У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі :

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Пекного С.Д. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Яковенко Р.І.

та захисника

ОСОБА_6

засуджених ОСОБА_1.,
ОСОБА_2.,

ОСОБА_4. і ОСОБА_3,

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 26
лютого 2008 року кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених
ОСОБА_1.,

ОСОБА_2.,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4., захисників ОСОБА_5.,ОСОБА_6., ОСОБА_7. і ОСОБА_8. на вирок
апеляційного суду Одеської області від 01 червня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Одеси, раніше не
судиму,

засуджено
за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на
десять років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.

На підставі ст. 54, 55 КК України
ОСОБА_1. позбавлено звання капітана міліції і права обіймати посади слідчої в
системі МВС України строком на три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів

шляхом
часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком
(апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2003 року) ОСОБА_1. визначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років із
конфіскацією майна всього майна, яке є власністю засудженої, з позбавленням
права обіймати посади слідчої в системі МВС України на три роки та із
позбавленням звання капітана міліції.

В строк покарання ОСОБА_1.,
остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховано покарання відбуте
частково за попереднім вироком - з 21 листопада 2001 року по 31 травня 2007 року.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Зоді, м. Чіатура
Грузії, раніше не судимого,

засуджено
за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на
вісім років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного
попереднім вироком (апеляційного суду Одеської області від 02 вересня 2003
року) більш суворим покаранням за цим вироком ОСОБА_2. визначено остаточне
покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років із конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, раніше не судимого,

засуджено:

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до
покарання у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років із конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого;

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання
у виді позбавлення волі строком на десять років із конфіскацією всього майна, яке
є власністю засудженого;

- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді
позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_4визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на
чотирнадцять років із конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Шевченково
Кілійського району Одеської області, раніше судимого 02 березня 1999 року
Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 198-2, ч. 1 ст. 193-1,
70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки і 26
днів,

засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі
строком на десять років із конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого.

Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4. і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9. на відшкодування
матеріальної шкоди 18 485 грн. і моральної шкоди - 100 000 грн.; на користь
ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 800 грн. і моральної шкоди - 100
000 грн., а також постановлено стягнути судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_4 визнаний
винним у тому, що він навесні 2001 року придбав вогнепальну зброю, бойові
припаси і вибухові речовини та пристрої без передбаченого законом дозволу, які
зберігав на причалі та в будинку АДРЕСА_1, де їх було виявлено 25 січня 2003
року.

ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
визнані винним у вчиненні розбою за попередньою змовою групою осіб,
спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_11 в особливо великих розмірах,
поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, а ОСОБА_4 - й у
вчиненні умисного вбивства ОСОБА_11 з корисливих мотивів під час розбійного
нападу.

Як установив суд, цей злочин
засудженими було вчинено за таких обставин.

Заздалегідь домовившись про вчинення
розбійного нападу, 08 жовтня 2001 року на АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вказала ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 місце проживання ОСОБА_11 і повідомила, де потерпіла у квартирі
зберігає 6 000 доларів США.

Діючи за розподілом ролей, 09 жовтня
2001 року о 02 год.

ОСОБА_2
привіз ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на місце вчинення злочину, а сам залишився у автомобілі
“ВАЗ” д. н. НОМЕР_1 і мав повідомити їх про небезпеку. ОСОБА_4 і ОСОБА_3 зайшли
в квартиру ОСОБА_11, де ОСОБА_4 завдав їй та її сину ОСОБА_12. удари кулаками в
обличчя і подолав їх опір. ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за допомогою липкої стрічки
зв'язали ОСОБА_12. Погрожуючи йому розправою і застосувавши насильство, ОСОБА_3
вимагав у ОСОБА_12 показати, де знаходяться гроші, виявив та заволодів 3 100
доларами США. В цей час ОСОБА_4 вийшов за межі домовленості щодо обсягу
злочинних дій та з метою умисного вбивства потерпілої ОСОБА_11 з корисливих
мотивів, зв'язавши їй липкою стрічкою руки і ноги, а також намотав цю стрічку
їй на шию і, спричинивши ушкодження під'язикової кістки, задушив ОСОБА_11.

У касаційній скарзі і доповненнях до
неї засуджений ОСОБА_4, не оскаржуючи доведеність винності в незаконному
поводженні зі зброєю, бойовими припасами і вибуховими речовинами, порушує
питання про скасування вироку і закриття справи за обвинуваченням його у
вчиненні розбійного нападу і умисного вбивства. У доводах зазначає про те, що
цих злочинів не вчиняв. ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 не знає і ніколи не
бачив. Заперечує факт його впізнання очевидцем злочину ОСОБА_13. Вважає, що суд
безпідставно обґрунтував вирок неправдивими показаннями свідка ОСОБА_14, який
не міг зустрічатися з ОСОБА_15 і з її слів дізнатися про вчинення ним убивства
ОСОБА_11. ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_15 і ОСОБА_3 дали неправдиві показання про
вчинення ним цього злочину внаслідок застосування до них недозволених методів
слідства, а суд не врахував, що вони змінили ці показання, а інших доказів його
винності не зібрано.

Засуджений ОСОБА_3, оскаржуючи
вирок, просить його скасувати і закрити провадження у справі. У доводах скарги
і доповненнях до неї вказує про те, що цього злочину не вчиняв і перебував у
іншому місці, що свідчить про те, що показання ОСОБА_15 є неправдивими. Вважає,
що суд безпідставно обґрунтував вирок його заявою про явку з повинною, оскільки
було встановлено, що її одержано шляхом незаконних дій з боку осіб, які
проводили досудове слідство. Зазначає про фальсифікацію матеріалів справи і
порушення права на захист, оскільки його захист здійснювала особа, яка не мала
свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю. ОСОБА_3 вважає
неправдивими показання свідка ОСОБА_13, оскільки його впізнання
сфальсифіковано. Вважає, що суд безпідставно взяв до уваги дані протоколу
відтворення ним обстановки і обставин події і не врахував, що під час
відтворення він неправильно вказав обставини вчинення злочину. Крім цього, на
думку засудженого, сам протокол цієї слідчої дії, як і дані про телефонні
розмови між обвинуваченими слідчим підроблено.

У касаційній скарзі та доповненнях
до неї засуджена ОСОБА_1 порушує питання про скасування вироку і закриття провадження
у справі. У доводах зазначає, що цього злочину не вчиняла і не знає ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають
фактичним обставинам справи. Зазначає про те, що заява про явку з повинною
ОСОБА_3 одержана після його затримання і внаслідок застосування до нього
незаконних дій, що підтверджено даними протоколів про відтворення ОСОБА_3
обстановки і обставин події, які не відповідають даним огляду місця вчинення
злочину і показанням потерпілого ОСОБА_12. ОСОБА_1 вказує про те, що дані
докази, які суд поклав в основу вироку, здобуті з грубим порушення права на
захист, оскільки ОСОБА_3 захищала особа, яка не мала права на здійснення
адвокатської діяльності. Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_15 дала неправдиві
показання, що суперечать показанням інших свідків. Засуджена вказує на
фальсифікацію доказів обвинувачення, зокрема даних впізнання її ОСОБА_3 і
показань свідка ОСОБА_13, який неодноразово вказував про те, що не зможе
впізнати осіб, яких бачив на місці вчинення цього злочину.

Засуджений ОСОБА_2 у касаційній скарзі та доповненнях до неї порушує питання
про скасування вироку і закриття провадження у справі. У її доводах зазначає
про те, що злочину не вчиняв. Вважає, що вирок суду обґрунтовано
сфальсифікованими показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 і свідків ОСОБА_13 і
ОСОБА_15, які не підтверджуються іншими доказами. Вказує про те, що суд, не
перевіривши суперечливих показань ОСОБА_15, оголосив їх і поклав в основу
вироку.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5
ставить питання про скасування вироку і закриття провадження у справі, оскільки
в основу обвинувачення і вироку покладено показання обвинуваченого ОСОБА_3 і
свідка ОСОБА_15, які під час досудового слідства і в суді їх повністю змінили і
показали про те, що оговорили обвинувачених. Захисник звертає увагу на
застосування щодо ОСОБА_3 недозволених методів слідства. Ставить питання про
скасування вироку щодо ОСОБА_2 і закриття відносно нього справи на відсутністю
в діянні складу злочину.

