Справа № 214/4729/14-к
1-кп/214/45/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю потерпілої ОСОБА_8

за участю представника потерпілої ОСОБА_9

за участю захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

за участю обвинуваченого ОСОБА_12

за участю перекладача - ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000847 за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буфарік Алжирської Народної Демократичної Республіки, алжирця, громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки, не працюючого, раніше не судимого, з вищою освітою, одруженого, маючого одну неповнолітню дитину, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

3 березня 2014 року приблизно о 17 годині 35 хвилин в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по проїжджій частині дороги пр. Гагаріна з боку майдану Маяковського в напрямку майдану Горького рухався автомобіль «ВАЗ217030» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_12 , який між опорами освітлення № 3 та № 5 попередньо не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, в порушення вимог п. 10.1 «Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого;

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху
водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки
іншим учасникам руху», виконав маневр перестроювання, зміщуючи керований ним

автомобіль ліворуч, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода похилого віку

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що переходила проїжджу частину дороги пр. Гагаріна

зліва направо по напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
пішохід ОСОБА_8 була травмована.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 770 від 18.04.2014 року потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді рваної рани правого скокового суглобу, закритого перелому зовнішньої щиколотки праворуч зі зміщенням та підвивихом стопи зовні які за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесним ушкодженням за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Відповідно до висновку авто-технічної експертизи № 58/27-94 від 14.04.2014 року в діях водія ОСОБА_12 з керування автомобілем «ВАЗ217030» вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 «Правил дорожнього руху» України, котрі з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що настала.
Між порушенням ОСОБА_12 правил безпеки дорожнього руху в частині виконання вимог п. 10.1 «Правил дорожнього руху» України і наслідками, що настали спричинення потерпілій ОСОБА_8 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, вбачається прямий причинний зв`язок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_12 належить кваліфікувати: за ч.1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

З показань обвинуваченого ОСОБА_14 вбачається, що винним себе на визнає повністю. 3 березня 2014 року знаходячись в автомобілі «ВАЗ» стояв на пр. Гагаріна в м. Кривому Розі, автомобіль був розташований передньою частиною в напрямку пл. Горького. Далі почав рух, в цей момент з середини дороги вийшла потерпіла з дитиною, в напрямку його руху. Не встиг зупинитися та збив потерпілу. З подальших показань вбачається, що коли стояв, попереду нього на відстані 1 метру стояв мікроавтобус, а позаду якийсь автомобіль. Була темна пора доби, йшов дощ, пасажирів в автомобілі не було. Коли почав рух, виїхав на другу смугу руху, було ввімкнуте ближнє світло фар. Коли лише виїхав, то побачив потерпілу з дитиною. З того моменту, коли почав рух, і до того, як трапилася ДТП, пройшло приблизно 20 секунд. Коли збив потерпілу, то керований ним автомобіль знаходився приблизно напроти середини мікроавтобуса. Далі показав, що потерпіла впала не від контакту з автомобілем. На третій смузі руху були розташовані автомобілі, потерпіла проходила між ними, а саме мікроавтобусом «Газель» та легковим автомобілем. Коли побачив потерпілу, відстань між потерпілою та керованим ним автомобілем, складала 2 метри, став гальмувати, потерпіла впала на керований ним автомобіль. З міста пригоди потерпіла пішла самостійно. На керованому ним автомобілі пошкоджень не було, посвідчення водія при собі не мав. З місця події уїхав, щоб зробити укол, так як страждає на цукровий діабет. Не розумів що робить, допомогу потерпілій не надавав. Керував автомобілем на підставі довіреності, як саме та ким йому був переданий автомобіль, не пам`ятає. Перед ДТП спілкувався із ОСОБА_15 , якого знає з 2002 2003 року, сім`ї якого допомагає, в той день ОСОБА_15 просив його, обвинуваченого, позичити гроші.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що близько 18 години 3 березня 2014 року тримаючи за руку правнучку ОСОБА_16 переходила дорогу по пр. Гагаріна таким чином, що зліва від неї була пл. Горького. Бачила, що автомобіль, який її потім збив, стояв. Коли відстань до автомобіля була невелика, обвинувачений поїхав в напрямку пл. Горького та збив її, вдаривши автомобілем в праву ногу. Потім стороння особа надала допомогу, викликала швидку медичну допомогу. Далі показала, що переходила дорогу не по пішохідному переходу. Коли почала переходити, то ані справа, ані зліва автомобілів, які рухаються, не було. Коли дійшла до середини дороги, подивилася в правий бік та продовжила переходити. Попереду автомобіля, яким керував обвинувачений, ніяких інших транспортних засобів не було. Посередині дороги не було автомобілів, які стояли в напрямку пл. Горького. На той момент вулиця була освітлена ліхтарями, у автомобіля, яким керував обвинувачений, фари ввімкнуті не були. Її, потерпілу, обвинувачений збив, коли до бордюру, в напрямку якого рухалася, була відстань 1-1,5 метри. Травма завдавала біль, лікувалася 3,5 місяці. Правнучці 6 років, події ДТП правнучка пам`ятає.

