У х в а л а

іменем україни

16 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя АДРЕСА_1,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК,

у с т а н о в и в:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді штрафу в сумі 1700 грн.

Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою апеляційного суду вирок місцевого суду скасовано, ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 309 КК звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 25 липня 2014 року приблизно о 17:00 год. біля магазину «Рулон» по вул. Березинській в м. Дніпропетровську у невстановленої досудовим слідством особи придбав психотропну речовину метамфетамін. У той же день приблизно о 19:50 год. біля будинку АДРЕСА_2 працівниками міліції у ОСОБА_4 було виявлено 6 пакетів з порошкоподібною речовиною, яка містить психотропну речовину метамфетамін загальною масою 0,207 г.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно звільнив від кримінальної відповідальності ОСОБА_4, оскільки останній звернувся до лікувального закладу з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діяння за ч. 1 ст. 309 КК у касаційній скарзі не оспорюється.

Що стосується доводів прокурора про необґрунтоване звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 309 КК особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, скасовуючи вирок суду першої інстанції та звільняючи ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, апеляційний суд правильно встановив, що 22 серпня 2014 року, тобто до складання обвинувального акту та передачі справи до суду, він звернувся до Дніпропетровського наркологічного диспансеру, де йому було встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів. Синдром відміни», і до 03 вересня 2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні. В подальшому з 3 по 23 вересня цього ж року ОСОБА_4 проходив курс амбулаторного лікування. Даних, які б підтверджували, що ОСОБА_4 звернувся до лікувального закладу з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення апеляційним судом не встановлено, не наведено таких і у касаційній скарзі прокурора. Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК, з чим погоджується і колегія касаційного суду.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року щодо ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3