Захисник ОСОБА_6 оскаржує вирок і
просить його скасувати в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2
ст. 115 КК України, а провадження у справі закрити за недоведеністю участі
обвинуваченого у вчиненні цих злочинів. У доводах зазначає про невідповідність
висновків суду, наведених у вироку, фактичним обставинам справи. Зокрема,
вказує про те, що судом безпідставно обґрунтовано вирок даними показань свідка
ОСОБА_15, оскільки остання їх змінила і вказала суду, що дала неправдиві
показання про винність ОСОБА_4 у вчиненні вбивства потерпілої ОСОБА_11.
Висновок суду спростовується даними про те, що ОСОБА_15 не впізнала ОСОБА_4 під
час проведення його впізнання. Захисник вказує про те, що суд визнав доказом
обвинувачення показання ОСОБА_3 про участь у злочині ОСОБА_4, однак відкинув
показання ОСОБА_3 про його вчинення ОСОБА_15. Вважає, що суд належним чином не
оцінив показання свідка ОСОБА_13, який помилився при впізнанні ОСОБА_4. Суд не
перевірив факту телефонних переговорів під час вчинення злочину між ОСОБА_4 і
ОСОБА_3. За наявності цих суперечливих доказів, які мають істотне значення для
висновків суду, зазначає захисник ОСОБА_6, у вироку не зазначено, чому суд взяв
до уваги одні докази і відкинув інші.

У касаційній скарзі захисника
ОСОБА_7 порушується питання про скасування вироку щодо засудженого ОСОБА_3 і
направлення справи на новий судовий розгляд. У доводах зазначається про
недоведеність участі ОСОБА_3 у вчиненні злочину й невідповідність висновків
суду, наведених у вироку, фактичним обставинам справи. Зокрема, захисник вказує
про те, що суд визнав доказами обвинувачення дані показань потерпілих ОСОБА_9.,
ОСОБА_12 і свідка ОСОБА_13, що не відповідає фактичним обставинам, оскільки
ОСОБА_11. не був очевидцем злочину, а потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13
показали, що не можуть впізнати осіб, які вчинили злочин. Крім цього захисник
вказує на те, що суд поклав в основу вироку докази, які були зібрані з
порушення права на захист ОСОБА_3, оскільки його захищав ОСОБА_16., який не мав
свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю в Україні. У доводах
також зазначається, що суд не перевірив показання ОСОБА_3 про те, що на момент
вчинення злочину з 8 на 9 жовтня 2001 року, він перебував у с. Шевченково
Одеської області.

Захисник ОСОБА_8 у касаційній скарзі порушує
питання про скасування вироку щодо ОСОБА_1 із закриттям справи, оскільки вважає
її винність у вчиненому злочині недоведеною. У доводах зазначає про те, що
судом не були досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув
справу на додаткове розслідування. Вважає, що суд безпідставно поклав в основу
вироку показання обвинуваченого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_15, оскільки
ОСОБА_13 не міг впізнати ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а ОСОБА_15 та ОСОБА_3 вказали про
те, що оговорили засуджених. В супереч вимог закону, як вказує захисник, суд
поклав в основу вироку дані показань обвинуваченого ОСОБА_3, що були одержані з
участю захисника ОСОБА_16., який не був адвокатом. Захисник звертає увагу, що
інших доказів винності засуджених у вчинених злочинах не зібрано, що свідчить
про недоведеність їх винності і незаконність вироку.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, пояснення засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та
захисника ОСОБА_6, які підтримали свої касаційні скарги, думку прокурора
Яковенко Р.І. про часткове задоволення касаційних скарг і необхідність
скасування вироку через неповноту судового слідства, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 368 КПК України
однобічним і неповним визнається судове слідство в суді першої інстанції, коли
залишилися недослідженими такі обставини справи, з'ясування яких може мати
істотне значення для правильного вирішення справи. Судове слідство в усякому
разі визнається однобічним і неповним, коли не були допитані певні особи для
підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до роз'яснень у п. 3
постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №7 “Про
посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина” конституційне
положення про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її
вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком
(ч. 1 ст. 62 Конституції України), покладає на суди всю повноту
відповідальності за правильне вирішення справи.

