Дата документу Справа № 314/5493/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/138/15
Єдиний унікальний № 314/5493/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ромашки Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, до засудження не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області:

- 27.08.2004 року за ч. 1 ст. 185 КК україни до штрафу в розмірі 859 гривень;

- 04.04.2005 року за ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст. 104 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 30.05.2007 року за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки. Звільнений 20.01.2010 року умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 2 роки 4 місяці 18 днів;

- 06.02.2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі;

- 07.09.2012 року за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення зазначає, що звільняючи засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання, суд першої інстанції не надав належної уваги тому, що останній допустив три порушення режиму відбування покарання, останнє з яких 23.05.2014 року, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Крім того, під час проведення прокуратурою перевірки встановлено, що 14.04.2013 року на засудженого ОСОБА_6 було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани, яке з невідомих підстав відсутнє у довідці про стягнення та заохочення. Також згідно матеріалів особової справи засудженого та тих, які були подані до суду, засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання має лише три заохочення, останнє 08.08.2014 року, яким знято раніше накладене стягнення від 23.05.2014 року. Дане заохочення винесено безпосередньо перед засіданням комісії з розгляду матеріалів щодо застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України, яке відбулось 29.08.2014 року, а тому поведінку ОСОБА_6 за весь час відбування покарання в установі виконання покарань, неможливо визнати позитивною та активною. Крім того, з довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_6 та відсотку норм виробітку встановлено, що упродовж 2012-2013 р.р. відсутні виходи останнього на роботу; упродовж 2014 року відпрацьовано лише у липні (33 %), серпні (22,4 %) та вересні (25,2 %).

Тому вважаючи, що до засудженого ОСОБА_6 , передбачена ст. 81 КК України пільга не може бути застосована, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні спільного подання адміністрації Софіївської ВК УДПтС України в Запорізькій області № 55 та спостережної комісії при Вільнянській РДА Запорізької області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який просив ухвалу залишити без змін; колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року задоволено подання в.о. начальника Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) і засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.09.2012 року на невідбутий строк 8 місяців 19 днів.

Згідно ухвали, до суду від в.о. начальника Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , засудженого вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.09.2012 року за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, яке обґрунтовано наступним.

Засуджений ОСОБА_6 прибув до установи відбування покарання 15.10.2012 року, відбув 2/3 частини строку покарання, вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 3 стягнення, але стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці 2 рази заохочувався правами начальника відділення СПС та 1 раз правами начальника колонії. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує стосунки з засудженими позитивної спрямованості, за характером спокійний, врівноважений, вину у скоєному злочині визнає, розкаюється, за вироком суду позову не має, підвищує свій освітній рівень шляхом самоосвіти, відвідує бібліотеку установи, підтримує стосунки з родичами шляхом листування та особистих побачень, отримує від них посилки, передачі та листи, приймає участь у самодіяльних організаціях відділення, працевлаштований в господарчій області слюсарем, до праці ставиться сумлінно. Відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України залучався до безоплатної праці по роботах з благоустрою відділення і прилеглої території та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до праці ставився сумлінно. На заходи виховного впливу реагує позитивно, проявляє готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Приймає активну участь у програмах диференційовано-виховного впливу на засуджених Духовне відродження, Фізкультура і спорт та Підготовка до звільнення. Таким чином, адміністрацією у клопотанні порушено питання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання умовно-достроково, як такого, що довів своє виправлення. Перевіривши в судовому засіданні наведені у клопотанні доводи, суд першої інстанції погодившись із ними, звільнив засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання умовно-достроково.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з матеріалів справи, суд врахував, що засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання, вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 3 стягнення, але стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці 2 рази заохочувався правами начальника відділення СПС та 1 раз правами начальника колонії. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує стосунки з засудженими позитивної спрямованості, за характером спокійний, врівноважений, вину у скоєному злочині визнає, розкаюється, за вироком суду позову не має, підвищує свій освітній рівень шляхом самоосвіти, відвідує бібліотеку установи, підтримує стосунки з родичами шляхом листування та особистих побачень, отримує від них посилки, передачі та листи, приймає участь у самодіяльних організаціях відділення, працевлаштований в господарчій області слюсарем, до праці ставиться сумлінно. Залучався до безоплатної праці по роботах з благоустрою відділення і прилеглої території та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до праці ставився сумлінно. На заходи виховного впливу реагує позитивно, проявляє готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Приймає активну участь у програмах диференційовано-виховного впливу на засуджених Духовне відродження, Фізкультура і спорт та Підготовка до звільнення.

Зважаючи на ці та інші, передбачені законом умови, позицію представника виправної колонії, суд дійшов висновку про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання. Розгляд справи проведено з додержанням порядку, встановленого процесуальним законом, - за участю прокурора, представника виправної колонії та засудженого. Зазначені обставини у апеляційній скарзі не оскаржуються, фактично їм тільки надається інше трактування, але при цьому прокурором не наводяться вагомі та переконливі аргументи, які б вказували на неправильне застосування судом матеріального закону чи порушення процедури розгляду провадження.

Доводи прокурора про те, що районний суд не надав належної уваги тому, що засуджений допустив три порушення режиму відбування покарання, останнє з яких 23.05.2014 року за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, а також що 14.04.2013 року на засудженого ОСОБА_6 було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани, яке з невідомих підстав відсутнє у довідці про стягнення та заохочення, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 та п. 14 ст. 134 КВК України всі стягнення, які були накладені на засудженого ОСОБА_6 , зняті та погашені у встановленому законом порядку, а тому вони не мають враховуватися при розгляді питання про звільнення останнього умовно-достроково від відбування покарання. Що ж стосується посилань прокурора про дисциплінарне стягнення від 14.04.2013 року у виді догани, яке начебто було накладено на засудженого та відсутнє у довідці про стягнення та заохочення, то районний суд обґрунтовано його не врахував, оскільки воно на останнього не накладувалося, т.я. із засудженим була проведена бесіда виховного характеру, що підтверджується записом начальника відділення на рапорті про вчинення правопорушення (а.п. 32).

Необґрунтованими є доводи прокурора і про те, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання мав лише три заохочення, останнє 08.08.2014 року, яким знято раніше накладене стягнення від 23.05.2014 року. Вказане заохочення застосовано безпосередньо перед засіданням комісії з розгляду матеріалів щодо застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України, яке відбулось 29.08.2014 року, а тому поведінку ОСОБА_6 за весь час відбування покарання в установі виконання покарань, неможливо визнати позитивною та активною, оскільки вивченням даних про особу засудженого, які знаходяться в матеріалах справи, та які були предметом судового розгляду, встановлено, що засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає також необґрунтованими і доводи прокурора про те, що з довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_6 та відсотку норм виробітку встановлено, що упродовж 2012-2013 р.р. відсутні виходи останнього на роботу; упродовж 2014 року відпрацьовано лише у липні (33 %), серпні (22,4 %) та вересні (25,2 %), оскільки в судовому засіданні представник адміністрації пояснив, що засуджений ОСОБА_6 , будучи працевлаштованим в господарчий області, до праці ставився сумлінно (а.п. 36).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_6 своєю поведінкою довів своє виправлення, а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року відносно засудженого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: