Справа № 580/478/15-к
Номер провадження 1-кп/580/57/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2015 року Лебединський районний сул

Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Москва Російської Федерації, жительки АДРЕСА_1 , росіянки, громадянки Росії, освіта професійно-технічна, не військовозобов`язаної, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, раніше судимої:

- 26.09.2013 року Лебединським районним судом Сумської області по ст. 309 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 08.11.2013 року Лебединським районним судом Сумської області по ст.. 185 ч. 1, ст.. 185 ч. 2 ст. 190 ч. 2, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК країни звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- Ухвалою Лебединського райсуду Сумської області скасовано звільнення від відбуття покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 08.11.2013 року та направлена для відбування призначеного покарання,

- Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.07.2014 року звільнена від відбуття покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році.

- 31.12.2014 року Лебединським районним судом Сумської області по ст.. 186 ч. 2 КК України до 240 годин громадських робіт,

по ч. 2 ст. 389 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 31.12.2014 року вона була засуджена Лебединським районним судом Сумської області по ч. 2 ст. 186 КК України до 240 годин громадських робіт. 19.02.2015 року старшим інспектором кримінально-виконавчої інспекції Лебединського району вона була ознайомлена з порядком виконання покарання, після чого засуджена ОСОБА_4 зазначила, що відмовляється від відбування призначеного покарання. Про кримінальну відповідальність за відмову відбувати громадські роботи була попереджена, правові наслідки усвідомлювала. Від отримання направлення на відбування громадських робіт ОСОБА_4 категорично відмовилась, тому їй було винесено застереження у вигляді письмового попередження, проведено профілактичну бесіду. 23.02.2015 року ОСОБА_4 повторно дала письмове пояснення, в якому зазначила, що вона дійсно свідомо, без вагомої на це причини не бажає відбувати громадські роботи. Не дивлячись на неодноразові попередження інспектора про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання, остання не відбула жодної години громадських робіт. Тобто обвинувачена умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання, не з`являлася на місце відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 389 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася.

Під час досудового провадження між прокурором та обвинуваченою досягнута угода від 13.03.2015 року про визнання винуватості обвинуваченою, відповідно до якої ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за вказаних обставин. Між ними була досягнута угода про призначення ОСОБА_4 покарання по цьому закону у виді арешту строком 2 місяці. На підставі ст. 71 КК України до цього покарання домовились частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 31.12.2014 року у виді 240 годин громадських робіт, що відповідно до ст.72 КК України, за правилами складання покарань відповідає 30 дням арешту, і остаточно призначити покарання у виді трьох місяців арешту.

Обвинуваченій ОСОБА_4 роз`яснені наслідки угоди, які їй цілком зрозумілі.

Суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, 474 КПК України та переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

За вказаних обставин суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання обвинуваченою винуватості, ОСОБА_4 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Керуючись ст. 314, 368, 370, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченою ОСОБА_4 та старшим прокурором прокуратури Лебединського району ОСОБА_3 від 13.03.2015 року, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити покарання по цьому закону у виді арешту строком 2 місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 31.12.2014 року по ч. 2 ст. 186 КК України у виді 30 днів арешту і остаточно призначити покарання у виді трьох місяців арешту.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено обвинуваченою в порядку п.1 ч.4 ст.394 КПК України, а прокурором в порядку п.2 ч.4 ст.394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1