Дата документу Справа № 233/4278/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11/778/60/15 Головуючий в 1 інстанції:
Категорія ст.175 ч.1 КК України ОСОБА_1 Доповідач у 2-й інстанції:
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

виправданої ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції, на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Костянтинівка Донецької області, громадянка України, освіта середня спеціальна, вдова, працююча директором Підприємства об`єднання громадян Костянтинівське навчально-виробниче підприємство Українського товариства сліпих, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

виправдана за ст.175 ч.1 КК України за відсутністю складу злочину.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд скасований.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.81 КПК України (1960р.).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2014 року виправлена описка, допущена у вироку, та ухвалено вважати датою постановлення вироку не 2012р., а 2014р.

Як зазначено у вироку, органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачувалася у тому, що вона, будучи директором підприємства об`єднання громадян Костянтинівське навчально-виробниче підприємство Українського товариства сліпих, діючи умисно, в період часу з січня 2010р. по червень 2010р. в порушення ст.43 ч.7 Конституції України, ст.24 ч.1 Закону України Про оплату праці, ст.115 ч.1 КЗпП України, несвоєчасно виплачувала заробітну плату працівникам підприємства об`єднання громадян Костянтинівське навчально-виробниче підприємство Українського товариства сліпих, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в наступних сумах: ОСОБА_8 - 4126 грн.; ОСОБА_9 - 2930 грн.; ОСОБА_10 - 1120 грн.; ОСОБА_11 - 3052 грн.; ОСОБА_12 - 3006 грн.; ОСОБА_13 - 3000 грн.; ОСОБА_14 - 2903 грн.; ОСОБА_15 - 735 грн.; ОСОБА_16 - 3491 грн.; ОСОБА_17 - 2699 грн.; ОСОБА_18 - 1984 грн.; ОСОБА_19 - 105 грн.; ОСОБА_20 - 1074 грн.; ОСОБА_21 - 1029 грн.; ОСОБА_22 - 645 грн.; ОСОБА_23 - 542 грн.; ОСОБА_24 -1671 грн.; ОСОБА_25 - 998 грн.; ОСОБА_26 - 646 грн.; ОСОБА_27 - 1242 грн.; ОСОБА_28 - 222 грн.; ОСОБА_29 - 222 грн., ОСОБА_30 - 682 грн.; ОСОБА_31 - 617 грн.; ОСОБА_32 - 742 грн.; ОСОБА_33 - 844 грн.; ОСОБА_34 - 518 грн.

Незважаючи на те, що на розрахункові рахунки підприємства протягом зазначеного періоду часу надходили грошові кошти в кількостях, що дозволяють здійснювати виплату заробітної плати, заробітна плата не виплачувалася, зокрема у січні 2010р. надійшло 7425 грн., заробітна плата не виплачувалася, всього було витрачено на сплату податків, оплату послуг і матеріалів 7130,65 грн., залишок 294,35 грн.; у лютому 2010р. надійшло 7770 грн., заробітна плата не виплачувалася, всього витрачено на сплату податків, оплату послуг і матеріалів 8051,15 грн., залишок 13,20 грн.; у березні 2010р. надійшло 54800 грн., заробітна плата не виплачувалася, всього витрачено на сплату податків, оплату послуг і матеріалів 54813, 20 грн., залишок 00 грн.; у квітні 2010р. надійшло 15757 грн., заробітна плата не виплачувалася, всього витрачено на сплату податків, оплату послуг і матеріалів 15663,04 грн., залишок 93,96 грн.; у травні 2010р. надійшло 65 662,46 грн., заробітна плата не виплачувалася, всього витрачено на сплату податків, оплату послуг і матеріалів 65535,44 грн., залишок 220,98 грн.; у червні 2010р. надійшло 29146 грн., заробітна плата не виплачувалася, всього витрачено на сплату податків, оплату послуг і матеріалів 29237,80 грн., залишок 129,18 грн., а всього за 6 місяців 2010р. надійшло 180560,46 грн., всього витрачено за 6 місяців 2010р. 180431,18 грн.

Крім цього, в касу підприємства об`єднання громадян Костянтинівське навчально-виробниче підприємство Українського товариського товариства сліпих надійшло: в січні 2010р. 9370 грн., виплачено заробітної плати на суму 2570 грн., оплата обов`язкових платежів банку 6125 грн., господарських потреб 1362 грн.; в лютому 2010р. 49974 грн., виплачено заробітної плати на суму 6187 грн., оплата на обов`язкові платежі банку 7770 грн., оплата за придбання сировини та матеріалів 34872 грн.; в березні 2010р. 55450 грн., виплачено заробітної плати на суму 22399 грн., оплата на обов`язкові платежі банку 8300 грн., повернення передоплати 2450 грн., оплата за придбання сировини та матеріалів 7317 грн.; у квітні 2010р. 29800 грн., виплачено заробітної плати 11983 грн., оплата на обов`язкові платежі банку 11600 грн., оплата за придбання сировини та матеріалів 8264 грн.; в травні 2010р. 40 300 грн., виплачено заробітної плати на суму 27 440 грн., оплата на обов`язкові платежі банку 4800 грн., повернення за передоплату 2700 грн., оплата за придбання сировини та матеріалів 3733 грн.