Під час проведення очної ставки між обвинуваченим та потерпілою, потерпіла показала, що ніяких автомобілів ні посередині дороги, ні попереду автомобіля, яким керував обвинувачений, не було, травму отримала від того, що наїхав автомобіль. Обвинувачений підтвердив свої показання.

Як показав свідок ОСОБА_17 , потерпілу знає у зв`язку з подією ДТП, яка є предметом даного кримінального провадження. В той день, вечором, коли були сумерки, знаходився на тротуарі на пр. Гагаріна в м. Кривому Розі, на лівій частині проспекту, якщо дивитися на пл. Горького. Як були розташовані автомобілі на лівій частині проїзної частини, не пам`ятає. Побачив як потерпіла впала та не може встати, перебуваючи приблизно на середній частині проїзної частини, якщо рухатися в напрямку пл. Горького. Бачив, як автомобіль «ВАЗ» від`їхав від потерпілої назад, об`їхав потерпілу та заїхав у двір. Уточнивши показання вказав, що проїзна частина, не була освітлена. З того місця, з якого побачив ДТП, добре бачив потерпілу, ніяких перешкод для огляду не було. На протилежній від нього стороні, біля обочини, були якісь автомобілі, рух по проїзній частині був невеликий. На обочині, де знаходився він, свідок, також стояли автомобілі, але не високі, оглядовість проїзної частини с того місця, де знаходився, не мала перешкод. Поряд з потерпілою також була дівчина.

Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , потерпілу знає у зв`язку з подією ДТП, яка є предметом даного кримінального провадження. Знаходився в день події на пр. Гагаріна в м. Кривому Розі, йшов в напрямку пл. Горького по правій частині тротуару. Почув звук удару з проїзної частини, побачив потерпілу та побачив, як проїхала в бік пл. Горького автомашина сірого кольору. В першій смузі, якщо рухатися в напрямку пл. Горького, стояли автомобілі, чи були автомобілі в другій смузі, не пам`ятає. Перешкод для огляду лівої частини проспекту з того місця, де знаходився не було.

З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що обвинуваченого знає, останній є другом сім`ї з 1995-1996 року. В день події, завчасно домовившись з обвинуваченим, зустрівся з останнім на пр. Гагаріна в м. Кривому Розі. При зустрічі також був чоловік на ім`я « ОСОБА_19 » та ще одна людина. Після спілкування обвинувачений сів в автомобіль, а він, свідок, залишився на тротуарі. На правій смузі, якщо рухатися в напрямку пл. Горького, на відстані 10 метрів попереду від автомобіля, в якій сів обвинувачений, стояв автомобіль «Газель». Бачив, як потерпіла вибігла із-за передньої частини автомобіля, автомашина, якою керував обвинувачений, вдарила потерпілу. Уточнивши показання зазначив, що обвинувачений перед початком руху ввімкнув ближнє світло автомобіля. В той момент ліва смуга була зайнята, була «пробка». Після ДТП обвинувачений заїхав у двір, він, свідок, пішов до обвинуваченого, повернулися на місце події через 15-20 хвилин. Перед ДТП автомобіль, яким керував обвинувачений, стояв біля бордюру, автомобіль «Газель» стояв в третій смузі руху в напрямку пл. Горького, в першій смузі попереду автомобіля, яким керував обвинувачений, стояв вантажний автомобіль, а між вказаними автомобілями знаходився ще один. На другій смузі зупинився легковий автомобіль, який пропускав автомобіль, яким керував обвинувачений. Попереду цього легкового автомобіля проїзна частина була вільна. Автомобіль «Газель» рухався. Зустрівся з обвинуваченим для того, щоб взяти у останнього в борг 150 грн., бажає допомогти обвинуваченому.

