Справа № 548/126/15-к
Провадження №1-кп/548/24/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2015 року
Хорольськийрайонний судПолтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки українки, освіта вища, працюючої фінансовим директором ТОВ «Феропол», одруженої, раніше не судимої, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 191 КК України,-
Так, між Управлінням капітального будівництва Полтавської обласної державної адміністрації, в особі начальника управління ОСОБА_7 (Замовник) та ТОВ «Феропол», в особі директора ОСОБА_6 (Підрядник) було підписано ряд договорів підряду та додаткових угод (Договір підряду №03-117 віл 20.10.2011 року з додатком на суму 785028.00 гриф* Додаткова угода №03-209-1 від 28.12.201 і року (до договору №03-117 від 20.10.2011 р.); Договір №36/2011 від 07.11.2011 року на авторський нагляд за об`єктом на суму 5570,13 грн.; Додаткова угода №1 від 12.12.2011 року на суму 3372,22 грн. (до договору №36/2011 від 07.11.2011 р.) на виконання будівельних робіт по реконструкції біологічних очисних споруд житлового! масиву «Райагробуд» (м. Хорол, Полтавської області) відповідно до робіт, яки передбачено виконати згідно затвердженої у встановленому порядку проектно - кошторисної документації.
В ході спільної перевірки по питанню виконання ТОВ «Феропол» робіт і реконструкції біологічних очисних споруд житлового масиву «Райагробуд» встановлено розбіжності між фактичними обсягами робіт та обсягами робі та вказаних у актах КБ-2в, підтвердженні в довідці провідного державного інспектора з питань будівництва Держфінінспеції в Полтавській області від 11.04.2014 року.
Також застосування Товариством норми Е15-172-4 при визначені вартості робіт олійного фарбування білилами з додаванням кольору грат, рам, труб діаметром менше 5 мм і т.п за два рази, виконано без застосування коефіцієнту 0,5, що є порушенням п.1.2.4.16 ДБН Д.2.2-15-99 та п.п.3.3.10 та 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.08.2000 р. №174 (зі змінами) в частині проведення взаєморозрахунків за фактично виконані обсяги робіт та їх вартості зазначеній в динамічній договірній ціні, внаслідок чого завищено вартість ремонтних робіт на суму 6290,47 грн. з ПДВ (розрахунок №2 завищення вартості виконаних ТОВ «Феропол» підрядних робіт внаслідок включення до Актів ф.КБ-2в обсягів, які фактично менше у додатку 3 до довідки).
Відповідно до своїх посадових обов`язків, ОСОБА_4 зобов`язана: здійснювати керівництво фінансово-господарською діяльністю підприємства в області матеріально -технічного забезпечення, збуту продукції (продажу товарів, надання будівельних послуг); забезпечувати своєчасне складання кошторисно-фінансових та інших документів, розрахунків, звітів про виконання планів матеріально-технічного забезпечення, фінансової діяльності; візувати бюджет підприємства на операційний рік та керувати ним;організовувати систему звітів всіх фінансових операцій, підготовку фінансово звітної документації; здійснювати контроль за фінансовими і економічними показниками діяльності підприємства, розходом фінансових засобів.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що усі обставини вказані в обвинувальному акті відповідають дійсності, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України визнала повністю, розкаялась у скоєному.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що обвинувачений в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину визнав повністю та за згодою сторін, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати ч.2 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було їй ввірене та перебувало у її віддані, шляхом зловживання своїм службовим становищем, який є злочином середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачена та її захисник заявили клопотання про можливість застосування до ОСОБА_4 п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року та звільнення його від відбування покарання, оскільки вона на день набрання чинності вищезазначеним законом має дитину, якій не виповнилося 18 років, та відносно якої не позбавлена батьківських прав.
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала свого захисника, просила суд звільнити її від відбування покарання, в зв`язку з амністією, подавши суду відповідну письмову заяву.
Прокурор не заперечував щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання, за підставами зазначеними захисником.
Суд, заслухавши учасників судового процесу по заявленому клопотанню і перевіривши матеріали справи, вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи із наступного:
Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08 квітня 2014 року звільняються від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, особи, які на день набрання чинності вищезазначеним законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Санкція ч.2 ст.191 КК України передбачає найбільш суворе покарання в вигляді позбавлення волі строком до п`яти років. Відповідно до приписів ст.24 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.191 КК України, відноситься до умисних злочинів, а згідно ч.3 ст.12 КК України - являється злочином середньої тяжкості.
Відповідно до положень ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» N 392/96-ВР від 1 жовтня 1996 року амністія - є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за чинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Обвинувачена має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що доводиться свідоцтвом про його народження серія НОМЕР_1 від 19.09.2008 року.
Таким чином, ОСОБА_4 та злочин, в скоєнні якого вона обвинувачується (ч.2 ст. 191 КК України), підпадають під дію Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08 квітня 2014 року та Закону України «Про застосування амністії в Україні», в зв`язку з чим обвинувачена ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст.368, 370, 373-374 КПК України, п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію в 2014 році", від 08.04.2014 року, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями 1 (один) рік.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію в 2014 році", ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання повністю.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження до ОСОБА_4 не застосовувалися.
Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області, за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.