Справа № 11а - 675/ 2008 р. Головуючий у суді І-ї
інстанції - Проценко А.Н.
- ч. 1 ст.115 КК України Доповідач у суді ІІ-ї інстанції -
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2008 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді
Осетрова В.І.,

суддів
- Деревінського С.М.,
Кадегроб А.І.,

при секретарі - Чернявської О.А.,

з участю
прокурора - Науменка В.В.,

адвоката - ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіровограда кримінальну справу
за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції на вирок Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 21 липня 2008 року, яким:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
уродженець та мешканецьАДРЕСА_1, українець, громадянин України, освіта
початкова загальна середня, неодруженого, працює ЧП «Нат» менеджером по збуту,
заочно навчається у 8 класі
Іларіоновської неповної загально
освітньої школи Сінельниковського району Дніпропетровської області, раніше не
судимий,

засуджений за ч. 1 ст.115 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. ст. 104, 76 КК України звільнений від
відбування призначеного покарання з випробуванням і іспитовим строком на 2 роки
і покладено обов'язок: повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про
зміну місця проживання та навчання, періодично з'являтися на реєстрацію в
органи кримінально-виконавчої системи.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 81 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_2. визнаний
винним та засуджений за те, що 14 квітня 2007 року о 7 год. знаходився на кухні
будинку АДРЕСА_3 Кіровоградської області разом із своєю бабусею ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, яка
вживала алкогольні напої.

В цей же день, приблизно о 7 год. 30 хв. ОСОБА_2.
віддаючи звіт своїм діям і керуючи ними, на ґрунті раптово виникнутих особистих
неприязних стосунків, під час сварки із останьою, із-за зловживання
алкогольними напоями, реалізуя свій злочинний умисел, направлений на
позбавлення життя ОСОБА_3., за допомогою кулаків рук, ноги і кочерги, котру
взяв із печі у праву руку, наніс ОСОБА_3удари в область голови, в результаті чого
спричинив їй тілесні ушкодження у виді : крововиливу під м'які мозкові оболонки
лобно - тім'яної області зліва і лобно - тім'яної області справа, які
відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_3. настала на місці скоєння злочину від
закритої черепно - мозкової травми з
крововиливом під оболонки мозку та
знаходиться у прямому причинному зв'язку з отриманими тілесними
ушкодженнями.

14 квітня 2007 року, ОСОБА_2. з метою приховати злочин,
помістив труп ОСОБА_3. у викопану їм після вчинення вбивства, яму, розташовану
на території подвір'я будинкуАДРЕСА_3, після цього засипав яму землею і прикрив
місце схову злочину стеблами кукурудзи.

У апеляції прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, просить скасувати вирок суду першої
інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_2. у зв'язку із м'якістю
призначеного покарання і призначити йому
покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років
так як міра покарання призначена судом першої інстанції не відповідає ступеню
тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Свої доводи апелянт мотивує
тим, що ОСОБА_2. вчинив особливо тяжкий злочин, на протязі судового слідства не
визнавав вину, намагався уникнути відповідальності за скоєне і перекласти свою
відповідальність на іншу особу, за місцем проживання характеризується
негативно, схильний до бродячого способу життя, а тому виправлення засудженого
можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Провівши в ході апеляційного розгляду судове слідство в
обсязі допиту засудженого ОСОБА_2., його законного представника ОСОБА_4та
дослідження матеріалів справи в частині, які характеризують особу засудженого,
заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав апеляцію і
запропонував винести новий вирок стосовно ОСОБА_2., призначивши йому реальне
покарання строком на 7 років з відбуттям у місцях позбавлення волі,
представника служби у справах дітей ОСОБА_5, який підтримав думку прокурора,
потерпілу ОСОБА_6, захисника ОСОБА_1 засудженого ОСОБА_2. і законного
представника ОСОБА_4., які просили вирок залишити без змін, а апеляцію
прокурора без задоволення, вивчивши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає
задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ст. 378 КПК України
скасуванню в частині призначеного покарання за необхідності застосування більш
суворого покарання за наступних підстав.

