АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1100/15 Справа № 204/1397/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000438 за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України, -
В с т а н о в и л а:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, працюючий кондуктором у тролейбусному ДЕПО №2, який проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 , раніше судимий :
· 26 квітня 2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч.2, 3 ст.185, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
засуджений за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Строк відбуття покарання постановлено відраховувати з 01 квітня 2015 року, з моменту взяття під варту в залі суду. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 10 000 гривень. Вирішено долю речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи раніше судимим 26.04.2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, в період відбування покарання повторно скоїв корисливе умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Так, ОСОБА_7 19.02.2015 року о 14:00 годині, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в гостях у своєї знайомої ОСОБА_9 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в одній з кімнат вказаної квартири, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме ноутбук НР Pavilion Sleekbook 5 B055SR/.
Після чого ОСОБА_7 , маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № ГО-656 від 27.02.2015 року на суму 19 187,20 гривень / а.п.40-43/.
В апеляції:
- обвинувачений ОСОБА_7 вважає призначене йому за вироком суду покарання таким, що не відповідає тяжкості скоєного злочину, є явно несправедливим через суворість, просить його пом`якшити, застосувавши до нього ст.69 КК України та від призначеного покарання звільнити з випробуванням на підставі ст. 75 КК України / а.п. 49-50/.
Заперечень на дану апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляцію та просив її задовольнити, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, перевіривши матеріали провадження в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення з таких підстав.
Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_7 у скоєнні злочину, за який він засуджений, кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, учасниками судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає, щире каяття та повне визнання своєї вини. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується на таких підставах.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши покарання в межах санкції статті.

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_7 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується опосередковано, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.. 71 КК України за сукупністю вироків, так як ОСОБА_7 26.04.2012 року засуджений вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області за ч.ч.2,3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання на підставі ст.. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, саме з реальним його відбуттям.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені відповідними документами, а саме протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2015 року, висновком судово-товарознавчої експертизи № ГО-656 від 27.02.2015 року, речовими доказами тощо. Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та дані по особу ОСОБА_7 , який вже був звільнений від відбування призначеного покарання за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26.04.2012 року на підставі ст.. 75 КК України та знов вчинив умисний корисливий злочин проти власності в період іспитового строку, та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та його особі і необхідності його пом`якшення із застосуванням ст. 69 КК України, а також звільнення його від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також не можуть бути враховані в якості підстав для застосування до обвинуваченого ст. ст. 69 та 75 КК України посилання апелянта на наявність хвороб, інвалідності та заходження на обліку у лікарів, оскільки підтверджень цих обставин апелянтом не надано, а у матеріалах кримінального провадження вони відсутні.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4