03.12.2013 Справа №
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2013 року Ірпінський міський
суд Київської області у складі:

головуючого Кафтанова
В.В.,

при секретарі Лесненко
О.І.,

за участю прокурора Зеленюка
Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду Київської області
кримінальне провадження по
обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Велика Димерка, Броварського району
Київської області, українця,
громадянина України, освіта
середня-спеціальна, не працюючого, не
військовозобов'язаного, розлученого,
проживаючого: АДРЕСА_1 раніше судимого:
31.08.2001 р. Жовтневим районним судом м.
Києва за ч. 2 ст. 141 КК України ( в
редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення
волі з конфіскацією майна, 15.02.2002 р.
Апеляційним судом м. Києва виключена
конфіскація майна; 17.01.2004 р.
Солом'янським районним судом м. Києва
за ч. 1 ст. 187, 71 КК України до 3 років 6
місяців позбавлення волі; 05.06.2012 р.
Бородянським районним судом за ч. 3 ст.
185 КК України до 4 років позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України,
звільнений з випробовуванням на 2 роки;
30.08.2012 р. Солом'янським районним судом м.
Києва за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, 69, 70 КК
України до 5 років позбавлення волі;

у скоєнні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 286 КК
України, -

в с т а н о в и в:

12.08.2012 р. ОСОБА_1 близько 16.00 год.,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись за місцем свого
проживання, за адресою: АДРЕСА_1 маючи
вільний доступ до ключів від
автомобіля «ВАЗ-210700-20», реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2,
незаконно заволодів вказаним
транспортним засобом, з метою його
тимчасового використання.

Того ж дня, близько 16.40 год., ОСОБА_1
керуючи технічно справним автомобілем
марки «ВАЗ-210700-20», реєстраційний номер
НОМЕР_1, який відповідно до Свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу,
належить ОСОБА_2, не маючи посвідчення
водія, чим порушив п. 2.1 а) Правил
дорожнього руху України, введених в дію
з 01.01.2002 р., здійснював рух по автодорозі
Київ-Ковель, з боку с. Клавдієво
Київської області в напрямку м. Києва,
перебуваючи при цьому в стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив п.
2.9 а) Правил дорожнього руху України. На
34 км + 52,8 м автодороги Київ-Ковель, між
населеними пунктами смт. Немішаєве та
смт. Ворзелем Київської області,
рухаючись зі швидкістю 110 км/год., у
порушення вимог п.12.1, 12.6.Ґ Правил
дорожнього руху України, діючи
необережно, проявив злочинну
самовпевненість, не врахував дорожню
обстановку, не обрав безпечну
швидкість руху транспортного засобу,
щоб мати змогу постійно контролювати
його рух, перевищив дозволену
швидкість руху, закінчуючи виконання
маневру обгону попутних транспортних
засобів та перестроюючись у смугу руху,
в бік м. Києва, в порушення вимог п. 13.1
Правил дорожнього руху України, не
дотримався безпечної дистанції та
допустив зіткнення передньої частини
керованого ним автомобіля із задньою
частиною автомобіля марки «AUDI-A 4»
реєстраційний номер НОМЕР_4 під
керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в
попутному напрямку.

Внаслідок даної пригоди, пасажири
автомобіля «ВАЗ-210700-20» реєстраційний
номер НОМЕР_1, ОСОБА_4 від отриманих
тілесних ушкоджень загинув на місці
пригоди, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи від 03.09.2012 р. № 56/278, на трупі
ОСОБА_4 виявлено наступні ушкодження:
переломи 1, 3-9 ребер справа, розрив
нисхідного відділу аорти з
крововиливом в ліву плевральну
порожнину (2,8 л), численні ушкодження
печінки, крововиливи в
шлунково-ободову зв'язку і ворота
селезінки, 500 мл. крові в черевній
порожнині; відкритий уламковий перелом
нижнього суглобового кінця правої
стегнової кістки; рани, синці, садна і
подряпини на тілі. Ушкодження могли
утворитись 12.08.2012 р. під час ДТП, за
обставин, що зазначені у постанові,
внаслідок ударів об частини салону
автомобіля і струсу тіла. Отримані
ушкодження у своїй сукупності мають
ознаки тяжких тілесних ушкоджень у
живих осіб, як небезпечні для життя на
час їх заподіяння. Смерть ОСОБА_4
знаходиться в прямому причинному
зв'язку з отриманими тілесними
ушкодженнями і настала внаслідок
закритої травми грудної клітини і
живота з переломами ребер, розривом
грудного відділу аорти і численними
ушкодженнями печінки, яка
супроводжувалася гострою
крововтратою.

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи від 28.09.2012 р. № 173/Е, у ОСОБА_6
мали місце пошкодження у вигляді
струсу головного мозку, закритого
перелому правої ліктьової кістки, а
також забійні рани в області лобу,
надбрівної області зправа. Дані
пошкодження, утворилися від дії тупих
предметів, по давності можуть
відповідати строку та обставинам
вказаним у постанові та відносяться до
середньої тяжкості, так як для
зрощування перелома необхідно строк
понад 21 день.

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи від 03.10.2012 р. № 177/E, у ОСОБА_5
мали місце такі тілесні ушкодження:
перелом дистального відділу лівої
променевої кістки. Перелом шиловидного
виростку лівої ліктьової кістки,
травматичний розрив апоневрозу
сухожилку розгинача 2-го пальця правої
кисті, по терміну відповідають даті
травми. Дані тілесні ушкодження
утворилися від дії тупого(их)
предмету(ів), можуть відповідати строку
та обставинам вказаним у постанові, і
відносяться до середнього ступеню
тяжкості тілесних ушкоджень, так, як
для зрощення переломів необхідний
строк більше 21-го дня; вказані тілесні
ушкодження не являються небезпечними
для життя.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1
свою вину у скоєних злочинах,
передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 286 КК
України визнав повністю та дав
показання про те, що 12.08.2012 р. він
знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння, на автодорозі Київ-Ковель,
рухаючись в сторону м. Києва, керував
автомобілем марки «ВАЗ-210700-20» без
права керування, який належить його
тестю ОСОБА_2 Даний автомобіль він взяв
без дозволу власника даного
транспортного засобу. Рухаючись у
вказаному напрямку, при намаганні
виконати маневр обгону, не врахував
дорожню обстановку, не вибрав
безпечної відстані та скоїв зіткнення
з автомобілем марки «AUDI A-4»,
реєстраційний номер якого не пам'ятає,
який рухався в попутному напрямку. Яким
чином скоїлось зіткнення він не
пам'ятає. Внаслідок даної пригоди
пасажир, який знаходився з ним в
автомобілі марки «ВАЗ-210700-20» ОСОБА_4 від
отриманих тілесних ушкоджень загинув
на місці пригоди, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
отримали середньої тяжкості тілесні
ушкодження. Пояснив, що дана
дорожньо-транспортна пригода сталась
внаслідок порушення ним правил
дорожнього руху. Обставини встановлені
органом досудового слідства
відповідають дійсності. Цивільний
позов заявлений потерпілим ОСОБА_5
визнав в повному обсязі. Просив суд
його суворо не карати.

Потерпілі в судове засідання не
з'явились, про час, дату та місце
розгляду провадження повідомлені
належним чином, надали суд заяви про
розгляд справи у їх відсутність.

У зв'язку із повним визнанням
обвинуваченим своєї вини у скоєних
кримінальних правопорушеннях,
визнання ним кваліфікації його дій та
доказів на які посилався орган
досудового слідства, розміру
цивільного позову, дослідження
зібраних по справі доказів, відповідно
до ст. 349 КПК України, за згодою
учасників процесу, було обмежено
допитом обвинуваченого, показання
якого відповідають фактичним
обставинам справи і ним не оспорюються,
та дослідженням матеріалів справи, що
його характеризують.

Заслухавши думку прокурора та
показання обвинуваченого, вивчивши
матеріали справи та дослідивши наявні
в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку, що винні дії
підсудного ОСОБА_1 віднесено до
суспільно-небезпечних діянь,
відповідальність за які передбачена
Особливою частиною Кримінального
кодексу України.

