Дата документу Справа № 219/618/2014-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 219/618/14-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/793/15 Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 125 ч.2 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська Донецької області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ст. 125 ч.2 КК України до штрафу в розмірі 1 700 грн..

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ЦРЛ м. Артемівська 2608, 08 грн. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 1 рік позбавлення волі.

Згідно вироку, 14 березня 2013 року, приблизно, о 22-00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на літній ділянці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , під час сварки, що виникла на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, з помсти за те, що потерпілий ОСОБА_9 , раніше, знаходячись у нього в гостях, справив природні потреби в його будинку, та облаяв в кафе нецензурною лайкою, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_9 та наніс останньому 3-4 удари кулаками обох рук в область обличчя, а коли останній впав на землю, наніс 3-4 удари ногою в область обличчя, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого з місця злочин пішов.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 вказує на невідповідність вироку суду фактичним обставинам провадження, не відповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі винного, вважає, що судом не вірно кваліфіковано дії обвинуваченого за ст. 125 ч.2 КК України. На його думку, обвинувачений скоїв злочин, передбачений ст. 296 КК України. Просить вирок суду скасувати у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або призначити підозрюваному покарання у вигляді 6 місяців арешту.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 , процесуальний прокурор вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вказує, що доводи апеляційної скарги про надмірну м`якість призначеного покарання є безпідставними. На його думку при призначенні покарання судом належним чином враховано особу винного, ступень тяжкості скоєного кримінального, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд, переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги потерпілого,заслухавши доповідача; думку та останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, таким що не підлягає скасуванню та заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого; думку прокурора, який також вважав вирок суду законним та обґрунтованим, заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, апеляційна скарга потерпілого у частині необхідності засудження ОСОБА_7 за ст. 296 КК України суперечить вимогам ч.4 ст.404 КПК України, згідно якої, суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачення за ст. 296 КК України у суді першої інстанції ОСОБА_7 не висувалось, тому не розглядається апеляційним судом.

Щодо вимог апеляції потерпілого про призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання у вигляді 6 місяців арешту, то, ставлячи в апеляційній скарзі питання про погіршення становища обвинуваченого, потерпілий не ставить перед апеляційним судом питання про ухвалення нового вироку, що позбавляє апеляційний суд можливості розглянути питання призначення більш суворого покарання обвинуваченому.

Вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості скоєного ним суспільно небезпечного діяння, яке у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який займається суспільно корисною працею, за місцем роботи характеризується позитивно, вперше притягається до кримінальної відповідальності, виявив щире каяття, готовність відшкодувати заподіяну шкоду та призначив ОСОБА_7 покарання у вигляді максимального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, про те, що судом призначено занадто м`яке покарання є безпідставними і не підтверджені фактичними обставинами провадження.

Тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку за доводами апеляційної скарги.

Суд першої інстанції постановив своє рішення на фактичних обставинах справи, воно відповідає закону, є обґрунтованим та не підлягає скасуванню. Доводи апеляції не спростовують рішення суду і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних и кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: