Справа №295/2935/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000237 від 26.11.2014р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гадзинка Житомирського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч.3 ст.407 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2013року молодший сержант ОСОБА_3 уклав контракт з командиром 95 окремої аеромобільної бригади про проходження військової служби у військовому резерві на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки, прийнятий в добровільному порядку на військову службу у військовому резерві та призначений на посаду: стрілець-помічник гранатометника аеромобільно-десантного взводу аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону.

20 березня 2014 року ОСОБА_3 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20 березня 2014 року №61, ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрілець-помічник гранатометника 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону.

20 березня 2014року ОСОБА_3 приступив до виконання покладених на нього за посадою та чинним законодавством України обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Під час проходження військової служби військовослужбовцями призваними по мобілізації, місце їх проживання встановлюється наказом командира військової частини, а саме за місцем знаходження військової частини.

24 березня 2014року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1, згідно розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 19.03.2014р., Закону України від 17.03.2014р. №303/2014 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та з метою збереження військової таємниці та своєчасного забезпечення фельд`єгерсько-поштовим зв`язком військової частини НОМЕР_1 на воєнний час, надано умовне найменування «військова частина польова пошта НОМЕР_2 ».

23 квітня 2014року молодший сержант ОСОБА_3 разом із іншими військовослужбовцями військової частини - польова пошта НОМЕР_2 вибув у місця виконання спеціальних задач (зону АТО).

02 липня 2014року ОСОБА_3 прибув із зони АТО до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , де продовжував проходити військову службу.

Відповідно до вимог ст.ст.17,65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст.ст.1,3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, молодший сержант ОСОБА_3 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, 08 листопада 2014 року ОСОБА_3 в порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст.ст.11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та маючи об`єктивні можливості прибуття до місця проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_2 не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи та органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини не повідомив та до 18 грудня 2014року проводив час на власний розсуд.

18 грудня 2014 року ОСОБА_3 прибув до місця служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків за посадою.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що в жовтні 2013р. підписав контракт з командиром НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади про проходження військової служби у військовому резерві на посадах осіб рядового складу, а 20.03.2014р. був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 (в послідуючому в/ч НОМЕР_2 ), де був зарахований на посаду стрільця помічника гранатометника 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону. Проходив службу в м.Житомирі, потім в квітні 2014р. був направлений в зону АТО, звідки повернувся на початку липня 2014р. До осені служив по місцю дислокації частини в м.Житомирі. Звернувся з проханням до заступника командира роти, щоб його знову направили в зону АТО, але йому відмовили. Тому 08.11.2014р. поїхав додому в с.Гадзинка, де став проживати та допомагати матері по господарству. В грудні 2014р. до нього приїхав представник військової прокуратури та повідомив, що проти нього відкрили кримінальне провадження, тому 18 грудня 2014р. повернувся у військову частину та продовжив службу в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області. У вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч.3 ст.407КК України, які виразилися у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 як особа характеризується позитивно по місцю проходження служби та проживання, раніше не судимий, дає критичну оцінку своїм діям, на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, приймав участь в антитерористичній операції в Донецькій області по врегулюванню кризової ситуації в Україні, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням пом`якшуючих обставин покарання та наведених мотивів, суд вважає при призначенні ОСОБА_3 покарання застосувати ст.69КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч.3 ст.407КК України у виді штрафу.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.3 ст.407КК України та призначити покарання за цим законом із застосуванням ст.69КК України у виді штрафу в розмірі 150 (ста п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят)гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_1