Органом досудового слідства дії
обвинуваченого ОСОБА_1. кваліфіковано
за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне
заволодінні транспортним засобом
вчинене повторно, та за ч. 2 ст. 286 КК
України, як грубе порушенні вимог
Правил дорожнього руху України особою,
яка керує транспортним засобом, що
спричинили середньої тяжкості тілесне
ушкодження та смерть потерпілого.

Суд вважає таку кваліфікацію
правильною, оскільки умисні дії
обвинуваченого ОСОБА_1 виражаються у
незаконному заволодінні транспортним
засобом, без дозволу його власника -
потерпілого ОСОБА_2, шляхом посадки
підсудного за кермо, вищезазначеного
транспортного засобу, заводу його
двигуна ключем і виїзду з місця
перебування (стоянки) транспортного
засобу на трасу Київ-Ковель в напрямку
м. Києва, тобто скоїв злочин
передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, та
умисні дії, які виразились у грубому
порушенні вимог Правил дорожнього руху
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 10.10.2002 №
1306, зокрема п. 1.3, згідно з яким "учасники
дорожнього руху зобов'язані знати і
неухильно виконувати вимоги Правил
дорожнього руху, а також бути взаємно
ввічливими", п. 1.5 Правил, згідно з яким
"дії або бездіяльність учасників
дорожнього руху та інших осіб не
повинні створювати небезпеку чи
перешкоду для руху, загрожувати життю
або здоров'ю громадян, завдавати
матеріальних збитків"; п.п "а" п 2.9,
згідно з яким "водієві забороняється
керувати транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння або перебуваючи
під впливом наркотичних чи токсичних
речовин", п. 12.1, п. 12.6.Ґ Правил, а саме
діючи необережно, проявив злочинну
самовпевненість, не врахував дорожню
обстановку, не обрав безпечну
швидкість руху транспортного засобу,
щоб мати змогу постійно контролювати
його рух, перевищив дозволену
швидкість руху, закінчуючи виконання
маневру обгону попутних транспортних
засобів та перестроюючись у смугу руху,
в бік м. Києва в порушення вимог п. 13.1
Правил, а саме не дотримався безпечної
дистанції та допустив зіткнення
керованого ним транспортного засобу з
іншим. При цьому, вказані порушення
вимог Правил дорожнього руху України,
знаходяться в прямому причинному
зв'язку з дорожньо-транспортною
пригодою та наслідками, що настали, які
спричинили потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
та призвели до смерті потерпілого
ОСОБА_4

Обираючи міру покарання
обвинуваченому ОСОБА_1, суд враховує, що
він скоїв злочини, які відповідно до ст.
12 КК України, віднесено до категорії
тяжких злочинів.

Обставинами, які пом'якшують
відповідальність обвинуваченого
ОСОБА_1 суд вважає: визнання своєї вини,
щире каяття та визнання цивільного
позову в повному обсязі.

Обставинами, які обтяжують
відповідальність обвинуваченого
ОСОБА_1 суд визнає скоєння злочину у
стані алкогольного сп'яніння та
рецидив злочинів.

За місцем проживання обвинувачений
ОСОБА_1 характеризується посередньо,
має двох неповнолітніх дітей, на обліку
у лікаря психіатра не перебуває,
перебуває на обліку у лікаря нарколога
з діагнозом розлади психіки та
поведінки внаслідок вживання
наркотичних та інших речовин. Синдром
залежності. Раніше притягався до
кримінальної відповідальності та був
засудженим за умисні злочини. Дані
злочини скоїв злочини під час
іспитового строку звільнення від
відбування покарання у виді
позбавлення волі.

За даних умов, враховуючи ступінь
тяжкості та обставини вчинених
злочинів, особу підсудного, його
суспільну небезпечність, а також те, що,
відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі
яка вчинила злочин, має бути призначено
покарання, необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів, суд вважає, що виправлення
обвинуваченого не можливе без ізоляції
його від суспільства, а тому призначає
підсудному покарання у виді
позбавлення волі, оскільки призначення
саме такого виду покарання на думку
суду буде необхідне й достатнє для
виправлення обвинуваченого та
попередження нових злочинів.

