МОНАСТИРИСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1201/14-к
Провадження № 1-кп/603/9/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" квітня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 .
з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

під час проведення підготовчого судового засідання по кримінальному провадженні за №0000029 від 22.01.2014 року відносно вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :
22 січня 2015 року до Монастириського районного суду Тернопільської області з Бучацького районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт від 16 січня 2015 року з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 22 січня 2014 року відносно вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України.

Цього ж дня відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень зазначений обвинувальний акт отриманий головуючим суддею.

Підготовче судове засідання неодноразово слуханням відкладалось із незалежних від суду причин.

21 квітня 2015 року під час підготовчого судового засідання прокурором було заявлено клопотання про виділення в окреме провадження матеріали досудового провадження стосовно одного із обвинувачених ОСОБА_10 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, або ОСОБА_5 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст. 125 КК України, посилаючись на ч.1 ст. 334 КПК України, якою передбачено, що матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватись в одне або виділятись в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно із правилами, передбаченими ст. 217 КПК України, а відносно іншого обвинуваченого кримінальне провадження призначити до судового розгляду.

В обґрунтування свого клопотання прокурор ОСОБА_3 зазначив, що 01 грудня 2014 року, під час підготовчого судового засідання Монастириським районним судом Тернопільської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 22 січня 2014 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, було повернуто прокурору прокуратури Бучацького району Тернопільської області ОСОБА_11 .. Серед інших недоліків, в ухвалі було зазначено, що прокурором під час досудового розслідування порушено вимоги кримінального процесуального закону під час вчинення процесуальної дії, зокрема об`єднання матеріалів кримінального провадження щодо підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Окрім цього, прокурором ОСОБА_3 зазначено, що дійсно під час досудового розслідування кримінальних проваджень щодо підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 процесуальним керівником прокурором ОСОБА_12 було допущено помилку й об`єднано з порушенням правил ст.217 КПК України в одне провадження матеріали досудового розслідування що не могли бути об`єднанні. Разом з тим, з метою недопущення затягування судового процесу в даному кримінальному провадженні та враховуючи, що всі інші недоліки обвинувального акта усунуті, просив суд за правилами ст. 334 КПК України самостійно виділити відносно одного із обвинувачених матеріали в окреме провадження.

Також під час підготовчого судового засідання, обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено аналогічне клопотання, в якому останній просить суд самостійно вирішити питання про виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування стосовно одного з обвинувачених, оскільки незаконне об`єднання прокурором двох кримінальних проваджень та не виправлення цього недоліку після повернення обвинувального акта прокурором ОСОБА_11 призвело до надмірної тяганини в кримінальному провадженні, що триває більше року й порушує його конституційне право на вільне пересування, доступ до правосуддя та право на розгляд кримінального провадження в розумні строки, оскільки він зобов`язаний виконувати процесуальний обов`язок не покидати місце проживання та з`являтись за викликом у суд.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання прокурора та обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтримав та від себе заявив, що і його права як обвинуваченого через невиправдано довге зволікання щодо розгляду кримінального провадження порушує гарантоване право на розумний розгляд справи та право на захист і право на вільне пересування, оскільки він свою вину визнає й визнав, а відтак, на його думку, мав обґрунтовані очікування на розгляд кримінального провадження в найкоротший строк. З огляду на зазначене, обвинувачений ОСОБА_5 також просив суд задовольнити клопотання прокурора та обвинуваченого ОСОБА_4 й виділити в окреме провадження обвинувачення щодо будь кого із обвинувачених.

Потерпілі заперечили щодо задоволення клопотань про виділення в окреме провадження матеріалів щодо одного із обвинувачених, без зазначення конкретних мотивів такого заперечення.

Представник потерпілих ОСОБА_6 також заперечив щодо задоволення клопотань покликаючись на те, що матеріали не слід виділяти, оскільки це суперечитиме вимогам кримінального процесуального закону й порушуватиме права потерпілих.

Дослідивши матеріали справи, заявлені клопотання та заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд встановив наступні обставини.

01 грудня 2014 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 22 січня 2014 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачувався у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_5 , який обвинувачувався у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, було повернуто прокурору прокуратури Бучацького району Тернопільської області ОСОБА_11 для усунення недоліків.

Підставою для повернення обвинувального акта були виявлені порушення ч. 3 ст. 291 КПК України, зокрема обвинувальний акт не був підписаний прокурором, який його затвердив. Крім того судом було встановлено, що прокурором під час досудового розслідування порушено вимоги кримінального процесуального закону під час об`єднання матеріалів кримінального провадження щодо двох обвинувачених, які обвинувачувалися за вчинення різних злочинів, що були вчиненні не у співучасті.

Крім того суд відмітив, що формулювання обвинувачення слідчим в обвинувальному акті у стверджувальній та категоричній формі, суперечить передбаченій ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Цього ж дня, ухвалу було направлено прокурору прокуратури Бучацького району Тернопільської області ОСОБА_11 , якого забов`язано усунути недоліки в розумний строк.

Після усунення недоліків 22 січня 2015 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 22 січня 2014 року відносно обвинувачених ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, було направлено Монастириському районному суду Тернопільської області повторно.

Водночас, як встановлено судом, недоліки зазначені в ухвалі Монастириського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2014 року, були усунені не в повній мірі, зокрема, не виконано вимогу суду щодо виділення матеріалів досудового розслідування в окремі провадження.

Визначаючись із заявленими клопотаннями суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду кримінальних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Як зазначив Пленум ВССУ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) (далі Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, визначаючи межі перебігу таких строків, слід виходити з такого, що в кримінальному провадженні враховується як період досудового розслідування, так і період судового розгляду і апеляційного провадження. При цьому перебіг строків у кримінальному провадженні починається з часу, коли особі повідомлено про підозру або з моменту затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а закінчується у момент, коли вирок набрав законної сили або кримінальне провадження закрито в цілому чи щодо конкретної особи.

Критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (частина третя статті 28 КПК).

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини складність кримінального провадження визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження; кількості учасників провадження (потерпілих, свідків тощо); правової кваліфікації кримінального правопорушення; наявності на момент початку досудового розслідування відомостей щодо конкретної особи, яка ймовірно вчинила кримінальне правопорушення; характеру обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні; меж доказування; обсягу матеріалів досудових розслідувань, що об`єднані в одному провадженні; необхідності призначення експертиз, їх складності; обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для всебічного та повного дослідження обставин кримінального правопорушення; необхідності отримання міжнародної допомоги в рамках кримінального провадження тощо (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Оцінюючи вищевказані критерії судом встановлено, кримінальне провадження, що перебуває у головуючого на розгляді, із урахуванням того факту, що об`єднання кількох проваджень відбулося із процесуальним порушенням, не є складним, а відтак повинно розглядатися в межах розумних строків.

Частиною третьою ст. 26 КПК України передбачено, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).
У відповідності до ч. 1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть виділятися в окреме провадження ухвалою суду згідно з правилами, передбаченими ст. 217 КПК України.
Частина 3 ст. 217 КПК України, передбачає можливість виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження, якщо дві або більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.
Як убачається з обвинувального акта ОСОБА_4 та ОСОБА_5 органами досудового розслідування обвинувачуються у вчиненні різних кримінальних правопорушень і щодо різних потерпілих без ознак співучасті, зокрема, ОСОБА_4 обвинувачується у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , а ОСОБА_5 обвинувачується у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 та в спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_8 тобто суд не вбачає перешкод для застосування правил щодо виділення матеріалів у окреме провадження.

Таким чином, незважаючи на часткове усунення прокурором недоліків, зазначених в ухвалі від 01 грудня 2014 року, однак беручи до уваги вищевказане та враховуючи принцип пропорційності кримінального процесу, закріплений у міжнародних нормативних актах, рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, згідно якого мета процесуальних дій має бути суспільно вагомою, а засіб її досягнення найменш обтяжливим для людини в конкретних умовах, а також обов`язок суду поважати й захищати гідність та права людини, беручи до уваги принцип заборони зловживати правом згідно з яким жоден із правових актів чи жодна з процесуальних дій не може звужувати конституційні та визнані міжнародними правовими актами права і свободи людини та з метою недопущення порушень гарантованих прав обвинувачених на захист, на доступ до правосуддя, на розумний строк розгляду їх справ та зважаючи, що сторона обвинувачення кваліфікувала дії обвинувачених без ознак співучасті, виходячи з принципу дизпозитивності кримінального провадження, суд вважає за доцільне задоволити клопотання прокурора та обвинуваченого ОСОБА_4 про виділення в окреме провадження матеріалів щодо окремого обвинувачення одного із обвинувачених.

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у заподіянні легких тілесних ушкоджень лише одному потерпілому, тому саме матеріали щодо обвинувачення цього обвинуваченого суд вважає за необхідне виділити в окреме провадження.

З огляду на вищевказане суд не бере до уваги позицію потерпілих та їхнього представника щодо мотивів заперечення на окреме виділення матеріалів одного із обвинувачених, оскільки жодних порушень кримінального процесуального закону при вчиненні такої процесуальної дії судом, допущено не буде й буде усунуте допущене процесуальне порушення під час досудового слідства. Окрім цього, це призведе до повного, швидкого й об`єктивного розгляду матеріалів кримінальних проваджень щодо кожного із обвинувачених.

Разом з тим, за невиконання в повній мірі ухвали Монастириського районного суду від 01 грудня 2014 року прокурором прокуратури Бучацького району ОСОБА_11 , що призвело до необґрунтованого затягування кримінального провадження та порушення прав учасників цього провадження та з метою недопущення такої бездіяльності в майбутньому, суд змушений цей факт довести до відома прокурора Бучацького району для відповідного реагування.

Щодо обвинувального акта в частині обвинувачення ОСОБА_5 то суд вважає, що при його складанні були дотримані правила ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Окрім цього судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Монастириському районному суду Тернопільської області, клопотань про розгляд кримінального провадження в закритому судовому засіданні не надійшло, а тому кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 слід призначити до судового розгляду.

Необхідності для виклику перекладача чи спеціаліста обвинувачений не потребує, оскільки достатньо розуміє державну мову, якою ведеться судочинство.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, що беруть участь у судовому засіданні, є наступним: прокурор, обвинувачений, потерпілі, представник потерпілих.

З огляду на зазначене суд не бере до уваги пояснення представника потерпілих та самих потерпілих про порушення прокурором вимог щодо викладу формулювання обвинувачення передбачених п. 5 ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 217,314-316, 335, 217, 334, суд, -

п о с т а н о в и в :
Виділити в окреме провадження матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.1 ст. 125 КК України.
Виділене провадження у відношенні ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України в окреме провадження, відповідно до ст. 35 КПК України передати для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Продовжити розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, залишивши їй номер провадження 1-кп/603/9/2015.
Розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, призначити до судового розгляду на 29 квітня 2015 року на 8 год. 30 хв..

Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, потерпілих, представника потерпілих.

Копію ухвали направити прокурору, вручити обвинуваченим та потерпілим.

Довести прокурору Бучацького району Тернопільської області ОСОБА_13 про виявленні порушення закону прокурором ОСОБА_11 в частині невиконання ним ухвали суду, що набрала законної сили, в повній мірі.

Про вжиті заходи слід повідомити Монастириський районний суд Тернопільської області.

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_1