Справа № 355/641/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/56/15 Доповідач у 2 інстанції Дрига
Категорія 3 21.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чудновці, Лубенського району Полтавської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого: 23.09.2013 року Оржицьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання із іспитовим строком 2 роки,-

- засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 23 вересня 2013 року та за сукупністю вироків на підставі ч.2 ст.71 КК України визначено остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Вироком вирішено питання речових доказів та запобіжний західу.

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, 19 квітня 2014 року близько 15 години на сміттєзвалищі твердих побутових відходів Баришівського ВК ККП, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою позбавлення життя ОСОБА_8 наніс останньому удар ножем у верхню праву частину спини та один удар в ліву верхню бокову частину грудної клітини. Від нанесених тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 помер на місці скоєння кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення було скоєно за наступних обставин.

Наприкінці березня місяця 2014 року ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 приїхали до смт. Баришівки в пошуках тимчасових заробітків, де їм запропонували працювати на смітнику, що розташований за межами населеного пункту неподалік від с. Власівка Баришівського району. В їхні обов`язки входила заготівля макулатури, скляних пляшок та пір`я, які вони здавали на заготівельний пункт отримуючи певні кошти.

В суботу 19.04.2014 року отримавши гроші, близько 11.00 години ОСОБА_7 із ОСОБА_9 пішли в с. Власівка Баришівського району де купили 1,5 літрів горілки та повернувшись на сміттєзвалище, розвели багаття та за допомогою ОСОБА_10 , яка разом із ОСОБА_11 підійшли до них за запрошенням ОСОБА_12 , почали готувати їжу, паралельно вживаючи спиртне.

Через деякий час, ОСОБА_13 від випитого почав засипати в зв`язку з чим, ОСОБА_14 відвела його до палатки щоб укласти спати, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжували розпивати горілку. Повернувшись, ОСОБА_14 почула, що між останніми виникла словесна сварка з приводу того, що ОСОБА_15 не доливав ОСОБА_16 горілку. В ході сварки, ОСОБА_8 декілька разів вдарив ОСОБА_7 ногою в праву та ліву частину голови внаслідок чого, у того із вуха пішла кров.

Обурившись поведінкою ОСОБА_8 та пригадавши давнішні образи в його адресу, ОСОБА_7 взяв на столі кухонний ніж та вставши із-за столу, підійшов до потерпілого та тримаючи ніж в руці вдарив ОСОБА_8 один раз у верхню праву частину грудної клітини та коли той розвернувся, наніс ще один удар ножем у спину.

Від отриманих поранень, ОСОБА_8 впав на землю на живіт неподалік від столу та більше не вставав, а ОСОБА_7 , зрозумівши, що скоїв вбивство, взяв ніж яким він вдарив потерпілого та з метою приховування знаряддя злочину вкинув його в багаття на якому вони готували їжу та пішов спати до палатки.

Відповідно до висновку експерта № 110 від 22.04.2014 року ( а.с. 101-103), смерть ОСОБА_8 наступила від проникаючого колото-різаного поранення грудей, яке супроводжувалось пошкодженням легені, верхньої порожнистої вени та ускладнилось гострою крововтратою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , просить призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Апелянт стверджує, що не скоював інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки був непритомний.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наведене та інші вказані у вироку докази належно оцінені судом і висновок суду про умисне вбивство потерпілого ОСОБА_8 є обґрунтованим, злочинні дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченого доведена його особистими показами, щирим каяттям та повним визнанням вини у скоєному під час судового розгляду в суді першої інстанції. Як вбачається з показів ОСОБА_7 в судовому засіданні, які він надавав добровільно в присутності свого захисника, наміру вбивати ОСОБА_8 він не мав, а наніс удари останньому ножем в життєво важливі органи не подумавши про наслідки, які можуть настати та під впливом обурення поведінкою потерпілого. Свою вину в скоєному правопорушенні визнає повністю та щиро розкаюється.

Крім цього, вина обвинуваченого підтверджується показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , що підтвердили обставини справи, протоколами слідчих дій, висновками судових експертиз №13 від 19.04.2014 року, №12 від 22.04.2014 року, №110 від 22.04.2014 року, №16 від 20.04.2014 року, №71-к від 03.06.2014 року та іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження та є узгодженими між собою.

У зв`язку з наведеним, посилання обвинуваченого на відсутність доказів його вини та визнання своєї провини за для отримання мінімального строку покарання - колегія суддів вважає безпідставними.

З вироку суду вбачається, що вина обвинуваченого вмотивована на доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Посилання суду на первинні покази обвинуваченого, в яких він повністю визнавав вину у скоєному, не суперечить вимогам ст.95 КПК України, оскільки суд мотивує доведеність вини лише доказами дослідженими в суді і посилається при цьому на первинні покази з метою підтвердження своїх висновків, зроблених на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні.

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для його посилення чи пом`якшення колегія суддів не вбачає.

Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для зміни чи скасування вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Баришівського районного суду Київської області від 05 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Головуючий

Судді