У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Селівона О.Ф.

суддів

Шевченко Т.В., Кузьменко О.Т.

за участю прокурора

Кривов`яза Я.І.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 17 січня
2008 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь
у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок апеляційного суду
Запорізької області від 24 вересня 2007 року.

Вироком Запорізького районного суду
Запорізької області від 13 липня 2007 року

ОСОБА_1, 1979 року народження,

уродженця м. Запоріжжя, громадянина
України, відповідно до ст.89

КК України такого, що не має судимості

засуджено
за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України
на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточне покарання за
сукупністю злочинів призначено у виді 4 років позбавлення волі. На підставі
ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4
ст.76 КК України.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, щодо
якого вирок у касаційному порядку не оскаржено.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнаний
винним у вчиненні таких злочинів.

Наприкінці січня 2007 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2 , знаходячись у с. Кушугум Запорізького району
Запорізької області у садовому товаристві “Сантехнік”, з території дачної
ділянки 38 таємно викрав майно ОСОБА_3 на суму 875 грн..

На початку березня 2007 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з ОСОБА_2 з території дачної ділянки № АДРЕСА_1 у смт.
Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області, таємно викрав майно
ОСОБА_4. на суму 890 грн..

У першій декаді 2006 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з невстановленою особою з території дачної ділянки
№АДРЕСА_2, що розташоване у смт. Малокатеринівка Запорізького району
Запорізької області, таємно викрав майно ОСОБА_5. на суму 1300грн..

Наприкінці 2006 року ОСОБА_1 за
попередньою змовою з невстановленою особою в тому ж селищі у садовому
товаристві “Ізискатель”з території дачної ділянки №1 таємно викрав майно
ОСОБА_6. на суму 930 грн..

Вироком апеляційного суду Запорізької
області від 24 вересня 2007 року задоволено апеляцію прокурора і названий вирок
суду першої інстанції в частині кваліфікації дій ОСОБА_1. за ч.2 ст.185 КК
України скасовано. Його дії за цим законом кваліфіковано за ознаками таємного
викрадення чужого майна повторно за попередньою змовою групою осіб. В решті
вирок залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, йдеться про скасування
вироку апеляційного суду з посиланням на істотні порушення
кримінально-процесуального закону, які було допущено при його постановленні.
Зокрема, на те, що вирок не відповідає
вимогам ст.ст.332-335 КПК України, оскільки в його резолютивній частині не
зазначено покарання , яке має понести засуджений за вчинені злочини.

Заслухавши доповідь судді Шевченко
Т.В., думку прокурора Кривов`яза Я.І., який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.378 КПК України вирок
апеляційного суду повинен відповідати вимогам ст.ст.332-335 КПК України. Крім
того, у вироку апеляційного суду
зазначається зміст вироку суду першої інстанції, суть апеляції, мотиви
прийнятого рішення. За змістом ч.1 ст.378 КПК України вирок суду апеляційної
інстанції постановляється тільки у випадках необхідності будь-якого погіршення
становища засудженого, але не обов`язково йдеться про скасування всього вироку,
іноді зміни вносяться тільки до його незначної частини. Таким чином, слід
визнати, що закон передбачає , що вирок
апеляційного суду за своїм змістом і формою
має відповідати не тільки тим нормам КПК України, що стосуються судового
вироку, а й ухвали апеляційного суду, і , крім того, допускає існування в одній
і тій же справі щодо однієї і тієї ж
особи двох вироків. В той же час, цю норму закону слід застосовувати у
сукупності з іншими нормами, які регулюють апеляційну перевірку судових рішень.
Зокрема , необхідно враховувати, що згідно зі ст.365 КПК України судові рішення
суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляції. Як
убачається з апеляції прокурора та змінам до неї , в ній ставилося питання
тільки про неправильне виключення з кваліфікації дій засудженого за ч.2 ст.185
КК України ознаки повторності. Тому, перевіривши справу в межах апеляції, суд вірно
прийняв рішення про включення до кваліфікуючих ознак за названим законом ознаки
повторності. Оскільки в даному випадку судом не вирішувалися питання про зміну
норми кримінального закону, за яким кваліфікуються дії засудженого, він не
повинен був повторно призначати покарання і дублювати в цій частині вирок суду
першої інстанції. Таким чином, доводи касаційного подання про істотне порушення
кримінально-процесуального закону не можна визнати переконливими.

Керуючись ст.ст.395,396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок апеляційного суду Запорізької
області від 24 вересня 2007 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційне
подання прокурора - без задоволення.

Судді:

Шевченко Т.В. Селівон О.Ф. Кузьменко О.Т.