При розгляді даної справи суд у повній
мірі зазначених вимог закону не виконав, а тому постановлений ним вирок щодо
засудження
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за вчинення ними нападу за
попередньою змовою групою осіб, спрямованого на заволодіння майном потерпілої
ОСОБА_11, а щодо ОСОБА_4, якого засудженого й за умисне вбивство ОСОБА_11 з
корисливих мотивів під час розбійного нападу, не можна визнати законним і
обґрунтованим.

Як убачається з матеріалів справи, засуджені
та їх захисники під час досудового і судового слідства, стверджуючи про
недоведеність винуватості ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вчинених
злочинах щодо потерпілої ОСОБА_11, обґрунтовано звертали увагу суду на
те, що показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_15 мають істотне значення для
правильного вирішення справи і містять істотні суперечності, а тому потребують
перевірки.

Так, із даних протоколів впізнання
ОСОБА_13 убачається, що він був очевидцем злочину і упізнав ОСОБА_3 та ОСОБА_4
як осіб, які вчинили напад на потерпілу ОСОБА_11 (а. с. 91 - 95, т. 2).

Однак, як убачається з протоколу
судового засідання, ОСОБА_13 показав суду, що говорив слідчому про те, що точно
впізнати цих осіб

не може
(а. с. 97, т. 17).

Разом з тим, ОСОБА_13 під час
судового слідства повністю описав зовнішність вказаних ним осіб і вказав їх
ріст, тілобудову, а також навів індивідуальні особливості рис обличчя (а. с. 95
- 96, т. 17).

Обмежившись допитом свідка ОСОБА_13,
суд не вжив заходів для перевірки його показань та усунення суперечностей і
залишив недослідженими такі обставини справи, з'ясування яких може мати істотне
значення для правильного її вирішення.

Засуджені та їх захисники під час
досудового і судового слідства також вказували на необхідність перевірки
суперечливих показань свідка

ОСОБА_15,
яка в одних показаннях вказувала на ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як на
осіб, які вчинили злочини щодо потерпілої ОСОБА_11, а у інших показаннях стверджувала,
що оговорила вказаних осіб.

Зазначені особи заявляли клопотання
про виклик свідка ОСОБА_15 в судове засідання, однак остання не була допитана
судом,
суперечності у її показаннях залишились не усунутими, а
суд обмежився оголошенням її показань, які були покладені в основу
обвинувального вироку.

У справі залишились недослідженими й
інші обставини, з'ясування яких може мати істотне значення для правильного
вирішення справи.

Так, згідно із матеріалами справи,
під час вчинення нападу на потерпілу ОСОБА_11 було застосовано насильство і
щодо її сина ОСОБА_12, якому були заподіяні тілесні ушкодження.

Згідно із даними висновку
генотипоскопічної експертизи від 16.04.2007 року, на одязі, вилученому в
засудженого ОСОБА_3, було виявлено кров людини, яка за частиною локусів не
співпадає з профілем ДНК крові ОСОБА_3, але за цими ж локусами співпадає з
профілем ДНК крові потерпілого ОСОБА_12, однак ймовірність підтвердження
ідентичності крові на одязі ОСОБА_3 і крові потерпілого ОСОБА_12 експертом
підрахована не була і ця обставина судом залишилась не з'ясованою.

Не з'ясування вищенаведених
обставин, при відсутності даних про неможливість їх з'ясування, свідчить про
неповноту й однобічність судового слідства. У зв'язку з цим постановлений щодо
ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 вирок про визнання їх винними у вчиненні розбійного нападу, а ОСОБА_4-
і в умисному вбивстві під час цього нападу підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий судовий розгляд, під час якого належить вжити заходів для
повного, всебічного дослідження обставин справи, дати вірну оцінку зібраним
доказам, усунути вищезазначені протиріччя, ретельно перевірити всі інші доводи касаційних скарг та правильно застосувати кримінальний закон, в
залежності від чого постановити обґрунтоване, законне й належно мотивоване
рішення.

Керуючись статтями 394-396 КПК
України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

касаційні скарги засуджених ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3 і ОСОБА_4., захисників ОСОБА_5.,ОСОБА_6., ОСОБА_7. і ОСОБА_8.
задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду Одеської
області від 01 червня 2007 року про засудження ОСОБА_1 Валеріївни, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за ч. 4 ст.
187 КК України, а ОСОБА_4. і за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд у цей же суд в іншому складі суддів.

Судді:

Синявський О.Г. Пекний С.Д. Нікітін Ю.І.