Ухвала іменем україни 14 серпня 2014 року

м. Київ Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Лагнюка М. М.,

суддів: Літвінова
Є. В., Суржка А. В.,

з участю прокурора Голюги В. В.

розглянула в судовому засіданні
кримінальну справу за касаційною
скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_2 на вирок
Личаківського районного суду м. Львова
від 04 червня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області
від 22 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Личаківського районного суду
м. Львова від 04 червня 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, раніше не судимого,

засуджено:

На підставі ст. 70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначено
ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі
на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з
відбуттям покарання у
кримінально-виконавчій установі
відкритого типу без ізоляції від
суспільства в умовах здійснення за ним
нагляду з обов'язковим залученням до
праці.

Цим же вироком, ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 209 КК
України - виправданий.

Згідно з вироком суду,
ОСОБА_2 за попередньою змовою в групі з
іншою особою, матеріали відносно якої
виділені в окреме провадження, у серпні
2011 року підробили довідку про доходи
ТзОВ «Українсько-польське товариство
«З.Л.-Буд» № 040 від 02.08.2011 року, видану на
ім'я ОСОБА_2 в яку внесені неправдиві
відомості про те, що ОСОБА_2 у період
часу з лютого 2011 року по липень 2011 року
перебував на посаді інженера ТзОВ
«Українсько-польське товариство
«З.Л.-Буд» та отримував заробітну плату
: у лютому 2011 року -

3 900 грн., у березні 2011 року - 3 900 грн., у
квітні 2011 року -

3 920 грн., у травні 2011 року - 4 000 грн., у
червні 2011 року -

4 000 грн., у липні 2011 року - 4 050 грн., на
загальну суму 23 770 грн., а також виконано
інший рукописний текст, що міститься у
довідці про доходи.

Крім цього, ОСОБА_2, за попередньою
змовою в групі з іншою особою,
матеріали відносно якої виділені в
окреме провадження, повторно, у серпні
2011 року підробили довідку про доходи
ТзОВ «Українсько-польське товариство
«З.Л.-Буд» № 058 від 02.08.2011 року видану на
ім'я ОСОБА_2 в яку внесені неправдиві
відомості про те, що ОСОБА_2 у період
часу з лютого 2011 року по липень 2011 року
перебував на посаді інженера ТзОВ
«Українсько-польське товариство
«З.Л.-Буд» та отримував заробітну плату
: у лютому 2011 року -

3 700 грн., у березні 2011 року - 3 700 грн., у
квітні 2011 року -

3 820 грн., у травні 2011 року - 3 880 грн., у
червні 2011 року -

3 880 грн., у липні 2011 року - 3 950 грн., на
загальну суму 22 930 грн., а також
здійснено підпис від імені бухгалтера
товариства та виконано інший
рукописний текст, що міститься у
довідці.

Крім цього, ОСОБА_2, 04.08.2011 року,
перебуваючи в приміщенні
Личаківського відділення № 620 ПАТ
«Укрсоцбанк», розташованого у м. Львові
на вул. Личаківській, 128, з метою
отримання кредиту, використав завідомо
підроблену довідку про доходи ТзОВ
«Українсько-польське товариство «З.Л.
Буд» № 040 від 02.08.2011 року на своє ім'я.

23.08.2011 року ОСОБА_2, перебуваючи в
приміщенні відділення групи Б ЦОК 138
ПАТ «Акцент-банк», що розташоване у

м. Львові на вул. Пасічній, 45/35, з метою
збільшення кредитного ліміту,
використав завідомо підроблену
довідку про доходи ТзОВ
«Українсько-польське товариство «З.Л.
Буд» № 058 від 02.08.2011 року на своє ім'я.

