Справа № 175/5401/14-к
Провадження № 1-кп/175/237/14
Вирок

Іменем України
23 грудня 2014 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне кримінальне провадження № 0002925 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

28 листопада 2014 року ОСОБА_4 маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи з корисної зацікавленості, з метою поліпшення особистого матеріального становища, прибув до продуктового супермаркету TOB «ГРУ» в торгівельно - розважальному комплексі «Караван» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 17.

Знаходячись в приміщенні супермаркету, приблизно о 14 годині 20 хвилин 28.11.2014 року ОСОБА_5 побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка роздивлялась товар на полицях супермаркету, біля якої знаходився продуктовий візок з продовольчими товарами та жіночою сумкою сірого кольору. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення жіночої сумки потерпілої.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 не слідкує за своїм продуктовим візком і особистими речами в ньому, тобто його злочинні дії носять таємний характер, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисної зацікавленості, підійшов до вищевказаного продуктового візка, взяв його та відвіз до іншого продуктового ряду, таким чином умисно, таємно заволодів особистим майном потерпілої, яке знаходилось у візку.

Далі, ОСОБА_5 продовжуючи свої злочині дії, дістав з вказаного продуктового візка, сумку потерпілої ОСОБА_6 , у якій знаходились грошові кошти, на загальну суму 1469 грн.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_6 , а саме сумки сірого кольору та грошових коштів на загальну суму 1469 грн, після чого розпорядився вказаним майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями останній спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1469 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним в судовому засіданні, вину у вчинені зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи. У скоєному щиро розкаявся.

Дослідження доказів на підтвердження обставин злочину обвинувачений вважав недоцільним.

Провина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного судом діянні підтверджується доказами, дослідженими судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення та добровільності його позиції, а також роз?яснивши передбачені частиною 3 статті 349 КПК процесуальні наслідки визнання таких обставин, суд дійшов висновку про те, що за вказаних у обвинувальному акті обставин було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, й суд його умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, яке виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_4 , - раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття та повне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням обставин справи і особи ОСОБА_4 , який вчинив злочин, віднесений ст.12 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості, суд погоджується з представником державного обвинувачення про вид і міру покарання, і вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу, вважаючи, що дане покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Роз`яснити засудженому, що несплачену суму штрафу може бути замінено покаранням у виді громадських робіт або виправними роботами в порядку передбаченому ст. 53 КК України.

Речові докази, а саме: жіночу сумку сірого кольору, червоний гаманець з грошовими коштами на загальну суму 1469 грн. та банківською карткою «Фінансова ініціатива», ручку «Паркер», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Нісан Микро» державний номерний знак НОМЕР_2 , які відповідно до розписки від 28.11.2014 року передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироку законної сили, залишити в її розпорядженні.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинувачений у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1