Справа № 310/6942/14-к
Провадження №1-кп/310/459/14
ВИРОК

Іменем України

20 жовтня 2014 року
м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Пшеничного І.А.

при секретарі Тімченко В.М.

за участю прокурора Букало І.С.,
Крайнюк І.С.

потерпілого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження, внесене 08.07.2014 року до ЄРДР
за №0004207, за обвинуваченням:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області,
громадянина України, з середньою
освітою, не одруженого, який має на
утриманні неповнолітню дитину,
інваліда ІІІ групи, не працюючого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

1) 09.01.1996 року Терновським районним
судом м. Кривій Ріг Дніпропетровської
області за ч.2 ст.140 КК України 1960 року до
4 років позбавлення волі, звільненого
03.08.1997 року з Солонянської ВК (№21) на
підставі ст.3 Закону України «Про
амністію»;

2) 08.01.1998 року Терновським районним
судом м. Кривій Ріг Дніпропетровської
області за ч.2 ст.140 КК України 1960 року до
2 років позбавлення волі, звільненого
02.10.1999 року з Синельниковської ВК (№94)
по відбуттю покарання;

3) 20.06.2000 року Терновським районним
судом м. Кривій Ріг Дніпропетровської
області за ч.2 ст.81 КК України 1960 року до
2 років позбавлення волі, звільненого
05.02.2002 року з Солонянської ВК (№21) по
відбуттю покарання;

4) 12.09.2002 року Терновським районним
судом м. Кривій Ріг Дніпропетровської
області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст. ст. 69, 70
КК України до 2 років позбавлення волі,
звільненого 02.12.2003 року з
Дніпропетровської ВК (№89)
умовно-достроково на підставі ухвали
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 28.11.2003 року на
невідбутий строк 7 місяців 14 днів;

5) 21.08.2004 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області за ч.1 ст.115, ст.71 КК України до 9
років 4 місяців позбавлення волі,
звільненого 04.03.2011 року з
Синельниковської ВК (№94)
умовно-достроково на підставі
постанови Синельниковського міського
суду Дніпропетровської області від
25.02.2011 року на невідбутий строк 2 роки 3
місяці;

у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

01 липня 2013 року, приблизно о 19 год. 00 хв.,
знаходячись біля воріт будинку №61А по
вул. Потапенко в с. Андріївка
Бердянського району Запорізької
області, ОСОБА_3, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, діючи умисно,
на ґрунті раптово виниклих неприязних
відносин, з метою заподіяння тілесних
ушкоджень, сапою наніс ОСОБА_1 один удар
в область лівої руки, чим спричинив
ОСОБА_1 відповідно до висновку судової
медичної експертизи №374 від 26.05.2014 року
тілесні ушкодження у вигляді: рубців на
задній поверхні лівого передпліччя в
нижній третині з переходом на тильну
поверхню лівої кісті, на ладну поверхню
лівої кісті в області 1 п'ясної кості,
які утворилися від загоєння ран;
закритого краєвого перелому нижньої
треті променевої кості по задній
поверхні, травма супроводжувалась
пошкодженням сухожилля променевих
розгиначів лівої кісті та нейропатією
лівого променевого нерва, у зв'язку з
чим проведено оперативне втручання,
ускладнилася у своєму перебігу
згинальною контрактурою суглобів 1-5
пальців лівої кісті, згинальною
контрактурою лівого
променевозап'ястного суглобу, які в
сукупності кваліфікуються як тяжкі
тілесні ушкодження, за ознакою стійкої
втрати працездатності не менш як на
одну третину (не менше 33%) - контрактура
п'яти пальців лівої кісті - 45%,
контрактура лівого
променевозап'ястного суглобу - 15%, в
сукупності 60%.

Після чого, продовжуючи свої злочинні
дії, через відчинену хвіртку ОСОБА_3
забіг на територію вказаного
домоволодіння, де наніс ще один удар
сапою в область голови ОСОБА_1, чим
спричинив йому відповідно до висновку
судової медичної експертизи №374 від
26.05.2014 року тілесне ушкодження у
вигляді рубця на голові, який утворився
від загоєння рани, яке кваліфікується
як легке тілесне ушкодження, що потягло
за собою короткочасний розлад здоров'я.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість
у вчиненому кримінальному
правопорушенню, при викладених у
вироку обставинах, визнав повністю,
погодився із зібраними у справі
доказами та пояснив, що 01.07.2013 року, у
вечірній час, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, в ході
конфлікту він наніс ОСОБА_1 декілька
ударів сапою по рукам та голові, чим
спричинив йому тілесні ушкодження.
Цивільний позов потерпілого на
загальну суму 40000 грн. 00 коп., про
відшкодування майнової шкоди на суму
30000 грн. 00 коп. та моральної шкоди на
суму 10000 грн. 00 коп., він визнає в повному
обсязі та зобов'язується
відшкодовувати. Стверджував, що він
усвідомлює протиправний характер
своїх дій, у вчиненому розкаюється та
просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що в ході
конфлікту з ОСОБА_3, обвинувачений
наніс йому два удару сапою, перший з
яких прийшовся йому по лівій руці, якою
він прикривав голову, а другий по
голові. Від нанесених ударів він
втратив свідомість, та викликана
швидка допомога відвезла його до
лікарні. Внаслідок спричинених йому
тілесних ушкоджень він визнаний
інвалідом ІІІ групи.

