490/5641/15-к 30.06.2015
н/п 1-кп/490/449/2015
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5641/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопавлівка, Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, який проходив військову службу на контрактній основі на посаді номер обслуги 1 гаубичної артилерійської батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
Відповідно до ч.8 ст.4, ч.1 ст.5, ст.10, ст.11, ч.3 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу В.о. Президента України від 17.03.2014 року Про часткову мобілізацію, затвердженого Верховною Радою України №1126-VII, ст.39 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, громадянин ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 20 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині №64 від 20 березня 2014 року ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номер обслуги 1 гаубичної артилерійської батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
22 серпня 2014 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем служби за мобілізацією, діючи всупереч інтересам служби та вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, о 08.00 годині самовільно, без дозволу командування залишив місце служби - військову частину польова пошта В НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В період часу з 22 серпня 2014 року по 23 березня 2015 року солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, перебував за місцем своєї реєстрації у АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 08.00 години 23 березня 2015 року, тривалістю понад місяць.
23.03.2015 року солдат ОСОБА_4 припинив ухилятися від військової служби, повернувшись до місця розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним і показав суду, що був мобілізований до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 . З травня по серпень 2014 року приймав участь в АТО в Донецькій, Луганській областях у складі військової частини НОМЕР_1 . Усним наказом командування відправлений у відпустку на 10 днів. По закінченню відпустки повернувся до військової частини, але за усним наказом командування повернувся до місця свого проживання та мав чекати телефонного дзвінка про повернення до розташування військової частини для подальшого проходження військової служби. В березні 2015 року йому було надіслано листа про необхідність явки до військової частини НОМЕР_1 . Добровільно з`явився до військової прокуратури Миколаївського гарнізону. У вчиненому щиро кається та в подальшому має намір проходити військову службу.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_4 в самовільному залишенні військової частини тривалістю понад один місяць, і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_4 суд враховує відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також середню тяжкість скоєного стосовно ст.12 КК України.
Пом`якшуючими покарання обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів ним буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст.69 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимості, позитивну характеристику, участь у проведенні антитерористичної операції.
За таких обставин суд вважає можливим призначити більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч.3 ст.407 КК України, у виді штрафу, передбаченого ст.53 КК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити покарання, застосувавши ст.69, ст.53 КК України, у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 510 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1