При проведенні очної ставки між свідком ОСОБА_15 та потерпілою, потерпіла підтвердила свої показання, свідок наполягав на своїх показаннях.

Як показала у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , 18 січня 2014 року її син продав обвинуваченому автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 та передав свідоцтво про реєстрацію автомобіля.

З показань допитаного у судовому засіданні експерта ОСОБА_21 вбачається, що висновки проведеної ним по даній справі автотехнічної експертизи підтверджує. Вважає, що правильно зазначив, що обвинувачений порушив пункт 10.1. «Правил дорожнього руху», оскільки обвинувачений почав рух при наявності об`єкту, який переходив дорогу, вважає, що обвинувачений вчиняв маневр, а саме перестроювався з однієї смуги на іншу. Виходячи з тих вихідних даних, які були надані при проведенні експертизи, обвинувачений міг бачити пішоходів.

Як вбачається з протоколу огляду (т.№2, а.с. 6-10), 3 березня 2014 року о 18 год. 25 хв. на проїзній частині напроти будинку №3 по пр. Гагаріна у м. Кривому Розі, транспортних засобів, слідів не виявлено, ширина проїзної частини складає 21 м, в кожному напрямку руху мається по три смуги, ширина розділової смуги рівняється 0,3 м.

Як вбачається з протоколу (т.№2, а.с.22-26), при огляді 5 березня 2014 року автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідів не виявлено. При огляді встановлено, що у автомобіля рульове управління та система гальмування справні.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с. 46-53), ОСОБА_12 вказав, що 3 березня 2014 року на пр. Гагаріна в м. Кривому Розі автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 перед початком руху стояв таким чином, що переднє праве колесо знаходилося на відстані 0,25 метрів від правого бордюру дороги та 12,2 метрів за опорою освітлення №5; місце наїзду знаходиться на відстані 23,0 метра за опорою №5 та на відстані 4,35 метри від правого бордюру від місця початку руху до місця наїзду автомобіль подолав шлях по дузі довжиною 11,2 метрів за час рівний 4,8 сек. Муссауі Абделькадер вказав, що пішоходів виявив в той час, коли ті були на відстані 1,3 і 23,0 метра за опорою №5.

Як вбачається з повідомлення (т.№2, а.с. 54), 3 березня 2014 року в м. Кривому Розі захід сонця був о 17 год. 33 хв., сумерки закінчилися о 18 год. 04 хв.

Як вбачається з карти виїзду швидкої допомоги (т.№2, а.с.55), о 17 год. 39 хв. бригада швидкої допомоги з пр. Гагаріна оглянула та о 18 год. 41 хв. помістила на стаціонарне лікування в міську лікарню №1 ОСОБА_8 з діагнозом «Відкритий перелом нижньої третини правої голені», яка пред`явила скарги на головокружіння, слабкість, болі в місці нижньої третини правої голені.

Як вбачається з повідомлення (т.№2, а.с. 56), 3 березня 2014 року зовнішнє освітлення було ввімкнено о 17 год. 55 хв., аварійного вимкнення по пр. Гагаріна в районі будинку №3, не було.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с. 58-63), ОСОБА_8 вказала, що 3 березня 2014 року місце наїзду знаходиться на пр. Гагаріна на відстані 23,0 метра за опорою №5 та на відстані 4,35 метри від правого бордюру; місце, де зупинялася ОСОБА_8 при переході дороги знаходиться на відстані 6,45 метрів від місця наїзду; ОСОБА_8 рухалася з такою швидкістю, що подолала 6,45 метрів за 6,2 секунди.

Як зазначено у висновку судової автотехнічної експертизи (т.№2, а.с. 73-74), в діях водія ОСОБА_12 з керування 3 березня 2014 року автомобілем «ВАЗ-217030», вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 «Правил дорожнього руху» України, котрі з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що настала.
Як зазначено у висновку судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.80-82), у потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рваної рани правого скокового суглобу, закритого перелому зовнішньої щиколотки праворуч зі зміщенням та підвивихом стопи зовні, які за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесним ушкодженням за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок наїзду автомобіля, давність їх виникнення може відповідати 3 березня 2014 року.
Згідно талону (т.№2, а.с.97), цей талон ОСОБА_12 отриманий 27 червня 2001 року.

Згідно полісу (т.№2, а.с.98), цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована ОСОБА_22 строком з 17 квітня 2013 року по 16 квітня 2014 року.

Відповідно до посвідчення (т.№2, а.с.99) власником автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 з 17 травня 2012 року є ОСОБА_20 .

Як вбачається з виписних епікризів, листків призначень (т.№1, а.с.21-24), ОСОБА_8 проходила лікування з приводу тілесних ушкоджень.

З рахунку, договору, свідоцтва, чеків (т.№, а.с.25-31) вбачається, що потерпіла несли витрати на придбання ліків.

Як вбачається з договору, розрахунку (т.№1, а.с.34) потерпіла оплатила правову допомогу 1500 грн. 00 коп.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, показання потерпілої, показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , висновки експертиз, протокол слідчого експерименту (т.2, а.с.58-63), протоколи оглядів, документи вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Протокол слідчого експерименту (т.№2, а.с. 46-53), суд вважає також допустимим доказом, так як обвинуваченому, який недостатньо володіє державною мовою було надано право давати показання під час слідчого експерименту російською мовою, якою він володіє.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що під час керування ним автомобілем «ВАЗ» була травмована потерпіла. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_8 , вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що коли вона переходила проїзну частину, впевнившись в тому, що відсутній транспорт, який близько рухається, обвинувачений почав рух та наїхав на неї, завдавши перелом ноги. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_17 , вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що коли він побачив потерпілу, яка впала на проїзній частині, то від останньої від`їхав автомобіль «ВАЗ», оглядовість не була обмежена, потерпіла впала та не могла встати. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_18 , вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що перед тим, як була травмована потерпіла, перешкод для огляду проїжджої частини проспекту Гагаріна з того місця де він сам перебував, не було. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_15 , вважає що цей доказ стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме обставин, при яких обвинувачений, керуючи автомобілем, травмував потерпілу, та дорожньої обстановки на місці ДТП. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_20 , вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що в січні 2014 року обвинуваченому за оплату був переданий автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с. 6-10), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме даних про розміри проїзної частини пр. Гагаріна в місці ДТП. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с. 22-26), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що при огляді 5 березня 2014 року автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідів не виявлено. При огляді встановлено, що у автомобіля рульове управління та система гальмування, справні. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол слідчого експерименту (т.№2, а.с. 58-63), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: місця, де була травмована потерпіла, швидкості її руху. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджене у судовому засіданні повідомлення (т.№2, а.с. 54, 56), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме характер природного та зовнішнього освітлення в момент ДТП. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні карту виїзду швидкої допомоги (т.№2, а.с.55), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме виїзду на місце пригоди швидкої допомоги та виявлення у потерпілої відкритого перелому нижньої третини правої голені. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок судової автотехнічної експертизи (т.№2, а.с. 73-74) та показання експерта, вважає, що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений допустив порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.80-82), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме ступень тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілій, механізм та час їх заподіяння. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні талон (т.№2, а.с.97), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений отримував посвідчення на право керувати транспортними засобами. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні поліс (т.№2, а.с.98), вважає, що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а саме, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні виписні епікризи, листки призначень, чеки, рахунок, договір (т.№1, а.с.21-31), вважає, що ці докази прямо стосуються обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а саме проходження потерпілою лікування та витрат на лікування з приводу тілесних ушкоджень. Тому ці докази є належним.

Оцінюючи показання потерпілої, суд враховує, що її показання стосовно того, що при переході проїзної частини вона переконалася в тому, що на проїзній частині відсутні автомобілі, які рухаються в її напрямку, а автомобіль, який її в подальшому травмував, стояв, що обвинувачений почав рух в той момент, коли відстань між нею та автомобілем була невелика, що обвинувачений наїхав на неї, що внаслідок цього наїзду в неї сталася травма, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про відсутність перешкод для огляду проїзної частини. При цьому суд приймає до уваги, що судом не встановлено підстав, які викликають сумнів у щирості показань як зазначених свідків, так і потерпілої, що показання потерпілої є послідовними та стабільними, не містять суперечностей, узгоджуються з картою виклику та висновком судово медичної експертизи. Тому на переконання суду, показання потерпілої та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 є достовірними.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_15 , суд вважає, що показання цього свідка, що ДТП сталося внаслідок того, що потерпіла раптово вибігла з-під передньої частини іншого автомобіля, що перед ДТП на проїзній частині рухалася велика кількість автомобілів, спростовуються визнаними, як достовірними, показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Суд приходить до переконання, що показання свідка ОСОБА_15 спрямовані на пом`якшення відповідальності обвинуваченого, та обумовлені дружніми стосунками які склалися між вказаним свідком та обвинуваченим, який матеріально допомагає сім`ї вказаного свідка. Тому показання свідка ОСОБА_15 в цій частині, а саме, що потерпіла раптово вибігла з-під передньої частини іншого автомобіля, що перед ДТП на проїзній частині рухалася велика кількість автомобілів, суд знаходить надуманими, недостовірними та відкидає їх.

Оцінюючи показання обвинуваченого суд знаходить їх непослідовним, такими що мають суперечності стосовно механізму ДТП. Твердження обвинуваченого, що потерпіла перед ДТП проходила між двома автомобілям, які стояли на третій смузі, що потерпіла впала не від контакту з автомобілем, що потерпіла самостійно рухалася після ДТП, спростовуються визнаними достовірними показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , висновком судово-медичної експертизи. Також суд бере до уваги, що обвинувачений в своїх показаннях невірно зазначає і обставини, які стосуються придбання ним у користування автомобіля, що на переконання суду, у сукупності з суперечливим характером показань обвинуваченого про механізм ДТП, свідчить про нещирий характер показань обвинуваченого. Отже, суд приходить до переконання, що зазначені показання обвинуваченого стосовно обставин травмування потерпілої, спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене. Тому показання обвинуваченого в тій частині, що потерпіла раптово опинилася попереду керованого ним автомобіля, що контакту між автомобілем та потерпілою не було, суд знаходить надуманими, недостовірними та відкидає їх.

На переконання суду відсутність пошкоджень на автомобілі, яким керував обвинувачений не спростовує того факту, що саме цей автомобіль травмував потерпілу. При цьому суд приходить до переконання, що перед ДТП обвинувачений лише почав рух, а тому є очевидним той факт, що швидкість його руху під час наїзду на потерпілу була невеликою. Тому на переконання суду, відсутність пошкоджень на автомобілі пов`язана з невеликою швидкістю руху автомобіля перед ДТП, а факт того, що потерпіла отримала пошкодження внаслідок дії саме цього автомобіля, підтверджується сукупністю достовірних показань потерпілої, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , висновком судово-медичної експертизи.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, приходить до внутрішнього переконання про те, що показання потерпілої ОСОБА_23 , показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , висновки експертиз, протоколи слідчих експериментів, протоколи оглядів, документи, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, а саме, що водій ОСОБА_12 під час керування автомобілем порушив вимоги п.10.1.Правил дорожнього руху, внаслідок якого потерпілій завдані тілесні ушкодження, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок. На переконання суду, та обставина, що потерпіла переходила проїзну частину дороги в невстановленому місці, не звільняє обвинуваченого від покладеного на нього Правилами дорожнього руху обов`язку переконатися, що його дії з керування транспортним засобом будуть небезпечними для інших учасників дорожнього руху.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, керуючись вимогами ст. 65 КК України, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що мірою покарання, достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим та іншими особами є арешт.

Суд з урахуванням характеру допущеного порушення правил дорожнього руху, вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 1 пункту «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 19 квітня 2014 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом, мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 19.04.2014 року, застосування амністії не допускається, якщо засуджений заперечує проти цього.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якого не позбавлений батьківських прав. Також встановлено, що обвинувачений не заперечує проти застосування до нього амністії.

В судовому засіданні не встановлено підстав, передбачених ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», які перешкоджають застосуванню амністії до обвинуваченого. Тому суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого амністію, звільнивши його від призначеного основного та додаткового покарання.

