УХВАЛА

Іменем України

17
квітня 2007 року апеляційний суд Житомирської області в складі: головуючого -
судді Фоміна Ю.В

суддів :
Зав'язуна С.М. та

Михайловського В.І.

з участю: прокурора РуденкаВ.І.

захисника ОСОБА_1. засудженого ОСОБА_2. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_2. з доповненнями та захисника ОСОБА_1. на вирок Богунського районного суду м.
Житомира від 21 листопада 2006 року,

встановив:

Цим вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель м. Житомира, судимий
Богунським районним судом м. Житомира :

·
31 жовтня 1995 року за ст. ст. 140 ч. 1, 206 ч. 2 КК України на 1 рік 6 місяців
позбавлення волі;

·
17 вересня 1996 року за ст. 140 ч. 2 КК України на 2 роки
виправних робіт за місцем роботи засудженого з утриманням із його заробітку
щомісяця 15 % ;

·
5 лютого 1998 року за ст. ст. 145 ч. 1, 140 ч. 2, 141 ч.
2, 215 - 3 ч. 2 КК України на З роки 1 місяць позбавлення волі;

Справа №11-273/2007 рік Головуючий в суді 1 інстанції:
Іонніков В.М.

Категорія : ст. ст. 187 ч. 3, 289 ч. 2 КК України Доповідач :
Фомін Ю.В.

2

- 15 лютого 2000 року за ст. ст. 215 - 3 ч. 3,

140 ч. 2 КК України на 7
років

позбавлення волі. Постановою

Коростенського міськрайонного суду від 25 серпня 2005 року звільнений
умовно - достроково на строк 1 рік 9 днів,-

засуджений : - за ст. 187 ч. З КК
України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить
йому на праві власності,

- за ст. 289 ч. 2 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке належить йому на праві власності.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_2. призначено
покарання за сукупністю злочинів 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ст. 71 КК України до цього покарання
частково приєднане не відбуте покарання за попереднім вироком суду і остаточно
ОСОБА_2. за сукупністю вироків визначено покарання 7 років 10 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві
власності.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2. залишений
попередній - взяття під варту.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_2. на користь потерпілої
ОСОБА_3. 3460 гривень 50 коп. матеріальної шкоди і 8000 гривень моральної
шкоди.

Згідно з вироком, 27 січня 2006 року близько 13 години
ОСОБА_2. з метою нападу та заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством,
небезпечним для життя та здоров'я особи, підійшов до вхідних дверей квартири
АДРЕСА_1 в м. Житомирі, де, застосовуючи фізичну силу, вчинив напад на
ОСОБА_3., яка перебувала на восьмому місяці вагітності. Під час нападу він
прижав потерпілу ОСОБА_3. своїм тілом до стіни під'їзду біля вказаної квартири,
правою рукою затулив їй рота, щоб ОСОБА_3. не змогла покликати на допомогу, а в
лівій руці тримав фігурну викрутку. ОСОБА_3., побоюючись за своє життя та життя
своєї ненародженої дитини, сприймаючи такі погрози ОСОБА_2. , як реальну
погрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я, діям
ОСОБА_2. опору не чинила. Після цього ОСОБА_3., на вимогу ОСОБА_2., який
знаходився у неї за спиною, своїми ключами

3

відчинила вхідні двері та зайшла разом з останнім до
квартири АДРЕСА_1 в м. Житомирі. Перебуваючи в приміщенні квартири, біля
вхідних дверей, ОСОБА_2. заволодів майном ОСОБА_3., а саме золотими виробами та
мобільним телефоном з карткою, ключима та іншим.

Після цього, продовжуючи свої злочинні дії направлені на
заволодіння чужим майном та доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_2., застосовуючи
фізичну силу до потерпілої ОСОБА_3., яка виразилась в тому, що він силою загнув
її ліву руку за спину, відвів її до ванної кімнати та зачинив двері на замок.
Після цього з серванту кімнати вказаної квартири він таємно викрав майно, яке
належить ОСОБА_3..

Таким чином ОСОБА_2., погрожуючи застосуванням
насильства, небезпечного для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу,
заволодів майном ОСОБА_3. на загальну суму 3460 гривень 50 коп.

4 березня 2006 року близько 2 години ночі ОСОБА_2., перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, знаходився по АДРЕСА_2. На проїзній частині
вулиці Московської він побачив автомобіль „ Опель - Кадет ", д. н. НОМЕР_1, який належав ОСОБА_4, і у нього виник
умисел на незаконне заволодіння даним транспортним засобом.

З цією метою і в цей же день, час і місці він підійшов до
вищевказаного автомобіля та за допомогою ключа, який був при ньому, відчинив
ліві передні дверцята автомобіля, проник до салону автомобіля, де діставши з
замка запалення дроти живлення, з'єднав між собою і таким чином завів двигун і
з місця скоєння злочину на вказаному автомобілі зник. Після цього, ОСОБА_2.,
рухаючись на вказаному автомобілі, у дворі будинку АДРЕСА_3 в м. Житомирі не
справився з керуванням та вчинив наїзд на залізо - бетонну опору, внаслідок
чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_2. повторно, незаконно заволодів
транспортним засобом ОСОБА_4.
автомобілем „ Опель - Кадет
", чим заподіяв останньому матеріального збитку на загальну суму 14 000
гривень.

В апеляціях:

- засуджений ОСОБА_2. просить суд змінити вирок суду та
виправдати його за ст. 187 ч. З КК України посилаючись на те, що він вину за
цією статтею не визнає та вважає, що його вину не було

4

доведено.

- захисник ОСОБА_1. просить вирок в частині засудження ОСОБА_2. по епізоду
розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_3. скасувати за відсутністю в його діях
складу злочину, оскільки його вина не була доведена.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який просив
вирок залишити без зміни, пояснення засудженого ОСОБА_2. та адвоката ОСОБА_1.,
які підтримали свої апеляційні вимоги, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи апеляцій, апеляційний суд вважає, що апеляції
засудженого ОСОБА_2. та його захисника ОСОБА_1. задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Засуджений ОСОБА_2. визнаний винним у вчиненні злочинів,
передбачених ст. ст. 187 ч. З та ст. 289 ч. 2 КК України.

По епізоду вчинення незаконного заволодіння транспортним
засобом автомобілем „ Опель
- Кадет ", який належить ОСОБА_4,
доведеність вини ОСОБА_2. та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 289 КК
України ніким не оскаржується.

Стосовно доведеності вини засудженого ОСОБА_2. у вчинені
розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_3., то апеляційний суд вважає, що його
вина в ході судового слідства доведена такими дослідженими доказами :

· заявою в
Житомирський MB УМВС від потерпілої ОСОБА_3. про вчинений на неї
розбійний напад ;

·
протоколом огляду місця події від 27 січня 2006 року,
даними якого зафіксована обстановка в квартирі, що підтверджує заяву потерпілої
ОСОБА_3. про викрадення майна ;

- показами
потерпілої ОСОБА_3., яка пояснила, що 27

січня 2006 року біля вхідних дверей
її квартири на неї було вчинено

розбійний напад. Так, коли о 13
годині вона знаходилась біля вхідних

дверей до тамбуру своєї квартири і
відчиняла вхідні двері, то вона

почула, що хтось підіймається по
сходах. Обернувшись, вона

побачила, що на сходинковий
майданчик 4-го поверху, де вона

знаходилась, підіймався раніше
незнайомий їй чоловік, одягнений в

джинси та світло - коричневу
дублянку, на голові чоловіка була

в'язана шапочка чорного кольору, на
руці перчатка. Вона обернулась

до дверей тамбуру і через декілька
секунд відчула, що невідомий

чоловік прижав її своїм тулубом до
дверей, а правою рукою, яка була в

чорній шкіряній рукавичці , прикрив їй рота. Злочинець
наказав їй не

5

кричати, якщо вона дорожить своєю дитиною і відчинити
двері тамбура. Вона побачила викрутку у нього в руці і, злякавшись погроз,
відчинила двері. Вони зайшли до квартири, де невідомий чоловік забрав у неї
мобільний телефон, примусив її зняти з себе золоті вироби та зачинив її у
ванній кімнаті. В подальшому, звільнившись з ванної кімнати, вона виявила, що
злочинець викрав з квартири речі і пішла до свого чоловіка на роботу,
повідомила про подію, описавши нападника, а її чоловік сказав, що це міг бути
ОСОБА_2. На думку потерпілої ОСОБА_3. у нападника була пошкоджена рука в районі
кісті. Потерпіла давала послідовні покази на протязі всього досудового слідства
підтримувала,,і не змінила їх у судовому засіданні;

· 28 січня
2006 року в ході очної ставки з засудженим ОСОБА_2. потерпіла ОСОБА_3.
підтвердила свої покази щодо нападу на неї 27 січня 2006 року саме ОСОБА_2.;

·
свідок ОСОБА_5 пояснив про відомі йому обставини нападу
на дружину ОСОБА_3. і про те, що після того, як вона описала йому нападника,
він запідозрив саме ОСОБА_2.;

·
за даними протоколу обшуку від 30 січня 2006 року у
ОСОБА_2. було виявлено і вилучено дублянку, викрутку, джинси, печатку ;

· показами
свідка ОСОБА_6. про те, що дійсно працівниками міліції було вилучено з
квартири, де проживав його син ОСОБА_2. речі його сина, а саме його дублянку,
викрутку та печатку. Також зазначений свідок підтвердив, що 27 січня 2006 року
у його сина була поломана
права рука ;

- протоколами пред'явлення для впізнання речей, вилучених
у ОСОБА_2. потерпілій ОСОБА_3., серед яких вона впізнала дублянку та викрутку,
відповідно, як такі, в яку той був одягнутий і якою - погрожував їй під час
вчинення розбійного нападу ;

- висновком
судово - медичної експертизи № 503 від 6

квітня 2006 року за матеріалами кримінальної справи,
згідно якого у

засудженого ОСОБА_2. 30 січня 2006 року були виявлені

тілесні ушкодження у вигляді косого перелому основи 3-ї
п'ясної

кістки правої руки без зміщення, які утворилися в термін
не більше

трьох тижнів ;

- іншими
викладеними у вироку доказами.

Органом досудового слідства та судом першої інстанції
було перевірено та відкинуте, як вигадане, алібі, висунуте засудженим ОСОБА_2.

Дії засудженого ОСОБА_2., які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим
майном, поєднаним з проникненням

6

у житло
та у застосуванні насильства, небезпечного для
життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу, за ст. 187 ч. 3 КК України судом
кваліфіковані вірно.

Покарання засудженому ОСОБА_2. судом першої інстанції
було призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням
ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, даним про його особу та всіх обставин
справи. Зокрема судом правильно було враховано, що він вчинив злочин в стані
алкогольного сп'яніння ; під час умовно - дострокового звільнення від
покарання, призначеного попереднім вироком ; раніше неодноразово судимий, в
тому числі і за скоєння тяжких злочинів ; завдані злочином збитки не
відшкодував. Судом обставин, які пом'якшуючих його покарання не встановлено.

Таким чином доводи апеляцій не знайшли свого
підтвердження. Апеляційний суд прийшов до висновку про те, що підстав для зміни
або скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_2. немає.

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляції засудженого ОСОБА_2. та захисника ОСОБА_1.
залишити без задоволення.

Вирок Богунського районного суду м.
Житомира

від 21 листопада 2006 року щодо
ОСОБА_2 залишити без зміни.