Справа №
ВИРОК

ім'ям України

9
листопада 2007 року Шаргородський
районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді
Славінської Н.Л.

при секретарі Петрук
Н.М.

з участю
прокурора Мазура
Ю.А.

адвоката ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду справу про
обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Попівці
Барського району Вінницької області,
жителя с. Мала Вільшанка, Білоцерківського району Київської
області, українця, громадянина України , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 4.05.2007 року Сквирським
районним судом Київської області за
ст. ст. 185 ч.3,
358 ч.1, 304 КК України на чотири
роки і шість місяців позбавлення волі, -
у вчиненні злочину, передбаченого ст. '393 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд
визнав доведеним, що підсудний ОСОБА_1
вчинив втечу з-під варти особою, яка
перебуває в попередньому ув'язненні.

Злочин вчинено
за наступних обставин.

Підсудний
ОСОБА_1, знаючи, що йому,
як підозрюваному по кримінальній справі за №01140041, відповідно до постанови слідчого СВ
Мурованокуриловецького РВ УМВС України у Вінницькій області з санкції прокурора
обрано запобіжний захід у виді взяття під варту, тобто перебуваючи в попередньому
ув'язненні, 6 травня 2001 року, будучи під конвоєм Шаргородського РВ УМВС
України у Вінницькій області та знаходячись в с Попівці Барського району Вінницької області під час
проведення там слідчих дій, умисно, з метою уникнути подальшого перебування під
вартою, вчинив втечу з-під варти і був
затриманий 11.12.2006 року працівниками Сквирського РВ ГУ МВС України в
Київській області.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у вчиненні злочину при
наведених вище обставинах визнав повністю,
не заперечував факту вчинення втечу з-під варти при вище наведених
обставинах, щиро розкаявся у
скоєному, просив його суворо не карати.

За
згодою учасників судового розгляду,
відповідно до вимог ст. 299 КПК
України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно
тих фактичних обставин справи, які ніким
не оспорюються. При цьому суд з'ясував,
чи правильно підсудний розуміє зміст цих обставин. Сумнівів у
добровільності та істинності його позиції у суду немає. Суд також роз'яснив
підсудному, що при таких обставинах він
позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному
порядку. Таким чином суд прийшов до висновку,
що підсудний ОСОБА_1 вчинив втечу з-під варти особою, яка перебуває в попередньому ув'язненні, винуватість його доведена, дії органами досудового слідства
кваліфіковані вірно і він повинен нести відповідальність за скоєне за ст.
393 ч.1 КК України.

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_1
позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд
враховує як пом'якшуючі покарання підсудного ОСОБА_1.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 суд
не вбачає.

З
урахуванням цих обставин та того, що
ОСОБА_1 вчинив злочин середньої тяжкості,
перебуваючи під вартою за вчинення злочинів, маючи намір уникнути подальшого перебування
під вартою, і, здійснивши втечу з-під варти та перебуваючи
на волі, скоїв ряд тяжких злочинів, за що був засуджений 4.05.2007 року
Сквирським районним судом Київської області до позбавлення волі, суд вважає,
що виправлення підсудного ОСОБА_1 можливе в умовах ізоляції його від
суспільства та призначення покарання у виді позбавлення волі за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_1 був засуджений Сквирським
районним судом Київської області 4, 05.2007 року за вчинення злочинів, передбачених
ст. ст. 185 ч.3,
358 ч. 1, 304 КК України, протягом 2004-2006 років, а після постановления
даного вироку встановлено, що
ОСОБА_1 винен ще в іншому злочині,
вчиненому ним до постановления
попереднього вироку. При цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю
злочинів, слід зарахувати
покарання, відбуте повністю або частково
за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 393 КК
України і засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі
строком на три роки.

Відповідно
до ч.4 ст. 70 КК України до призначеного
за цим вироком покарання частково приєднати частину не відбутого за вироком
Сквирського районного суду Київської області від 4.05.2007 року покарання -
один рік і сім місяців позбавлення волі і остаточно до відбування ОСОБА_1
призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і сім місяців.

Запобіжний
захід до вступу вироку в законну силу залишити засудженому ОСОБА_1 попередній -
взяття під варту.

Строк
відбування покарання засудженому ОСОБА_1 вираховувати з 18 вересня 2007
року, зарахувавши в строк відбування
покарання засудженому ОСОБА_1 строк його перебування під вартою з 11.12.2006
року по 9.11.2007 року.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд Вінницької області протягом 15-ти діб з моменту його
проголошення, а засудженим Тучаком
Андрієм Андрійовичем - в той же строк, з
моменту вручення йому копії вироку.