Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів:ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши в м. Києві 11 серпня 2015 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 квітня 2015 року щодо ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року засуджено

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз: 21 листопада 2012 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ??. 185 ?? ??????? до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

- за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2012 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 квітня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Як убачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 засуджено за те, що він, 07 вересня 2014 року близько 00 години 30 хвилин у стані алкогольного сп'яніння керував автомобілем НОМЕР_1, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Рухаючись у вказаний час по дорозі від автошляху м. Запоріжжя-Длонецьк до вул. Берестова м. Петропавлівка Покровського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_4 на закругленні дороги в праву сторону, розташованому на перехресті з вул. Берестова, не вибрав безпечну швидкість руху, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху : «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», в результаті чого не впорався з керуванням автомобілем, виїхав на ліве узбіччя дороги, де допустив наїзд на придорожнє дерево.

В результаті наїзду передньому пасажиру автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовило тривалий розлад здоров'я понад три тижні. Задній пасажирці автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до категорії середнього ступеню тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу понад три тижні.

У касаційних скаргах, які аналогічні за своїм змістом, засуджений ОСОБА_4 та законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 порушують питання про зміну вироку районного суду та ухвали апеляційного суду в частині призначеного засудженому покарання, вважаючи його занадто суворим та посилаються, що у суду є достатньо підстав для зменшення міри призначеного ОСОБА_4 покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши касаційні скарги, долучені до них матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Як вбачається з касаційних скарг, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено та правильність кваліфікації його дій у скаргах не оскаржується.

Доводи касаційних скарг про невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення засудженому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону. Зокрема, судом враховано характеризуючи дані ОСОБА_4, а саме те, що по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, повне відшкодування збитків, те, що потерпіла претензій до засудженого не має. Крім того, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинив злочини в стані алкогольного сп'яніння.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи касаційних скарг щодо суворості призначеного ОСОБА_4 покарання - безпідставні.

Наведені у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 доводи не спростовують висновку суду щодо необхідності призначення засудженому покарання, у виді обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Колегія суддів вважає, що наведені у доводах касаційних скарг обставини, що на думку скаржників пом'якшують призначене ОСОБА_4 покарання, не містять якісних характеристик, які б зменшували ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та давали б підстави для пом'якшення призначеного покарання і крім того, були вже враховані судом.

Призначене судом ОСОБА_4 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, та з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України, є справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчиненого засудженим злочину, даним про його особу та є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстав для пом'якшення покарання не вбачається.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області, погодилася з висновками суду першої інстанції, і залишила вирок щодо ОСОБА_4 без зміни, про що в ухвалі наведено мотиви прийнятого рішення.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Із копій судових рішень не вбачається істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_4, а тому підстав для задоволення касаційних скарг та відкриття касаційного провадженя, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 та законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження за їх касаційними скаргами на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 квітня 2015 року щодо ОСОБА_4.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10