Кримінальне провадження № 1-кп/760/48/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене 22.08.2014 року до ЄРДР за № 0000518 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, такого, який не працює, зареєстрований тапроживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 24.06.2014 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.

22 серпня 2014 року, приблизно о 19 год. 55 хв., ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, спільно із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи неподалік адміністративної будівлі ст. Київ-Товарний, що по вул. Вокзальній, 9 в м. Києві, побачили раніше невідомого ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_7 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 з метою збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи повторно, та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб, приблизно о 19 годині 55 хвилин, того ж дня, знаходячись по вул. Вокзальній в м. Києві, підійшли до ОСОБА_6 під надуманим приводом попрохати цигарок. В цей час особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, помітив мобільний телефон, який висів на поясі штанів ОСОБА_6 , та, реалізуючи спільні злочинні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, одразу після отримання цигарок від ОСОБА_6 , попросив останнього телефон щоб подзвонити. На прохання особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 відмовив, оскільки у нього не було коштів на рахунку для здійснення дзвінка. Розуміючи, що добровільно ОСОБА_6 мобільний телефон не віддасть, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи згідно попередньо досягнутої домовленості із ОСОБА_7 , направленої на викрадення чужого майна, різким рухом своєї руки схопив мобільний телефон, який висів у ОСОБА_6 на поясі та спробував його зірвати. Проте, ОСОБА_6 , з метою збереження особистого майна, схопив нападника за руку, впав на коліна, стримуючи таким чином дії останнього, та почав кликати на допомогу.
З метою подолання опору потерпілого та доведення злочинного умислу до кінця, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, наказав ОСОБА_7 вдарити ОСОБА_6 в область голови. В свою чергу ОСОБА_7 , діючи повторно, спільно та узгоджено з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, бажаючи подолати опір потерпілого з метою реалізації злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, наніс один удар ногою в область голови ОСОБА_6 в результаті чого останньому завдав фізичного болю та заподіяв насильство, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого. Користуючись тимчасовим безпорадним станом ОСОБА_6 , особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зірвав мобільний телефон з поясу штанів потерпілого та, доводячи разом із ОСОБА_7 свої злочинні дії до кінця, утримуючи при цьому викрадений мобільний телефон «Nокіа 6700», який належав потерпілому, з місця вчинення злочину зникли, спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 300 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав та пояснив суду, що 22.08.2014 року він разом з наглядно знайомим ОСОБА_8 у вечірній час доби, приблизно о 20 годині проходили поблизу адміністративної будівлі станції Київ-Товарний в м. Києві, в напрямку оптового ринку. В цей час ОСОБА_9 відійшов трохи в сторону та підійшов до невідомого чоловіка, як потім виявилось ОСОБА_6 , який проходив неподалік, та попросив у нього цигарок. Він зупинився та стояв на відстані приблизно 5 метрів. Через декілька хвилин між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зав`язалась штовханина, в ході якої потерпілий впав на коліна, а ОСОБА_9 трохи зігнувся. Побоюючись за товариша, він підійшов до місця конфлікту та за вказівкою ОСОБА_10 , який продовжував тримати потерпілого, вдарив останнього правою ногою в область голови, в результаті чого він перестав чинити опір.

Почувши ззаду жіночі крики, вони з ОСОБА_9 почали тікати з місця конфлікту. Незадовго до них підійшли співробітники міліції з потерпілим, який вказав на них та зазначив, що саме ОСОБА_11 відібрав у нього телефон. Після цього співробітники міліції вилучили у останнього мобільний телефон Нокіа, що належав потерпілому.

Також ОСОБА_7 зазначив, що не домовлявся з ОСОБА_12 про відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , а тілесні ушкодження наніс лише з метою допомоги товаришу під час бійки, як йому здалось. При цьому, він не бачив як ОСОБА_9 викрадав телефон у потерпілого. Вважає, що в його діях вбачаються лише хуліганські дії. Зазначив суду, що жалкує про те, що сталося, та просив вибачення у потерпілого ОСОБА_6 .

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно потерпілого ОСОБА_6 , доводиться наданими в судовому засіданні стороною обвинувачення та перевіреними доказами, а саме.

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , з яких вбачається, що він, приблизно о 20 годині, проходячи біля бетонного паркану та будівель, які розташовані по вул. Вокзальній, 9 в м. Києві, побачив, що назустріч йде двоє невідомих чоловіків. Один з вказаних чоловіків, як потім було встановлено ОСОБА_12 , порівнявшись з ним, попросив цигарку, після чого він дістав пачку цигарок та вказаний чоловік звідти дістав дві цигарки та запитав чи можливо ще взяти цигарок. Не дочекавшись відповіді, він сам взяв з пачки 5-6 цигарок та, побачивши в нього мобільний телефон, який знаходився у шкіряному чохлі на поясі джинсів, попросив зателефонувати. Він відмовив, зазначивши, що на рахунку не має грошей, після чого ОСОБА_12 різким рухом лівої руки почав зривати з пояса джинсів чохол з мобільним телефоном марки «Нокіа 6700», в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» після цього він одразу схопив своїми руками невідомого за його ліву руку щоб повернути собі мобільний телефон, в результаті чого виникла штовханина. Під час даного конфлікту він впав на ліве коліно. В цей час ОСОБА_12 наказав іншому невідомому чоловіку, як пізніше встановлено ОСОБА_7 , який стояв весь цей час неподалік на відстані 5 метрів, щоб останній вдарив його по голові, після чого він відчув удар по голові в район лівої скроні, який йому наніс ОСОБА_7 ногою. Після цього він почав кричати, проте ОСОБА_12 зміг вирватися, зірвати телефон та разом з ОСОБА_7 втекти у невідомому напрямку.
В і н одразу підбіг до працівників міліції, які знаходились неподалік, та розповів їм про те що сталося. Нападники були невдовзі затримані та телефон вилучений. Дії обвинуваченого з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження ОСОБА_10 не здавались як узгоджені, так як лише останній викрадав телефон, а ОСОБА_7 лише вдарив його по голові ногою, нічого при цьому не кажучи. Між тим вказав, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, оскільки матеріальний збиток йому відшкодовано в повному обсязі.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується такими, дослідженими у судовому засіданні доказами:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.08.2014 року ОСОБА_6 , згідно якого 22.08.2014 року, приблизно о 20 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Вокзальна, 9 невідомі особи відкрито викрали його мобільний телефон марки «Нокіа» та нанесли тілесні ушкодження (а.с. 55);

- даними протоколу огляду місця події від 22.08.2014 року з фототаблицею, в ході проведення якого, в приміщенні кабінету № 344 ЛВ на ст. Київ-Пасажирський УМВС України на ПЗЗ, за адресою: м. Київ, площа Привокзальна,1 у громадянина ОСОБА_10 виявлено та вилучено мобільний телефон марки Нокіа 6700, що належав потерпілому, який оглянуто та, згідно постанови слідчого СВ ЛВ на ст. Київ-Пасажирський УМВС України на ПЗЗ ОСОБА_13 27.08.2014 року, визнано речовим доказом та передано під розписку потерпілому ОСОБА_6 (а.с.58-59, 75, 76);

- даними протоколу огляду місця події від 22.08.2014 року з фототаблицею, в ході проведення якого оглянуто місце скоєння злочину (а.с 56, 57);

- даними протоколу пред`явлення осіб для впізнання потерпілому ОСОБА_6 з фототаблицею від 22.08.2014 року, в ході проведення якого останній, серед пред`явлених для впізнання осіб, впізнав особу під №3 ОСОБА_7 , який 22.08.2014 року скоїв відносно нього грабіж (а.с. 60-63);

- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 02.10.2014 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 , який в присутності понятих детально розповів та вказав обставини вчинення відносно нього відкритого викрадення майна двома особами, зокрема і ОСОБА_7 , із застосуванням насильства, що мало місце поблизу бетонної перегородки 1-ї північної платформи станції Київ-Пасажирський в м. Києві (а.с. 86-92);

іншими матеріалами в їх сукупності.

Аналізуючи зібрані та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведеною у повному обсязі, а його доводи про відсутність в діях складу інкримінованого злочину та наявність лише хуліганських дій, суд оцінює критично, так як вони повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , які логічні, послідовні, взаємоузгоджуються та доповнюються іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, не викликають сумнівів у суду, з яких встановлено фактичні обставини події. Дії обвинуваченого та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, були об`єднані єдиним умислом, з метою подолання опору, вони нанесли тілесні ушкодження потерпілому, після чого, не приховуючи своїх дій, відкрито викрали речі потерпілого. Такі дії обвинуваченого та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, які вирізняються своєю узгодженістю та цілеспрямованістю, раптовістю та чітким спрямуванням на відкрите викрадення матеріальних цінностей з метою швидкого зникнення із місця події, підтверджують наявність умислу на спільне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб. Спосіб вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим свідчить про спрямованість умислу на вчинення вищевказаних протиправних дій, на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 та на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, після якого він одразу ж зник.

Доводи обвинуваченого та його захисника суд розцінює як такі, що дані з метою пом`якшення покарання та уникнення обвинуваченого відповідальності за вчинене, а тому оцінює їх критично і не може прийняти до уваги, оскільки вони є надуманими, не логічними та спростовуються фактичними обставинами справи.

Таким чином, суд вважає із достовірністю встановлені обставини провадження, а всі дії обвинуваченого були злагоджені та цілеспрямовані на раптові та швидкі дії, з метою нанесення тілесних ушкоджень та відкритого викрадення чужого майна потерпілого (грабіж).

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані та перевірені докази у їх сукупності, розглядаючи провадження в межах пред`явленого обвинувачення, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер суспільної небезпеки ним скоєного, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_7 вчинив умисний, корисливий злочин. Як особа, ОСОБА_7 , характеризується задовільно, не одружений, не працює, раніше судимий, злочин скоїв під час звільнення від покарання з випробовуванням за попереднім вироком, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що обтяжували чи пом`якшували б покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 є особою раніше судимою, злочин скоїв в період звільнення від покарання з випробуванням за попереднім вироком, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став та належних висновків для своєї поведінки не зробив. Тому, з урахуванням зазначених обставин провадження, віку, стану здоров`я, відношення до вчиненого, суд дійшов до висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він представляє суспільну небезпеку для оточуючих та вважає за необхідне визначити міру покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі. Підстави для застосування ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Обрані обвинуваченому такий вид та міра покарання, за глибоким переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але і його особі, є обґрунтованими та будуть необхідними і достатніми для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики злочинів.

Приймаючи до уваги, що вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 24.06.2014 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, і він вчинив новий злочин протягом іспитового строку, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 78 КК України призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

Цивільний позов у даному провадженні не заявлявся.

Судові витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 24.06.2014 року, призначити ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у Київському СІЗО № 13 Управління державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області, до набрання вироком чинності, - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 22.08.2014 року, тобто з моменту затримання.

У строк відбування покарання зарахувати строк перебування під вартою ОСОБА_7 за попереднім вироком з 15.01.2014 року по 24.06.2014 року.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Нокіа 6700», який передано під зберігальну розписку потерпілому, - залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_6 , як власника.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: