у першій інстанції Ваховський ВЛ.
КК України Доповідач
у 2 інстанції Велидчук В.М.
УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2007
року. Колегія суддів судової палати у кримінальних

справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Романова О.В.

суддів Велидчука В.М., Захарчука
С.В.

засудженої ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок
Овруцького районного суду Житомирської області від 6 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка с Шоломки,
Овруцького району, Житомирської області, санітарка Овруцької ЦРЛ, несудима,
засуджена за: -СТ.125 ч.І КК України до покарання у виді - 100 годин громадських
робіт.

Стягнуто із засудженої на користь потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди,
по 100 грн.
кожній. Запобіжний захід -
підписка про невиїзд.

ОСОБА_1 . засуджена за те,
що 10 січня 2005 року, в період з
11 до 12 год. в с Шоломки
Овруцького району, під час виконання судового рішення( по її вселенню ) , із неприязних
стосунків , умисно
нанесла два удари ногою по лівій нозі потерпілої ОСОБА_2, чим заподіяла їй
легкі тілесні ушкодження без розладу здоров'я у виді двох синців на лівій
нижній кінцівці.

Крім цього , там же і в той
же час , засуджена
із неприязних стосунків ,
повторно , заподіяла
легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_3 у виді двох подряпин першого пальця
лівої руки.

В апеляції
потерпіла ставить питання про скасування вироку із закриттям провадження у
справі. Посилається засуджена на те, що суд необгрунтовано засудив її та
стягнув моральну шкоду.

Заслухавши
доповідача, міркування засудженої ,
яка підтримала доводи апеляції, перевіривши справу та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів визнала, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду
про винність ОСОБА_2 у вчиненні злочинів за які вона засуджена відповідають
фактичним обставинам справи і підтверджені наведеними у вироку доказами.

2

Із показань
потерпілої ОСОБА_2 видно ,
що під час виконання рішення суду про вселення, їй засуджена нанесла 2 удари у ліву
ногу, від чого у неї настали тілесні ушкодження виді синців.

За показаннями
потерпілої ОСОБА_3, під час виконання рішення суду про вселення ( вона була
присутня на запрошення працівників виконавчої служби ) їй засуджена
заподіяла легкі тілесні ушкодження у виді двох подряпин. В зв'язку із
зазначеним, вона проводила лікування.

Свідки ОСОБА_4
(сільський голова), ОСОБА_5( секретар ради), ОСОБА_6 депутат ради),ОСОБА_7(
державний виконавець), які були присутні під час виконання рішення про вселення
, підтвердили факт
конфлікту між потерпілими та засудженою.

Із показань
свідків - очевидців
ОСОБА_8, ОСОБА_9 видно що
під час виконання рішення суду про вселення засуджена нанесла декілька ударів
потерпілій ОСОБА_2 та подряпала руку потерпілій ОСОБА_3.

За даними
медичних висновків виявлено: -
у потерпілої ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження без розладу здоров'я, які
могли бути заподіяні твердим ,
тупим предметом, у потерпілої ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження без розладу
здоров'я, які могли виникнути від ударів нанесених рукою( нігтями пальців), час
їх утворення, може відповідати даті виконання рішення суду про вселення (10. 01. 2005 року).

Дії засудженої
суд першої інстанції правильно кваліфікував за ст.125 ч. 1 КК України.

При обранні
покарання засудженій , суд
врахував те, що злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу
засудженої , яка
раніше звільнялась від кримінальної відповідальності за амністією ( за нанесення
легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я ) і призначив його
відповідно до вимог ст. 65
КК України.

З врахуванням
того, що злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, а також наслідків,
які настали від нього, суд обгрунтовано визначив розмір стягнення на
відшкодування моральної шкоди в розмірі зазначеному у вироку.

Підстав для скасування або зміни вироку, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України , колегія
суддів ,-

ухвалила:

Апеляцію засудженої
ОСОБА_1 залишити без задоволення ,
а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 6 грудня 2006 року щодо

Головуючий

Судді: