Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2941/15-к
У Х В А Л А

2 квітня 2015 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання ст. слідчого слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , винесеного у кримінальному провадженні № 0000110 від 10 березня 2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Святилівка Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого в Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України на посаді начальника курсу факультету пожежної безпеки, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

встановив:

Слідчий, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження за погодженням з прокурором прокуратури Черкаської області звернувся до суду з поданням про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилаючись на те, що він, перебуваючи, згідно з наказом № 55 від 01 березня 2014 року, з 01 березня 2014 року на посаді начальника курсу факультету пожежної безпеки Черкаського інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України.

У відповідності до п. 1 примітки до ст. 364 КК України, з моменту призначення на вказану посаду ОСОБА_6 являється службовою особою, яка постійно обіймає в державній установі посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, до повноважень якого входить, зокрема, здійснення керівництва й координації курсу, забезпечувати дотримання особовим складом дисципліни та законності, виконання статутних вимог, вживати заходи по покращенню цієї роботи, здійснювати конкретні заходи, спрямовані на якісне навчання та оволодіння курсантами майбутньою спеціальністю рятівника, брати участь у професійному та моральному вихованні особового складу, організовувати і готувати особовий склад добового наряду від курсу й контролювати несення ними служби, керувати здійснювати відбір курсантів для призначення на посади заступників командирів взводів та командирів відділень, навчати їх роботі зі своїми підлеглими та проводити з ними інструкторсько-методичні заняття, в межах своєї компетенції підписувати та візувати документи, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Використовуючи надане йому службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, 31 березня 2015 року близько 12 години 01 хвилин ОСОБА_6 одержав на наданий ним 27 березня 2015 року під час телефонної розмови з ОСОБА_7 номер банківського рахунку/картки № НОМЕР_1 банку «Приватбанк», неправомірну вигоду в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень) від ОСОБА_7 , за успішну здачу учбової сесії його сином ОСОБА_8 , а також не створення інших перешкод під час проходження останнім учбового процесу як підлеглим курсантом.

31 березня 2015 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

1 квітня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання..

Суд, заслухавши доводи слідчого, думку прокурора, захисника та підозрюваного, приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст.177 КПК України метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд вважає, що органом досудового розслідування не наведені, у відповідності до ст. ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також не враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні цього запобіжного заходу, а саме те, що підозрюваний буде незаконно впливати на свідків, може переховуватись від слідства та суду, а також для належного забезпечення покладених на нього процесуальних обов`язків, що надає суду всі підстави для застосування відносно підозрюваного міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

При обранні міри запобіжного заходу, слідчий суддя, у відповідності до ст.178 КПК України враховує стан здоров`я підозрюваного та те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та роботи, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, характеризується позитивно.

При цьому слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, у відповідності до п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року ), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини та зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»)

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання задовольнити частково

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 31 травня 2015 року.

Заборони ОСОБА_6 покидати місце проживання, а саме: кімнату 714 в будинку АДРЕСА_2 з 19.00 год. до 06.00 год. наступної доби.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ч.5 ст.194 КПК України, прибувати за кожною вимогою до суду та органу розслідування, не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, слідчому, в провадження якого знаходиться справа, органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного та прокурору Черкаської області - для відому.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1