Потерпіла ОСОБА_8 пред`явила до обвинуваченого позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого на свою користь: матеріальний збиток у сумі 7767 грн. 69 коп., моральну шкоду в сумі - 20000 грн. 00 коп. та судові витрати в сумі 1 500 грн. 00 коп.

На обґрунтування позову наводить наступне. 3 березня 2014 року приблизно о 17 год. 35 хв. сталася ДТП, при якій автомобіль «ВАЗ-217030» реєстраційний. номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 , здійснив наїзд на неї, пішохода ОСОБА_8 , що перетинала дорогу зліва-направо по ходу руху вказаного автомобіля. В результаті наїзду отримала тілесні ушкодження: відкритий перелом кісток треті-правої гомілки, больовий синдром, садни, що відповідно до висновків судово-медичної експертизи відноситься до середнього ступеню. До 7 квітня 2014 року знаходилася на стаціонарному лікуванні, пересувалася на милицях в апараті Єлізарова, вартість якого в СПД ОСОБА_25 , відповідно рахунку - фактури №83 становила 5400 грн. На придбання ліків та медичних послуг, відповідно до листку призначень лікарських препаратів та виконання призначень від 3 березня 2014 року, згідно наданих квитанцій, фіскальних чеків та виписного епікризу, витратила 2367 грн. 69 коп. Вартість лікарських препаратів та медичних послуг становить: 5400 грн. + 2367 грн. 69 коп. = 7767 грн. 69 коп. Автомобіль «ВАЗ-217030» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_20 , застрахований в приватному акціонерному товаристві страхова група «ТАС» (поліс АЕ 0966553 дійсний до 16.04.2014р). Згідно п. 1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка. Оскільки водій ОСОБА_12 з місця ДТП зник, про настання страхового випадку в СК своєчасно не повідомив, вважає, що останній є єдиним цивільним відповідачем по матеріальній, моральній шкоді та судовим витратам. Під моральною шкодою вона, позивачка, у відповідності до ст. 23 ЦК України, розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, заподіяних незаконними діями водія автомобіля Муссауі Абделькадера та значних, душевних, і моральних стражданнях, переживань після події ДТП, болі та фізичних страждань від травм отриманих при ДТП. Моральні страждання тривають довгий період, так як коштів на тривале лікування, яке продовжується до тепер, не було, а винна сторона не цікавилась цим питанням. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди виходить із провини відповідача, обставин, при яких була заподіяна шкода, характеру і тривалості переживань, істотності змушених змін життєвих відносин, часу й зусиль, необхідних для відновлення колишнього стану здоров`я і спокою. Моральну шкоду оцінює в 20000 грн. Згідно ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат. Відповідно до договору про надання юридичних послуг від 14 березня 2014 року, ст. 120 КПК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Постанови КМ № 590 від 27 квітня 2006 року, наданого розрахунку вартості послуг адвоката, витрати по даній справі, склали 1500 грн.

Під час розгляду справи в якості співвідповідача було залучено ПАТ «Страхова Група «ТАС».

В судовому засіданні потерпіла, вона ж позивачка, та її представник, підтримали позов повністю.

Обвинувачений у судовому засіданні позов не визнав.

Співвідповідач до суду не прибув, подав заяву про розгляд позову в його відсутності та надав письмові заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з АТ «СГ «ТАС» за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