Крім цього, ОСОБА_2, з метою заволодіння
чужим майном шляхом шахрайства, в кінці
2011 року, познайомившись з потерпілою
ОСОБА_3 та дізнавшись про те, що вона
стурбована фактом порушення
кримінальної справи слідчим відділом
Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області, ввійшовши в її
довіру, представившись працівником
комітету по боротьбі з корупцією та
організованою злочинністю, переконав
потерпілу у своїх зв'язках у
правоохоронних органах та можливості
вирішити питання про закриття
кримінальної справи за винагороду.
Будучи введена в оману, потерпіла
ОСОБА_3 17.01.2012 року перерахувала через
АТ «Дельта Банк» на рахунок ОСОБА_2 №
НОМЕР_1 АТ «Дельта банк», грошові кошти
в сумі 6 000 грн.; 26.01.2012 року перерахувала
через ПАТ «Приватбанк» на рахунок
ОСОБА_4 НОМЕР_2 у ПАТ «Акцент-банк»,
грошові кошти в сумі 1 000 грн. 23.02.2012 року
у приміщенні кафе-бару «Муракамі» ТЦ
«Магелан» на вул. Глушкова,

13-б в м. Києві передала ОСОБА_2 кошти в
сумі 3000 доларів США. Всього ОСОБА_2
обманним шляхом заволодів грошовими
коштами потерпілої ОСОБА_3 в сумі 30 940
грн., чим спричинив їй значної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 22 листопада 2013 року вирок
місцевого суду залишено без зміни. Цей
же вирок, в порядку ст. 365 КПК України 1960
року, в частині стягнення судових
витрат за проведення судових
криміналістичних експертиз змінено та
стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати у
розмірі 12 849,20 грн. на користь держави.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 в
інтересах засудженого ОСОБА_2 просить
вирок місцевого суду та ухвалу
апеляційного суду, яким ОСОБА_2
засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України
скасувати та в цій частині кримінальну
справу закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України 1960 року. Судові рішення щодо
засудження ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358
КК України змінити, застосувавши до
засудженого ст. 75 КК України.

В обґрунтування касаційної скарги
зазначає, що в діях

ОСОБА_2 А З. відсутній склад злочину,
передбачений ст. 190 КК України, оскільки
обвинувачення за цією статтею
побудоване виключно лише на показаннях
потерпілої ОСОБА_3 і жодними іншими
об'єктивними доказами не
підтверджується. Крім того вказує, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, оскільки
при наявності суперечливих показань
потерпілої та засудженого про
обставини передачі останньому
грошових коштів суд першої інстанції
не зазначив чому взяв до уваги одні
показання, а відкинув інші.

Також вказує, що вирок в частині
засудження за ст. 358 КК України є
несправедливим у зв'язку з
невідповідністю призначеного
покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину і особі засудженого внаслідок
надмірної суворості. Судами не було
враховано, що

ОСОБА_2 раніше не судимий, за місцем
проживання характеризується
позитивно, має на утриманні малолітніх
дітей, які мають вроджені вади здоров'я,
часто хворіють.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
яка заперечувала проти задоволення
касаційної скарги, просила вирок
місцевого суду та ухвалу апеляційного
суду залишити без зміни, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 398 КПК України 1960 року
в суді касаційної інстанції підставами
для скасування або зміни вироку,
ухвали, постанови є істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочину та особі засудженого.

Вирішення питань, зазначених у
касаційній скарзі захисника
засудженого щодо невідповідності
висновків, які викладені у
постановлених по справі судових
рішеннях, фактичним обставинам справи,
а також здійснення оцінки доказів у
кримінальній справі до повноважень
касаційного суду не віднесено.

Згідно з положеннями ст. 367 КПК України
1960 року перегляд справ з підстав
однобічності або неповноти дізнання,
досудового чи судового слідства,
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи віднесено
до компетенції апеляційного суду.

