Провадження № 1-кп/734/90/15 Справа № 734/1130/15-к
іменем України
28 травня 2015 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;
з боку захисту: захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ;
Відповідно до обвинувального акту 08.08.2014 солдат ОСОБА_3 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 № 607 та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 163 від 08.08.2014 року солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини та поставлений на всі види забезпечення, а також відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період. 20.08.2014 у військову частину польова пошта НОМЕР_1 від військової частини НОМЕР_2 надійшло розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.08.2014, яке викладене в телеграмі № 116/9/8802 від 19.08.2014 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 . У відповідності до розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.08.2014 військова частина польова пошта НОМЕР_1 мала направити до військової частини польова пошта НОМЕР_3 дев`яносто шість підготовлених спеціалістів різних облікових спеціальностей. 21.08.2014 під час ранкового шикування військової частини польова пошта НОМЕР_1 на плацу поблизу штабу вказаної військової частини заступником начальника штабу військової частини майором ОСОБА_6 та старшим помічником начальника штабу вказаної військової частини капітаном ОСОБА_7 було оголошено розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.08.2014 про вибуття дев`яносто шести військовослужбовців до місця відновлення боєздатності військової частини польова пошта НОМЕР_3 . При цьому, командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 було визначено, що солдат ОСОБА_3 має убути до військової частини польова пошта НОМЕР_3 для виконання обов`язків військової служби. 21.08.2014 близько 16 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 перебуваючи на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), будучи неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за невиконання вимог начальників та командирів, усвідомлюючи, що Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України являється для нього прямим начальником та останній виконує обов`язки військової служби, діючи умисно, всупереч вимог ст. ст. 6, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито відмовився у присутності інших військовослужбовців виконувати вказане розпорядження Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та убувати до військової частини польова пошта НОМЕР_3 , що призвело фактично до підриву бойової готовності указаної військової частини та унеможливило виконання завдань за призначенням, чим вчинив непокору відкриту відмову виконати наказ начальника, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 402 КК України.
24 квітня 2015 року між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України.
Сторони узгодили покарання, з урахування обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих покарання обставин, за ч.1 ст. 402 КК України призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання із терміном випробування на 2 (два) роки, з обов`язками не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, щоквартально з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Обвинувачений, якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.
Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
В статті 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості.
Згідно вимог ст. 474 КПК України якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 24.04.2015 року, зазначивши, що наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до ст. ст. 473, 474 КПК України їм зрозумілі.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного, обвинувальний акт, угода про визнання винуватості відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, обвинувачений розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне винести у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, яке полягає у відкритій відмові виконати наказ начальника, за викладених у вироку обставин, та призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та санкції ч. 1 ст. 402 КК України, з урахування обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, із застосуванням ст.75 КК України.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угод; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі відсутності апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Протягом строку апеляційного оскарження матеріали кримінального провадження ніким не можуть бути витребувані із суду. У цей строк суд зобов`язаний надати учасникам судового провадження за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 .