Потерпілими ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7
цивільні позови не заявлено.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено
цивільний позов про відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 1 574 грн. 77
коп. та моральної шкоди у розмірі 10 000
грн. 00 коп.

Суд вважає, що позовні вимоги
потерпілого ОСОБА_5 підлягають
задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено
наявність причинного зв'язку між
злочинними діями обвинуваченого
ОСОБА_1 та спричиненою потерпілому
ОСОБА_5 матеріальної та моральної
шкоди, а також обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_5, в частині
стягнення матеріальної шкоди, що
підтверджується відповідними
платіжними документами, які суд вважає
обґрунтованими, на суму 1 574 грн. 77 коп.
При вирішенні питання про розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, суд, відповідно до постанови
Пленуму Верховного суду України, від
31.03.1995 № 4, «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», згідно з якою,
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних, тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових витрат (їх
тривалості, можливості відновлення,
тощо), та з урахуванням інших обставин,
врахувавши стан здоров'я потерпілого
ОСОБА_5, обсяг фізичних та душевних
страждань, а також тривалість та
можливість відновлення стану здоров'я
та інші обставини, прийшов до висновку,
що позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає
до задоволення. З огляду на викладене,
суд приходить до висновку, що цивільний
позов потерпілого ОСОБА_5 є
обґрунтованим та підлягає до
задоволення, у зв'язку з чим, суд стягує
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 матеріальну
шкоду у розмірі 1 574 грн. 77 грн. та
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Речовими доказами суд розпоряджається
відповідно до ст. 100 КПК України.
Понесені по справі судові витрати суд
вважає за необхідне відшкодувати за
рахунок обвинуваченого. Запобіжний
захід у відношенні обвинуваченого суд
залишає без змін - тримання під вартою.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України
суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК
України та призначити йому покарання
по цій статті у вигляді 5 (п'яти) років
позбавлення волі без конфіскації
належного йому майна.

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України та призначити йому покарання
по цій статті у вигляді 4 (чотирьох)
років позбавлення волі з позбавленням
права керувати транспортними засобами
строком на три роки.

На підставі ст. 70 КК України призначити
ОСОБА_1, остаточне покарання шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим, у вигляді 5 (п'яти) років
позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами
строком на три роки.

На підставі ст. 71 КК України призначити
ОСОБА_1, остаточне покарання за
сукупністю вироків, шляхом часткового
приєднання невідбутої частини
покарання за вироками Бородянського
районного суду Київської області від
05.06.2012 р. та Солом'янського районного
суду м. Києва від 30.08.2012 р., у виді
позбавлення волі строком 5 (п'ять) років
6 (шість) місяців позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на три
роки.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити в
повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5
матеріальну шкоду у розмірі 1 574 (одна
тисяча п'ятсот сімдесят чотири) грн. 77
коп. та моральну шкоду у розмірі 10000
(десять тисяч) грн.

Речові докази по справі, а саме:
автомобіль марки «ВАЗ 210700-20»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
передано на відповідальне зберігання
ОСОБА_2 залишити власнику - ОСОБА_2
Автомобіль марки «Ауді-А4»,
реєстраційний номер НОМЕР_4, який
передано на відповідальне зберігання
ОСОБА_3 залишити власнику - ОСОБА_3

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру ГУ
МВС України в Київській області
витрати, пов'язані з проведенням
судових експертиз у розмірі 3 530 (три
тисячі п'ятсот тридцять ) 88 грн.

До вступу вироку у законну силу
запобіжний захід відносно
обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без
змін - тримання під вартою в
Київському СІЗО Державної
Пенітенціарної служби України.

Строк відбування покарання ОСОБА_1
обчислювати з моменту затримання,
тобто з 13.08.2012 р.

На вирок до апеляційного суду
Київської області через Ірпінський
міський суд Київської області може
бути подано апеляцію протягом 30 діб із
моменту проголошення вироку,
обвинуваченим в той же строк із моменту
отримання копії вироку.

Суддя: В. В. Кафтанов