Також потерпілий підтримав цивільний
позов про стягнення з обвинуваченого
майнової шкоди, пов'язаної з
лікуванням, придбанням медикаментів та
необхідності подальшого оперування на
суму 30000 грн. 00 коп. Крім того, в рахунок
відшкодування моральної шкоди просить
стягнути на його користь 10000 грн. 00 коп.,
який обґрунтовує тим, що в результаті
спричинення тілесних ушкоджень
порушений його звичайний спосіб життя,
йому заподіяний фізичний біль та
страждання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК
України, за згодою всіх учасників
судового розгляду, суд визнав
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються, при
цьому судом з'ясовано, що учасники
судового розгляду правильно розуміють
зміст цих обставин, їх позиція є
добровільною та істинною та їм
роз'яснено, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини у апеляційному
порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши
обвинуваченого та потерпілого,
дослідивши матеріали, що
характеризують особу обвинуваченого,
суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у
вчиненні інкримінованого йому злочину
при обставинах, викладених у вироку,
доведена повністю та дії
обвинуваченого правильно
кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як
умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто
умисне тілесне ушкодження, що
спричинило інший розлад здоров'я,
поєднаний зі стійкою втратою
працездатності не менш як на одну
третину.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_3, у відповідності
зі ст. ст. 65-68 КК України, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
сукупність усіх обставин, що його
характеризують, особу винного й
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
ОСОБА_3, згідно з ч.1 ст.66 КК України, суд
визнає: активне сприяння розкриттю
злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання
ОСОБА_3, згідно з ч.1 ст.67 КК України, суд
визнає: рецидив злочинів; вчинення
злочину особою, що перебуває у стані
алкогольного сп'яніння.

З урахуванням обставин справи та особи
обвинуваченого ОСОБА_3, який має сім'ю,
на утриманні неповнолітню дитину та
постійне місце проживання, однак
раніше неодноразово судимий, вчинив
кримінальне правопорушення, яке
посягає на життя та здоров'я людини, що
є найвищою соціальною цінністю,
зважаючи на його незадовільну
характеристику та характер вчиненого
злочину, суд приходить до висновку про
необхідність призначення покарання,
необхідного і достатнього для
виправлення у вигляді позбавлення волі
в межах мінімальної санкції,
передбаченої ч.1 ст.121 КК України,
оскільки саме це покарання найбільше
відповідатиме меті його призначення
відповідно до ст.50 КК України.

Пред'явлений під час судового
провадження цивільний позов
потерпілого ОСОБА_1 на суму 40000 грн. 00
коп., відповідно до вимог ст. ст. 128, 129
КПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України,
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Оскільки винуватість ОСОБА_3 у вчиненні
правопорушення повністю доведена,
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення матеріальної шкоди на суму
30000 грн. 00 коп., пов'язаної з лікуванням
та придбанням медикаментів, підлягають
задоволенню на суму 3135 грн. 28 коп.,
оскільки тільки зазначені витрати
підтверджені документально.

Також, суд приходить до висновку, що
окрім матеріальної шкоди, ОСОБА_1
зазнав і моральної шкоди, яка
виразилися в тому, що після спричинення
йому тілесних ушкоджень, він не міг
вести звичний для себе спосіб життя,
йому був заподіяний фізичний біль та
страждання, тому позовні вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди
на суму 10000 грн. 00 коп. підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Суд вважає, що ризики, передбачені ч.1
ст.177 КПК України, які були встановлені
при обранні запобіжного заходу
відносно ОСОБА_3, не зменшилися, а з
урахуванням призначення
обвинуваченому покарання у вигляді
позбавлення волі, до набрання вироком
законної сили, існують підстави для
зміни щодо обвинуваченого запобіжного
заходу у вигляді домашнього арешту на
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою, обчислюючи строк
відбування покарання з моменту його
затримання - 20.10.2014 року.

Речові докази та процесуальні витрати
у кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК
України, та призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі на строк 5
(п'ять) років.

Початок строку відбування покарання
ОСОБА_3 обчислювати з моменту його
затримання - 20.10.2014 року.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди
суму 3135 грн. 28 коп., у відшкодування
моральної шкоди суму 10000 грн. 00 коп., а
усього на загальну суму 13135 грн. 28 коп., в
іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Запобіжний захід у вигляді домашнього
арешту, обраний відносно ОСОБА_3,
змінити на запобіжний захід у вигляді
тримання під вартою строком до
набрання вироком законної сили, взявши
його під варту в залі судового
засідання, доручивши Бердянському МВ
ГУМВС України в Запорізькій області
затримати обвинуваченого та направити
його до слідчого ізолятора.

На вирок протягом тридцяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подачі апеляційної
скарги, якщо така скарга не буде подана
учасниками провадження у вказаний
строк. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченим та
прокурору.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Суддя
І. А. Пшеничний