Викладені у вироку висновки про винність засудженого ОСОБА_2. у
скоєнні злочину при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних по справі доказах,
досліджених судом першої інстанції і відповідають фактичним обставинам справи,
які ніким не оскаржуються і в апеляції не
оспорюються, а тому апеляційним судом
не перевіряються.

Сам засуджений
ОСОБА_2. згідно зі змістом його показань в судовому засіданні апеляційного суду
і суду першої інстанції визнав, що оскільки посварився з батьками, з кінця
березня 2007 року проживав у бабусі - ОСОБА_3. в с. Диківка Знам'янського
району. 14 квітня 2007 року о 6-7 год. його дід ОСОБА_7. пішов до ОСОБА_13 а
він залишився з ОСОБА_3 вдома. Із-за
того, що бабуся вживала алкогольні напої, між ними виникла сварка під час якої
він почав її бити. Кулаком руки ОСОБА_2. наніс по тілу ОСОБА_3близько 20
ударів, а потім взяв кочергу і наніс їй 5-10 ударів по голові. На прохання не
бити, хотів уходити, але ОСОБА_3 щось сказала і ОСОБА_2. ударив її ногою в
спину. ОСОБА_3 впала на підлогу, він покликав її, але вона не відповіла і
ОСОБА_2. пішов на рибалку. Десь о 10-12 год. ОСОБА_2. повернувся додому з
рибалки, ОСОБА_7. у стані алкогольного сп'яніння лежав на ліжку. На запитання,
що трапилося, чому ОСОБА_3 лежить на підлозі, - ОСОБА_7. відповів, що йому не
відомо, оскільки прийшов додому, а вона вже лежала. З 13 год. до 16 год. з
ОСОБА_7. знаходився у ОСОБА_13 а коли повернулися, ОСОБА_2. побачив, що у
ОСОБА_3. синя рука, про що сказав ОСОБА_7.. ОСОБА_7. подивився, сказав, що
ОСОБА_3 померла і пояснив, що є закон про те, що померлих можна хоронити на
подвір'ї. Коли стемніло ОСОБА_2. і ОСОБА_7. на подвір'ї викопали яму, а
наступного дня о 6 год. ранку захоронили ОСОБА_3, при цьому домовилися говорити
сусідам, що ОСОБА_3 поїхала в Одесу.

Показання засудженого ОСОБА_2. узгоджуються з іншими
зібраними по справі та дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема:
показаннями потерпілої ОСОБА_6, свідків:
ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7., а також
матеріалами кримінальної справи, які викладені у вироку суду першої інстанції.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2. у вчиненні
злочину та правильно кваліфікував його дії
за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто
умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Разом з тим, призначаючи
засудженому ОСОБА_2. покарання, суд першої інстанції лише назвав, але не достатньо
врахував ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, які
пом'якшують покарання, дані про особу у
зв'язку з чим необґрунтовано на підставі ст. 104 КК України звільнив ОСОБА_2. від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому
іспитовий строк тривалістю 2 роки.

За таких обставин колегія суддів вважає,
що вирок суду першої інстанції в частині призначення засудженому ОСОБА_2.
покарання підлягає скасуванню із-за м'якості призначеного покарання, оскільки
воно явно не відповідає ступеню тяжкості
вчиненого злочину та особі засудженого і таке, що не відповідає меті виправлення та перевиховання.

Так, суд першої інстанції належним чином не
врахував, що ОСОБА_2. вчинив злочин, який відноситься до особливо тяжких
злочинів, що за місцем проживання і навчання ОСОБА_2. характеризується виключно
негативно. До того ж на думку колегії суддів, судом першої інстанції
безпідставно визнано обставинами, які пом'якшують покарання засудженого
ОСОБА_2. як: явка із повинною, щире каяття, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин з
наступних підстав.

Із
матеріалів кримінальної справи слідує, що з явкою із повинною ОСОБА_2.
безпосередньо до органів міліції не з'являвся, про злочин правоохоронним
органам стало відомо із повідомлення невідомої жінки (т.№ 1 а.с. 3). На дані
обставини суд першої інстанції не звернув увагу, а тому на думку колегії суддів,
протокол явки з повинною ОСОБА_2. (т. № 1 а.с. 30), можна оцінувати лише, як
визнання засудженим своєї вини.

Незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_2. вину
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України визнав, але на
переконання колегії суддів, у вчиненому щиро не розкаявся, а тому зазначену
обставину суд першої інстанції не повинен був визнавати обставиною, яка
пом'якшує покарання ОСОБА_2.. Даний висновок колегії суддів, ґрунтується на
матеріалах кримінальної справи із яких видно, що як під час досудового
слідства, так і в судовому засіданні засуджений ОСОБА_2. змінив свої первинні
показання і пояснював, що злочин не вчиняв, вимушений був визнати вину під
фізичним та психічним насильством з боку співробітників міліції. При цьому,
ОСОБА_2. всілякими шляхами намагався перекласти свою вину за вчинений особливо
тяжкий злочин на іншу особу ( т.№ 2 а.с. 117, 209-213, т.№ 3 а.с. 40-44).

Твердження засудженого ОСОБА_2. в ході
розгляду справи судом першої інстанції про застосування до нього недозволених
методів ведення досудового слідства були предметом прокурорської перевірки ( т.
№ 2 а.с. 192), згідно якої підстав до порушення кримінальної справи
відносно співробітників Знам'янського МРВ УМВС України в області, не
встановлено ( т. № 2 а.с. 194). В
судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_2. пояснив, що ніякого
фізичного і психічного насильства з боку співробітників міліції до нього не
застосовувалося, а давати такі показання йому порадили в СІЗО під час утримання
під вартою.

Тому на переконання колегії суддів,
твердження засудженого ОСОБА_2., що до нього застосовувалися недозволенні
методи ведення досудового слідства, були не чим іншим, як способом захисту,
намаганням якимось чином пояснити зміну
первинних показань, даних під час досудового слідства і така непослідовність з
приводу визнання вини і в показаннях не повинна була розцінюватися судом першої
інстанції, як щире каяття ОСОБА_2. і визнаватися обставиною, яка пом'якшує його
покарання.

Визнаючи обставиною, яка пом'якшує покарання
засудженого ОСОБА_2. як вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, яких на думку колегії суддів
не було, суд першої інстанції у вироку
не навів ці обставини, не встановив зв'язок між цими обставинами і вчиненим
злочином. Навпаки із показань
законного представника ОСОБА_4і самого засудженого ОСОБА_2., даних під час
судового слідства апеляційного суду і в
суді першої інстанції вбачається, що у засудженого ОСОБА_2. були усі умови для
його належного розвитку і виховання, батьки працюють і спиртними напоями не
зловживають. З десяти років ОСОБА_2. почав тікати з дому. Причиною таких дій і
поведінки ОСОБА_2. стали не відсутність умов для навчання, їжі, одягу, взуття і негативний
вплив дорослих, а було його прагнення виділитися серед однолітків, показати, що
у нього є гроші, а потім боязнь йти додому, оскільки знав і усвідомлював, що за
ці дії з боку батьків буде покарання.

Тобто на думку колегії
суддів у даному випадку був не збіг тяжких сімейних обставин, а в основі
дій і злочинної поведінки засудженого ОСОБА_2. була не зовсім правильні методи
його виховання з боку батьків і аномалія характеру у вигляді соціалізованого розладу поведінки, яка не є
проявом психічного захворювання. Наведене об'єктивно підтверджується висновком
амбулаторної судово - психіатричної експертизи № 436 від 10.07.2007 року, який
суд першої інстанції не взяв до уваги і висновком амбулаторної комплексної судово - психолого -
психіатричної експертизи № 715 від 20.11.2007 року, який суд першої інстанції
взагалі не дослідив, згідно яких в момент скоєння інкримінованого
правопорушення ОСОБА_2. у стані пригніченість, відчаю не знаходився і не
знаходився у стані фізіологічного афекту, у нього відмічалася аномалія
характеру у вигляді соціалізованого розладу поведінки, яка не є проявом психічного захворювання. ( т. № 2 а.с.
200-202).

