Справа № 11-306/2007 року Головуючий: в 1-й інстанції: Ярмолюк О.І.
Категорія: ст. 115 ч.1 КК України Доповідач: Шершун В.В.
ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» травня 2007
року колегія суддів судової
палати в кримінальних справах
апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді: Дуфнік Л.М.,

суддів:
Шершуна В.В., Майданюк К.І., з участю прокурора: Бардецького О.,

захисників:ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., та потерпілої: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1. та в його інтересах захисника ОСОБА_2., потерпілої ОСОБА_4. та прокурора, який брав участь в суді
першої інстанції на вирок Хмельницького міськрайонного
суду від «19» лютого 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., уродженця с Сельхозтехніка, Сланцевського р-ну,
Ленінградської області, Російської Федерації,
мешканця АДРЕСА_1, росіянина, громадянина України, з
повною вищою освітою, працюючого намотувальником ВАТ
«Укрелектроапарат», не одруженого, в силу ст. 89 КК України
раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в закону силу залишено
попередню - тримання під вартою.

Строк відбування
покарання постановлено рахувати з 19.02.2007 року, зарахувавши строк досудового ув'язнення з 5.11.2006 року до 18.02.2007
року включно.

Постановлено стягнути з засудженого
на користь:

·
ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 6 000 грн. та моральну шкоду в
сумі 30 000 грн., а всього - 36 000 грн.;

·
НДЕКЦ при УМВСУ в Хмельницькій обл. 70 грн. 61 коп. за дослідження.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 81 КПК України.

Згідно вироку суду 5 листопада 2006 року в проміжок часу
з 15 до 16 год., ОСОБА_1 та ОСОБА_5. які перебували
в стані алкогольного сп'яніння, неподалік магазину «Любава», що по вул.
Перемоги в м. Хмельницькому, зустріли ОСОБА_6. і попросили придбати для них пляшку горілки. Після відмови останнього,
між

2

ОСОБА_1
таОСОБА_6. виникла суперечка, яка переросла в бійку, проте їх розборонили та
інцидент був вичерпаний.

В той же
день, близько 17 год.
ОСОБА_1, направляючись до магазину «Млинок», вдруге зустрів ОСОБА_6. в дворі будинку № 10-А, по вул.
Перемоги, в м. Хмельницькому, після чого вони відійшли в сторону від
інших осіб для з'ясування стосунків. Між ними знову розпочалася сварка і бійка,
в ході яких ОСОБА_1 на ґрунті неприязних відносин, з метою вбивства, вихопив з
кишені куртки складного ножа, оголив лезо і наніс ним ударОСОБА_6 в область
серця. Від отриманої раниОСОБА_6. помер на місці події.

В своїх
апеляціях потерпіла ОСОБА_4
та прокурор просять скасувати вирок місцевого суду та постановити новий, яким
збільшити покарання засудженому з 9 до 11 років позбавлення волі.

При цьому апелянти посилаються на невідповідність
призначеного покарання особі винного та його недостатність для виправлення засудженого
та попередження скоєння ним нових злочинів.

Зокрема як вказує прокурор, судом
не в повній мірі враховано, що засуджений:

·
став ініціатором конфлікту з
потерпілим;

·
визнав вину лише частково та давав суперечливі покази,
намагаючись уникнути відповідальності.

Потерпіла також вказує, що:

·
ОСОБА_1 раніше неодноразово притягувався до кримінальної
відповідальності,

·
позитивна характеристика та довідка з місця роботи
засудженого є фіктивною, оскільки він ніде
не працює та веде паразитичний спосіб життя;

·
засуджений не розкаявся у вчиненому тяжкому злочині та
перешкоджав досудовому слідстві та суду у встановлені об'єктивної істини у
справі та не відшкодував завдану шкоду.

Як видно зі
змісту апеляції засудженого і його захисника, вони просить вирок змінити,
перекваліфікувавши дії засудженого зі ст. 115 ч.1 на ст. 124 КК України.

При цьому
апелянт посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи через невірну кваліфікацію дій
засудженого, оскільки останній вчинив умисне заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, а не умисне вбивство, як це
встановив у своєму вироку місцевий суд.

Зокрема, як вказує захисник, суд не врахував, що: -
ініціатором конфлікту став та першим напав на ОСОБА_1 самеОСОБА_6., тому
засуджений наносячи удар ножем лише вимушено захищався від потерпілого, не
маючи при цьому наміру позбавити його життя.

Заслухавши
суддю-доповідача, доводи потерпілої ОСОБА_4. та прокурора, які просили посилити
покарання засудженому, заперечення засудженого та його захисників проти
апеляцій прокурора та потерпілої, які, в свою чергу, просили змінити вирок і
перекваліфікувати дії засудженого на ст. 124 КК України, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції
задоволенню не підлягають.

Висновок суду
першої інстанції про винність ОСОБА_1. в умисному протиправному заподіянні
смерті іншій людині - потерпіломуОСОБА_6, при зазначених у вироку обставинах,
відповідає матеріалам справи і ґрунтується на досліджених в судовому засіданні
доказах.

3

Суд першої інстанції дав правильну
оцінку показам ОСОБА_7. під час судового засідання про вбивство ОСОБА_6в ході
перевищення меж необхідної оброни і
розцінив їх як намагання зменшити ступінь своєї відповідальності, оскільки вина
засудженого в навмисному вбивстві потерпілого доведена всіма добутими по
справі доказами у їх сукупності.

Як видно з
висновків судово-медичної і судово-медико-криміналістичної експертизи, смерть
ОСОБА_6. наступила в результаті рани грудної клітини зліва з наскрізним
пошкодженням 7-го ребра, навколосерцевої сорочки та рани серця в ділянці його
верхівки, які могли утворитись від одноразової дії твердого, плоского,
залізовмісного, травмуючого предмета із колючо-ріжучими травмуючими
пошкоджуючими властивостями по типу клинка ножа, які співпадають з пошкодженням
на одязі потерпілого і могли утворитись від розкладного ножа, наданого на експертизу,
або будь-якого іншого ножа з ідентичними метрико-конструктивними
характеристиками. В момент отримання пошкодження ОСОБА_6знаходився у
вертикальному чи близькому до нього положенні, обличчям до людини, яка
спричинила йому тілесні ушкодження.

Згідно протоколу
огляду місця події, в дворі будинків №№ 10-4, 10-6 по вул. Перемоги в м.
Хмельницькому виявлено ніж і плями бурої рідини, схожої на кров, такі ж плями
виявлено в автомобілі швидкої допомоги та в під'їзді будинку № 30-5 по вул.
Перемоги, де переховувався засуджений.

Згідно висновків судово-імунологічної експертизи на шматках бинту та
бавовняної тканини виявлено кров, яка могла належати ОСОБА_1та
ОСОБА_6; на светрі і штанах засудженого виявлено сліди крові, яка може належати
як засудженому, так і потерпілому; на ножі
виявлено кров людини, належність якої не встановлена.

З названими
об'єктивним доказами повністю утверджуються покази потерпілої ОСОБА_4, яка
пояснила, що 5 листопада 2006 року, біля магазину «Любава», ОСОБА_1і
ОСОБА_5вимагали у її чоловіка - потерпілого ОСОБА_6. купити для них пляшку
горілки. Оскільки чоловік відмовив їм, то між ними виникла бійка, після
закінчення якої, чоловік пішов додому, звідки вийшов у двір для зустрічі з
сусідом. У дворі до нього знову пристав ОСОБА_1, який в ході бійки вдарив
чоловіка ножем в груди, в результаті чого, чоловік помер.

Ці покази
повністю підтвердили і свідкиОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_5.
підтвердив, що вони з ОСОБА_1 просили біля магазину «Любава» у ОСОБА_6купити їм
пляшку горілки і між ними виникла бійка через відмову потерпілого. Через деякий
час в дворі будинків №№ 10-а і 10-6 по вул. Перемоги вони знову зустрілись і
ОСОБА_6з ОСОБА_1 відійшли в сторону з'ясувати стосунки.
Він почув крик і побачив як ОСОБА_6став осідати на землю.

Свідок ОСОБА_10
підтвердила, що бачила, як в ході бійки між ОСОБА_6і ОСОБА_1, останній вдарив потерпілого в живіт коліном і став тікати, а
ОСОБА_6з криком побіг до свого будинку.

СвідкиОСОБА_11.
іОСОБА_12 підтвердили, що в ході бійки між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, останній
схопився за бік і впав на землю, а засуджений втік з місця події.

Всім названим
доказам суд першої інстанції дав правильну оцінку з точки їх достатності,
достовірності і відносності і правильно кваліфікував дії засудженого за ст. 115 ч.1
КК України, оскільки він умисно протиправно позбавив життя іншу людину. При
цьому суд правильно вказав, що нанесення сильного (з наскрізним пошкодженням
ребра) удару ножем в життєво-важливий орган - в серце, свідчить про те, що
засуджений розумів суспільну небезпеку своїх дій і свідомо бажав
злочинного результату. Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що дії ОСОБА_6
не давали засудженому підстав

4

вважати, що його життю, здоров'ю,
або репутації існувала будь-яка загроза з боку потерпілого, а тому твердження засудженого про те, що він захищався від
потерпілого і знаходився в стані необхідної оборони - не можуть бути прийняті
до уваги.

Про це ж свідчить і попередній вирок Хмельницького міськрайсуду щодо ОСОБА_1від 29 травня 2000 року, судимість за яким
погашена, однак фабула якої близька до інкримінованих
засудженому дій, що підтверджує спосіб поведінки ОСОБА_1і
направлення його умислу.

В зв'язку з цим, клопотання захисника засудженого ОСОБА_2про
перекваліфікацію дій засудженого зі ст. 115 ч. 1 на
ст. 124 КК України задоволенню не підлягає.

Не можуть бути задоволені і клопотання потерпілої і прокурора про посилення
ОСОБА_1покарання, оскільки воно призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК
України - з врахуванням тяжкості вчиненого
злочину, особи винного та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, в
тому числі і ті, на які посилаються апелянти.

При цьому, колегія суддів відзначає, що факт визнання засудженим вини лише частково і намагання його уникнути відповідальності, не
може бути підставою для обтяження його покарання, оскільки право давати (навіть
неправдиві покази), або не давати їх взагалі, є конституційним
правом підсудного і така його поведінка не може обтяжувати його
покарання.

Що ж до
твердження потерпілої про те, що ОСОБА_1неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і надані ним довідки про
позитивні характеристики є
фіктивними, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що попередні судимості ОСОБА_1погашені, а
доказів фіктивності наданої довідки-характеристики, апелянт не надав.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного
суду Хмельницької області

ухвалила:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від «19» лютого 2007 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляції прокурора, потерпілої
і захисника в інтересах засудженого - без задоволення.