Однак суд виправдав ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 діяла в стані крайньої необхідності, оскільки її дії були спрямовані на збереження підприємства і робочих місць, при цьому нею були сплачені усі податки та обов`язкові платежі, а на даний час заборгованості по виплаті заробітної плати за вказаний період на підприємстві немає. Крім того, доказів того, що ОСОБА_6 , користуючись своїм службовим становищем, за наявності коштів умисно недоплачувала заробітну плату, досудовим слідством не здобуто.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції, просить вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що в діях ОСОБА_6 відсутня крайня необхідність, а міститься склад злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, тому рішення суду про її виправдування є незаконним. Крім того, прокурору судом було надано 2 варіанти вироку, в яких зазначено, що він складений 27 жовтня 2012р., хоча насправді вирок був проголошений 27 жовтня 2014р. При цьому в одному з наданих вироків зазначено, що у розгляді справи приймав участь прокурор ОСОБА_35 , хоча зазначений прокурор жодного разу не приймав участі у справі. Також в мотивувальній частині вироку серед потерпілих вказано ОСОБА_12 , хоча в матеріалах справи не має жодних даних про цього потерпілого, натомість є дані про ОСОБА_36 .

В запереченнях на апеляцію виправдана ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні апеляції, оскільки наведені в ній доводи є необґрунтованими та безпідставними, а вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити; виправдану ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляції та просили відмовити в її задоволенні, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.323 КПК України (1960р.) вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, а його частини (вступна, мотивувальна та резолютивна) повинні відповідати вимогам ст.ст.332 335 КПК України (1960р.) і не містити суперечливих формулювань.
Однак зазначені вимоги закону не були дотримані судом.
Так, дані щодо учасників судового розгляду, викладені у вступній частині вироку, не узгоджуються з даними протоколу судового засідання та матеріалами справи. Крім того, у вирок були внесені виправлення після його проголошення, тобто не в порядку, передбаченому ст.332 КПК України (1960р.), відповідно до якого виправлення у вироку можуть бути внесені лише до його проголошення, крім того, вони повинні бути застережені та підписані всіма суддями до його проголошення.

За таких обставин вирок суду не може вважатися законним, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.22 КПК України (1960р.) прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Згідно із ст.64 КПК України (1960р.) при провадженні досудового слідства підлягають доказуванню:

подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину);

винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину;

обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання;

характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

Однак з матеріалів справи вбачається, що досудове слідство в порушення вимог ст.ст.22, 64 КПК України (1960р.) проведено односторонньо і не повно, оскільки обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи були досліджені поверхнево, а суд при розгляді справи не звернув на це увагу, та не дав цьому належну оцінку.

Відповідно до диспозиції ст.175 ч.1 КК України кримінальна відповідальність настає лише за умови безпідставної невиплати заробітної плати в повному обсязі більш як за один місяць, вчиненої керівником підприємства умисно.
Однак з матеріалів справи видно, що ОСОБА_6 , будучи директором підприємства Костянтинівське навчально-виробниче підприємство Українського товариства сліпих в період з січня по червень 2010р. виплачувала заробітну плату працівникам підприємства, але не в повному обсязі, внаслідок чого в період з січня по червень 2010р. виникла заборгованість по заробітній платі.
Згідно з діючим законодавством виплата заробітної плати не в повному обсязі тягне не кримінальну, а адміністративну відповідальність за ст.41 ч.1 КУпАП.
Однак ці обставини були залишені органом досудового слідства без уваги і не досліджувалися, не зважаючи на те, що ОСОБА_6 постановою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2010р. була притягнута до адміністративної відповідальність за ст.41 ч.1 КУпАП за виплату заробітної плати не в повному обсязі у зазначений період.

Крім того, орган досудового слідства відповідно до вимог ст.ст.22, 64 КПК України (1960р.) повинен був дослідити обставини та зібрати докази, які б свідчили про безпідставну невиплату заробітної плати в повному обсязі потерпілим та умисні дії при цьому керівника підприємства.

Для цього необхідно було провести бухгалтерську експертизу з метою перевірки фінансово-економічного стану підприємства, встановлення причин (об`єктивних та суб`єктивних) невиплати заробітної плати, а також дослідити обставини, які б свідчили про наявність (відсутність) реальної можливості здійснювати виплату заробітної плати в цей період.
Однак, зазначені обставини не були досліджені органом досудового слідства, зважаючи на те, що з пояснень ОСОБА_6 вбачається, що у зв`язку з фінансово-економічною кризою підприємство знаходилося в тяжкому фінансовому становищі, і тому кошти направлялися на поточні невідкладні потреби підприємства для забезпечення виробничої та господарської діяльності, а також з метою запобігання банкрутства.
Однак ці обставини були залишені органом досудового слідства без уваги і не досліджувалися.

Крім того, суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом. Однак органом досудового слідства суб`єктивна сторона злочину належним чином не досліджувалася, а тому не були й надані докази, які б вказували на умисний характер дій ОСОБА_6 .

Зазначені обставини свідчать про неповноту та неправильність досудового слідства, про пред`явлення ОСОБА_6 в порушення вимог ст.132 КПК України (1960р.) неконкретного обвинувачення, що порушує її право на захист від конкретного обвинувачення, із зазначенням всіх обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст.64 КПК України (1960р.).
Зазначені обставини свідчать про порушення органом досудового слідства вимог кримінально-процесуального закону, а саме про неповноту та неправильність досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні. Тому справа підлягає поверненню прокурору на додаткове розслідування, під час якого відповідно до ст.22 КПК України (1960р.) необхідно всебічно, повно і об`єктивно дослідити фактичні обставини справи, зібрати відповідно до ст.64 КПК України (1960р.) докази на обґрунтування винуватості ОСОБА_6 , забезпечивши при цьому виконання вимог закону щодо дотримання права на захист від конкретного обвинувачення. І в залежності від встановленого, дати належну правову оцінку діям ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України (1960р.) колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Кримінальну справу направити прокурору Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області для проведення додаткового розслідування.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4