При цьому співвідповідач послався в своїх запереченнях на наступне. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 2.1., ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно п. 35.1., ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. В разі звернення позивачем в передбаченому законодавством порядку до АТ "СГ "ТАС" (приватне), було б розглянуте дане питання при наявності необхідних документів та прийняте рішення про здійснення виплати страхового відшкодування. Позивач звертався до АТ "СГ "ТАС" для отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому законодавством, внаслідок чого, питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, тому вважає звернення позивача до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання, або оспорювання прав, свобод чи інтересів з боку АТ "СГ "ТАС" (приватне) не було. На даний час, відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачем не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування. Позивач вимагає відшкодувати витрати на лікування у розмірі 7767,69 грн. Згідно ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Вважає, що витрати понесені позивачем у зв`язку з лікуванням повинні бути обґрунтовані та документально підтверджені медичним закладом, а саме кожна витрата повинна підтверджуватися чеками, та згідно витягу з історії хвороби за період лікування в медичному закладі, засвідченим належним чином медичним закладом. в якому повинно зазначатися про призначення даних лікарських препаратів потерпілому. На підставі отриманих з позовною заявою документів ПАТ здійснило розрахунок суми страхового відшкодування пов`язаного з лікуванням позивача, яка складає 6870 грн. 01 коп. Тому наполягає, що згідно законодавства відшкодуванню страховиком підлягають лише обґрунтовані та документально підтверджені медичним закладом витрати на лікування, які згідно наданих позивачем документів складають: 6870 грн. 01 коп. після звернення позивача в установленому законом порядку. Стосовно відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000гр. 00 коп. зазначає наступне. Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Вважає, що згідно законодавства страховик відшкодовує 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що складає (6870,01 х 5%=343,50 грн.) після звернення позивача в установленому законом порядку. Стосовно вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. зазначає, що згідно ч. 1 ст. 120 КПК України, витрати на правову допомогу пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Судом встановлено, що внаслідок наїзду автомобіля, яким керував обвинувачений, потерпіла отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, до 7 квітня 2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні, пересувалася на милицях в апараті Єлізарова, вартість якого в СПД ОСОБА_25 , становить 5400 грн. На придбання ліків та медичних послуг, відповідно до листку призначень лікарських препаратів та виконання призначень позивачка витратила 2367 грн. 69 коп. Усього, таким чином, позивачка витратила 7767 грн. 69 коп. Автомобіль «ВАЗ-217030» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_20 , застрахований в ПАТ «Страхова група «ТАС». Оскільки відповідальність власника вказаного автомобіля на час події була застрахована, то вказана сума, згідно п. 1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню з ПАТ «Страхова Група «ТАС».

Суд переконаний, що позивачці завдана моральна шкода внаслідок фізичних страждань, заподіяних незаконними діями водія автомобіля ОСОБА_12 , які тривали значний час. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України, суд приймає до уваги грубий характер порушення обвинуваченим вимог правил дорожнього руху, глибину фізичних страждань потерпілої, якій завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, ступень вини обвинуваченого, вік потерпілої, якій на час отримання ушкодження виповнилося 75 років, поведінку обвинуваченого, який не вжив заходів для надання допомоги потерпілій, а тому вважає, що розмір моральної шкоди дорівнює 20000 грн. 00 коп.

Потерпіла не є особою, на яку поширюється дія пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому ПАТ «Страхова Група «ТАС» не зобов`язане відшкодовувати потерпілій моральну шкоду.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, що її завдала. Тому обвинувачений повинен відшкодувати потерпілій моральну шкоду у сумі 20000 грн. 00 коп.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

В судовому засіданні не підставі наданого розрахунку (т.№1, а.с. 34), який не викликає сумніву у його правильності, встановлено, що потерпіла сплатила за надання правової допомоги 1500 грн., що особа, яка надавала потерпілій, яка одночасно є позивачем, правову допомогу, витратила 6 годин, мінімальна заробітна плата на час надання правової допомоги дорівнювала 1218 грн. 00 коп. Тому розмір компенсації, який може бути відшкодованим дорівнює 2923 грн. 20 коп. з такого розрахунку (1218 грн.: 100 х 40 х 6).

Тому згідно вимог ст. ст.118, 120 КПК України з обвинуваченого на користь потерпілої належить стягнути процесуальні витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави належить стягнути процесуальні витрати на залучення експерта - у сумі 294 грн. 84 коп.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_26 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України.

ОСОБА_26 призначити покарання за ст. 286 ч.1 КК України у вигляді арешту строком на ПЯТЬ (5) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на ДВА (2) роки.

Звільнити ОСОБА_12 від відбування призначених основного та додаткового покарань, призначених за даним вироком на підставі ст. 1 пункту «в» Закону України «Про амністію у 2014 році».

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 7767 грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_8 : у відшкодування моральної шкоди - 20000 грн. 00 коп.; у відшкодування витрат на правову допомогу 1500 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертау сумі 294 грн. 84 коп.

Матеріали кримінального провадження № 0000847 залишити на зберіганні при обвинувальному акті 214/4729/14-к.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1