Призначаючи нове покарання засудженому
ОСОБА_2. колегія суддів у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, які пом'якшують і обтяжують
покарання, дані про особу, умови його життя,
розвитку і виховання.

Злочин, передбачений ч. 1
ст. 115 КК України є особливо тяжким.

Засуджений ОСОБА_2. вину
визнав, вчинив злочин будучи неповнолітнім, що колегія суддів визнає
обставинами, які пом'якшують його покарання.

Обставин, які обтяжують
покарання засудженого ОСОБА_2. в судовому засіданні не встановлено.

Характеризуючи особу засудженого ОСОБА_2.
колегія суддів враховує характеристики з місця проживання та навчання, згідно
яких він характеризується негативно, часто тікав із дому, мав приводи в
міліцію, на зауваження дорослих не реагує, поведінка ОСОБА_2. неодноразово була
предметом розгляду засідання координаційної ради у справах неповнолітніх при
виконкомі селищної ради, стоїть на обліку в районній комісії у справах
неповнолітніх. У навчанні показав низький рівень знань, на уроках пасивний,
неуважний, зацікавленості до навчання не проявляв, домашні завдання не робив.
Систематично порушував дисципліну на уроках, конфліктував із однокласниками і
вчителями. Конфлікти із однокласниками доходили до рукоприкладства, без
поважних причин прогулював уроки (т.№ 2 а.с.123,124,126). Характеристику на ім'я ОСОБА_2 місця навчання
( т. № 3 а.с. 36) колегія суддів оцінює критично як не об'єктивну, не
обґрунтовану, оскільки вона суперечить характеристиці на ОСОБА_2. з місця проживання (т. № 2 а.с. 124) та показанням
законного представника ОСОБА_4, згідно яких ОСОБА_2. прогулював уроки без
поважних причин, неодноразово тікав з дому, а перед скоєнням злочину, в період
учбового процесу певний час проживав у своєї бабусі в іншому населеному пункті,
не відвідував школу і все це з відому батьків. Колегія суддів враховує, що до
кримінальної відповідальності ОСОБА_2. притягується вперше ( т. № 2 а.с.129), фізично здоров ( т. № 2 а.с.127), в момент
скоєння правопорушення і в теперішній час психічним захворюванням не страждає,
міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними, осудний. Відмічається аномалія
характеру у вигляді соціалізованого розладу поведінки, яке не є проявом психічного захворювання ( т. № 2 а.с. 28-30,
200-202).

Враховуючи вище наведене, обставини справи,
вік, особу засудженого ОСОБА_2. стан його здоров'я, умови розвитку і виховання,
колегія суддів вважає, що за спрямованістю поведінки і як особа, ОСОБА_2.
представляє небезпеку для оточуючих і суспільства, оскільки не піддається
заходам виховного характеру з боку дорослих, в чотирнадцять років умисно,
холоднокровно позбавив життя - рідну бабусю, тому виправлення і перевиховання
ОСОБА_2. можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а вирок
суду першої інстанції на підставі ст. 378 КПК України підлягає скасуванню в
частині призначення покарання у зв'язку з необхідністю застосування більш
суворого покарання, а саме покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи обставини справи, особу засудженого, колегія
суддів підстав для застосування до ОСОБА_2. ст. 69 КК України, не вбачає.

Обраний засудженому ОСОБА_2. такий вид покарання, за
глибоким переконанням колегії суддів відповідає не тільки тяжкості вчиненого
ним злочину, обставинам справи, але й
особі засудженого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Керуючись ст. ст. 378, 379 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції - задовольнити.

Вирок Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21
липня 2008 року щодо ОСОБА_2 в частині
призначеного йому покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК
України покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Строк відбуття
покарання ОСОБА_2. обчислювати з 7.10.2008 року, зарахувавши у відбуття
покарання строк тримання його під вартою з 30.04.2007 року по 21.07. 2008 року
включно, із розрахунку день за день.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2. обрати тримання під вартою, взявши під
варту в залі судового засідання.

В
решті вирок Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21
липня 2008 року - залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений у касаційному
порядку до Верховного Суду України через апеляційний суд Кіровоградської
області протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, а засудженим у
той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий -

Судді -