Разом з тим, перевіркою матеріалів
справи встановлено, що висновки суду
про доведеність винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
190 КК України підтверджується
сукупністю достатніх, допустимих та
відносних доказів, досліджених судом з
достатньою повнотою, їм дана об'єктивна
оцінка, зокрема:

- показанням потерпілої ОСОБА_3, з яких
убачається, що ОСОБА_2, представившись
працівником Комітету по боротьбі з
корупцією та організованою
злочинністю шляхом обману та
зловживання довірою заволодів її
грошовими коштами у сумі

30940 грн.;

- показанням свідка ОСОБА_5, з яких
убачається, що

ОСОБА_3 сказала йому про те, що передала
людям в Києві кошти в сумі 8 тис. доларів
США з метою закриття кримінальної
справи, однак її обманули;

- показанням свідка ОСОБА_6, з яких
убачається, що потерпіла ОСОБА_3
звернулась до спецпідрозділу по
боротьбі з корупцією та організованою
злочинністю УСБУ у Львівській області
з заявою про те, що ОСОБА_2 пообіцяв їй
вирішити питання закриття
кримінальної справи за певну
винагороду;

- протоколу огляду місця події,
відповідно до якого в ході огляду
вмісту кишень ОСОБА_2 було виявлено та
вилучено конверт з грошовими коштами в
сумі 3000 тис. доларів США;

- відеозапису подій під час передачі
потерпілою ОСОБА_2 грошових коштів, з
якого убачається, що ОСОБА_3 передала в
руки засудженому конверт з грошима, при
цьому сказала, що це ті кошти, які він
просив;

- висновку судово-технічної експертизи,
висновкам судово-криміналістичних
експертиз;

- виписці з рахунку № НОМЕР_3 АТ «Дельта
Банк», з якої вбачається, що на вказаний
рахунок було внесено кошти в розмірі 6000
тис. гривень;

- виписці з рахунку по картці НОМЕР_2 з
якої вбачається, що ОСОБА_7 - сином
потерпілої було поповнено карту

ОСОБА_2 на тисячу гривень.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції обґрунтовано
були покладені вказані докази в основу
обвинувального вироку і за
встановлених судом фактичних обставин
дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 190 КК України
кваліфіковані правильно.

Не погоджуючись з вироком суду,
засудженим та його захисником подано
апеляції, в який наводились доводи, у
тому числі аналогічні доводам
касаційної скарги захисника ОСОБА_1,
зокрема і про відсутність в діяннях
ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч.
2 ст. 190 КК України.

Апеляційний суд в межах повноважень та
в порядку визначеному ст. 365 КПК
України розглянув у повному обсязі
доводи апеляції засудженого щодо
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи та
неправильного застосування вимог
кримінального закону. Визнав ці
доводи, з наведенням в ухвалі
відповідних мотивів, безпідставними і
обґрунтовано дійшов висновку про
залишення вироку відносно засудження
ОСОБА_2 без зміни.

Висновки апеляційного суду належним
чином мотивовані. Вважати ці висновки
необґрунтованими чи сумнівним підстав
немає. Ухвала апеляційного суду
відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960
року.

Щодо доводів касаційної скарги
захисника про необхідність пом'якшення
призначеного ОСОБА_2 покарання за ч. 3
ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, то вони є
безпідставними.

Так, призначаючи ОСОБА_2 покарання суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд,
відповідно до вимог

ст. 65 КК України врахував ступінь
тяжкості злочину, дані про особу
засудженого, який раніше не судимий, по
місцю проживання характеризується
позитивно, має на утриманні
неповнолітніх дітей, завдана
потерпілій шкода не відшкодована,
обставини, що пом'якшують покарання, а
саме, щире каяття у вчиненому та
сприяння розкриттю злочинів по
епізодах підробки та використання
довідок.

Що стосується остаточної міри
покарання, призначеної засудженому
ОСОБА_2, то вона обрана з дотриманням
вимог ст. 70 КК України, відповідає ст.
ст. 50, 65 КК України та підстав для її
пом'якшення немає.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону або
неправильного застосування
кримінального закону при розгляді
справи судами першої та апеляційної
інстанцій, судом касаційної інстанції
не виявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами
11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення»
КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в
інтересах засудженого ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а вирок Личаківського
районного суду м. Львова від 04 червня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 22 листопада 2013
року стосовно ОСОБА_2 залишити без
зміни.

Судді:

Лагнюк М. М. Літвінов Є.
В. Суржок А. В.