Справа № 11-289/2007
року Головуючий
в 1-й інстанції: Бондар В.В.
121 ч.І КК України Доповідач:
ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» квітня 2007 року колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької
області в складі:

головуючого-судді:
Ковтуна В.П.,

суддів:
Бережного С.Д., Бойко
Л.В., з участю прокурора: Луня Р.В.,

та захисника:
ОСОБА_3 представника потерпілого: ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та представника потерпілого ОСОБА_2
на вирок Хмельницького міськрайонного суду від «20» лютого 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1, українця,
гр-на України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні
неповнолітня дитина, невійськовозобов'язаного, раніше судимого:

-
23.06.1989 р. Мукачівським міським судом Закарпатської області за ст.ст. 117
ч.З, 118 ч.2 із застосуванням ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 5
років позбавлення волі, звільнений 23.06.1994 року по відбуттю строку
покарання;

16
серпня 1999 року Мукачівським райсудом
за ст. 101 ч.І КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення
волі, звільнений 16 серпня 2002 року по відбуттю строку покарання.

засуджено за ст. 121 ч. 1 КК України до 5 років
позбавлення волі.

Строк відбуття
покарання засудженому постановлено рахувати з 20 лютого 2007 року, із
зарахуванням в строк відбуття час утримання під вартою з 10 листопада 2006 року
по 19 листопада 2007 року включно.

Цивільний позов
потерпілого задоволено частково.

Постановлено
стягнути з засудженого на користь ОСОБА_4 5387 грн. 65 коп. матеріальної та
9000 грн. моральної шкоди, а всього - 14 387,65 грн.

Міру запобіжного
заходу засудженому до вступу вироку в закону силу залишено попередню -
утримання під вартою.

За вироком суду
ОСОБА_1 засуджено за те, що він 4 жовтня 2006 року, в приміщенні будівельного
вагончика в с. Копистин,
Хмельницького р-ну, Хмельницької

обл. умисно наніс
декілька ударів рукою та гумовою палицею в область голови та тулуба ОСОБА_4 чим
заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент заподіяння у
вигляді крововиливів і саден м'яких частин обличчя, грудної клітки, голови,
крововиливів обох навколо очних ділянок, забою головного мозку, тупої травми
черевної порожнини з розривом тканин селезінки і кровотечею в черевну
порожнину.

Як убачається зі
змісту апеляційної скарги засудженого, останній просить вірно кваліфікувати
його дії та призначити справедливе покарання. При цьому апелянт посилається на
те, що:

· досудове
слідство було проведено неповно та не об'єктивно, з порушенням ст.ст. 14, 197
КПК України;

· в основу
вироку суд поклав лише покази потерпілого ОСОБА_4 та його батька ОСОБА_5, не взявши при цьому
до уваги пояснення засудженого та покази інших свідків по справі.

В своїй апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 просить змінити
вирок, посиливши міру покарання засудженому до 7 років позбавлення волі та
збільшити суму моральної шкоди до 100 000 грн.

При цьому апелянт посилається на невідповідність призначеного покарання
особі засудженого та невідповідності визначеного судом розміру моральної шкоди
наслідкам злочину. Зокрема вказує, що потерпілий отримав тяжку і душевну
травму, та став інвалідом у молодому віці.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого на підтримку своєї
апеляції, представника потерпілого, яка просила збільшити цивільний позов та
посилити покарання засудженому, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Суд обґрунтовано
визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні зазначених злочинних дій.

Висновок суду в цій частині підтверджується розглянутими в судовому
засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, і відповідає фактичним
обставинам справи.

Сам ОСОБА_1, як вбачається з матеріалів справи, визнав факт конфлікту з
потерпілим ОСОБА_4, під час якого заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Не заперечував
ці обставини ОСОБА_1. і в судовому засіданні апеляційного суду.

Крім особистого визнання вини засудженим, його винність у
вчиненні даного злочину підтверджується показами потерпілого ОСОБА_4, свідка
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Об'єктивно факт
заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому підтверджується висновком
судово-медичної експертизи № 2913 від 10.11.2006 року, з якого вбачається, що
ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів і саден м'яких
тканин обличчя і грудної клітки, голови, крововиливів обох навколоочних
ділянок, забою головного мозку, середнього ступеню тяжкості з розвитком
ізольованого крововиливу правої лобної частки головного мозку, тупої травми
черевної порожнини з розривом тканини селезінки і кровотечею в черевну
порожнину до 1500 мл., що могли утворитись від дії тупих твердих предметів чи
предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути і гумова палиця,
не виключено, під час та за обставин, зазначених в постанові про призначення
судово-медичної експертизи, тобто 4 жовтня 2006 року, та за своїм характером є
тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння чи при
клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняє загрозливі для життя
явища і котре без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом
закінчується чи може закінчитись смертю (тупа травма органів черевної порожнини
з пошкодженням селезінки).

Суд, оцінивши наявні докази у справі, обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_1
за ч.І ст. 121 КК України.

Як видно з вироку, суд при призначенні мінімального покарання,
передбаченого санкцією закону, за яким ОСОБА_1 визнаний винним, врахував
обставини, що пом'якшують покарання засудженого, зокрема, його розкаяння у
вчиненому злочині, позитивну характеристику, знаходження на утриманні
малолітньої дитини.

Для зміни вироку і пом'якшення покарання засудженому, судова колегія
підстав не вбачає.

Як не знаходить підстав і для задоволення апеляції представника потерпілого
для скасування вироку і постановления
вироку апеляційного суду для призначення більш тяжкого покарання
засудженому і збільшення суми моральної шкоди до 100 000 грн.

При цьому колегія суддів виходить з того, що конфлікт між засудженим і
потерпілим виник на побутовому грунті, обидва вони проживали в одному
вагончику, разом вживали спиртні напої, ініціатором конфлікту був потерпілий.

Ці обставини, на думку колегії суддів, зменшують ступінь суспільної
небезпечності злочину і не свідчать про невідповідність призначеного покарання
ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Як видно з вироку, суд стягнув з засудженого на користь потерпілого
матеріальну шкоду в сумі 5 387 грн. 65 коп. та 9 000 грн. моральної шкоди.

При цьому суд врахував, що потерпілий переніс фізичний біль, моральні
страждання та переживання, виходячи з вимог розумності та справедливості
визначив суму моральної шкоди заподіяної потерпілому, яка, на думку колегії
суддів, є достатньою для компенсації моральної шкоди, заподіяної злочином.

При додаткових витратах на лікування, потерпілий не позбавлений можливості
пред'явити додатковий позов до суду про їх стягнення.

На підставі наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або
зміни вироку.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Вирок Хмельницького
міськрайонного суду від «20» лютого 2007 року відносно ОСОБА_1 залишити без
зміни, а апеляцію засудженого та представника потерпілого - без задоволення.