Провадження №1-кп/761/652/2015
В И Р О К
Іменем України
04 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003908, у якому

гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, який у шлюбі не перебуває, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , судимий

· 23.05.2006 Оболонським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився 22.03.2007 після відбуття строку покарання;

· 06.06.2008 Подільським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ст.395, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 10.12.2010 після відбуття строку покарання;

· 08.11.2011 Оболонським районним судом м. Києва за ст.395 КК України до 4 місяців арешту;

· 27.02.2012 Подільським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 03.07.2014 на підставі закону про амністію;

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

03 квітня 2015 року, близько 16.30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в тролейбусі маршруту № 18 та рухаючись від зупинки «Майдан Незалежності» в напрямку зупинки «Багговутівська» у м. Києві, звернув увагу, що малолітня ОСОБА_6 , яка також знаходилась в салоні даного транспортного засобу, тримає у лівій кишені своєї куртки мобільний телефон.

У зв`язку з цим у обвинуваченого виник злочинний умисел на таємне викрадення зазначеного телефону.

Реалізовуючи свій протиправний намір, ОСОБА_9 , діючи повторно, таємно, переслідуючи корисливі мотиви з метою особистого збагачення, викрав з кишені потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон «Самсунг Гелаксі», вартістю 1225 грн., в корпусі якого знаходилась флеш-карта, вартістю 50 грн., сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київ-стар», вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилися кошти у сумі 29 грн. причинивши своїми діями шкоду на загальну суму 1319 грн.

Після скоєння вказаного злочину ОСОБА_9 вийшов з тролейбусу на зупинці «Вул. Багговутівська» за адресою м. Київ, вул. Овруцька, маючи можливість вільно розпорядитись викраденим.

Однак у цей час обвинувачений був затриманий працівниками міліції, які вилучили у нього викрадене майно.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений свою вину визнав повністю, дав показання по суті справи, які повністю відповідають обставинам, викладеним у даному вироку. Розкаявся, просив суворо не карати, запевняв суд у тому, що зробив висновки зі своєї поведінки та має намір стати законослухняним громадянином.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне дослідити протокол заяв про вчинене кримінальне правопорушення, протокол огляду місця події, протокол огляду речового доказу, матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від гр. ОСОБА_5 03.04.2015 прийнята заява про те, що у цей день приблизно о 16.40 год. у його дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з кишені куртки невідома особа викрала мобільний телефон «Самсунг Гелаксі».

Протоколом огляду ОСОБА_9 від 03.04.2015 та долученою фототаблицею зафіксовано, що він мав при собі мобільний телефон «Самсунг GT-S7390» з сім-карткою та флеш-картою. Як доводить протокол огляду речей від 03.04.2015 вилучена сім-картка належить оператору мобільного зв`язку «Djuice», флеш карта має об`єм 2 Гб.

Відповідно до постанови від 03.04.2015 вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом та переданий на зберігання законному представнику потерпілої ОСОБА_6 .

Оцінка безпосередньо досліджених судом обставин кримінального правопорушення, доказів у їх сукупності та взаємному зв`язку приводять суд до висновку, що вина ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого злочину доведена, крім показань самого обвинуваченого, підтверджується іншими доказами.

Дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як таємне викрадення чужого майна,вчинене повторно.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_9 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово був судимий, у тому числі за вчинення злочинів проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Востаннє був засуджений 27.02.2012 Подільським районним судом м. Києва за вчинення злочинів за обставин, аналогічних з тими, які викладені в даному вироку. Звільнився з місць ув`язнення 03.07.2014 на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Наведені дані дають підстави для критичної оцінки запевненням обвинуваченого щодо переосмислення ним своєї попередньої злочинної поведінки та переконують суд у необхідності призначення більш суворого покарання, з числа передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України.

З огляду на вказані фактори, суд не може погодитись з наявністю такої пом`якшувальної обставини, як щире каяття, оскільки така поведінка обвинуваченого є вимушеною, викликана своєчасним його затриманням працівниками правоохоронних органів та бажанням уникнути покарання.

У той же час, суд відмічає, що інкримінований обвинуваченому злочин вчинений щодо малолітньої особи, що відповідно до ст.67 КК є обставиною, яка обтяжує покарання.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки.

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що лише реальне покарання зможе вплинути на обвинуваченого та здатне виправити поведінку ОСОБА_9 , а також дозволить запобігти вчиненню ним нових злочинів. Тому суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати не понесені.

Речові докази передані на зберігання власнику ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 65 КК України, ст. ст.373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_9 запобіжний захід з застави на тримання під вартою, взявши під варту у залі суду.

Заставу у сумі 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) грн. повернути застовадавцеві - ОСОБА_10 .

Строк відбування призначеного ОСОБА_9 покарання відраховувати з дня його фактичного затримання, тобто з 04 червня 2015 року, зарахувавши до строку відбування покарання час перебування ОСОБА_9 під вартою протягом 14 днів, з 03.04.2015 по 16.04.2015.

Речові докази, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому, як власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1