А саме: нормами ст. 291 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, недотримання яких відповідно до вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акту прокурору.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, він не відповідає вимогам, зазначеним в ст. 291 КПК України. В порушення вимог ст. 291 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 не містить формулювання обвинувачення, а тому без усунення цього недоліку кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог ст.314 ч. КПК України підготовче судове засідання відбувається за участі прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими КПК України. Всупереч цим вимогам судове провадження здійснено за відсутності потерпілого ОСОБА_13 , належним чином не повідомленого про дату, час та місце судового засідання.

При таких обставинах вирок суду відповідно до вимог ст.ст. 370,412,415,416 КПК України підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції( який здійснюється згідно з вимогами розділу IV КПК України), оскільки судом першої інстанції та органами досудового розслідування допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції і перешкоджають суду другої інстанції (з урахуванням вимог апеляційних скарг та положень ст. 404 КПК України) ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Якщо при новому розгляді підтвердиться обсяг обвинувачення та обставини скоєння злочину, за яким ОСОБА_7 визнано винуватим, призначене обвинуваченому покарання слід вважати таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Враховуючи вимоги ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий судовий розгляд, не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.

Клопотань від учасників судового провадження щодо запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_7 , не надходило.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу процесуального прокурора задовольнити частково.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд у тому ж суді в іншому складі.

Залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді: