Ухвала іменем україни 28 травня 2015 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

при секретарі ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002044, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя м. Запоріжжя (АДРЕСА_1), який визнаний винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9,

захисника ОСОБА_1,

встановив:

у касаційній скарзі захисник стверджує про неправильне застосування кримінального закону у частині кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та необхідність їх кваліфікації за епізодом злочинних дій щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст.121 КК України у зв'язку з відсутністю у засудженого умислу на вбивство потерпілого. Зазначає про суворість призначеного ОСОБА_2 покарання. Висуває вимогу про зміну судових рішень щодо ОСОБА_2, перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст.121 КК України та призначення йому за цим законом покарання в межах санкції вказаної частини статті.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2014 року ОСОБА_2, який був раніше неодноразово судимий, у тому числі вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2005 року за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна; вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2009 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць, звільнений умовно-достроково на 4 місяці 6 днів,

визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі:

· за ч. 2 ст. 187 КК України на строк 7 років з конфіскацією майна;

· за ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на строк 11 років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2009 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років 1 місяць із конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 змінено: на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2009 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 1 місяць із конфіскацією майна. У решті вирок залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання поданої касаційної скарги, думку прокурора щодо необхідності зміни судових рішень у порядку ч. 2 ст. 433 КПК України та призначення ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та за сукупність злочинів і вироків, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

За вироком суду ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

16 травня 2014 року близько 19:30 год. ОСОБА_2, будучи раніше судимим за вчинення умисного вбивства, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля адміністративної будівлі «Залізничо-дорожньої» лікарні, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченко, 21, у процесі конфлікту з ОСОБА_3, який виник на підґрунті неприязних відносин, маючи намір на умисел на умисне вбивство останнього, кухонним ножем, який знаходився у ОСОБА_2 за поясом завдав потерпілому два удари ножем в область тулуба, в результаті чого спричинив проникаюче поранення грудної клітини зліва в проекції 3 міжребер'я по навкологрудній лінії з пошкодженням лівого шлуночка серця, з утворенням гематоми в області жирового прівеску серця, зі скупченням крові в порожнині перикарду і в лівій плевральній порожнині, рану в області грудної клітини по задній поверхні в проекції 4 грудного хребця, тобто тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. Виконавши всі дії, які ОСОБА_2 вважав необхідними для умисного вбивства ОСОБА_3, покинув місце скоєння злочину і пішов до місця свого проживання, проте смерть потерпілого не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_2

Цього ж дня близько 20:00 год. ОСОБА_2, знаходячись біля гімназії № 6, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, 2, повторно, з корисливих мотивів вчинив напад на ОСОБА_4 та, погрожуючи їй застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я, шляхом демонстрації ножа, заволодів її грошовими коштами у розмірі 5 грн, після чого втік з місця вчинення злочину.

Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одночасно ст. 419 КПК України містить вимоги до ухвали апеляційного суду в якій має бути зазначено: імена учасників судового провадження, короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження, встановлені судом першої інстанції обставини, встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2 є такою, що не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з призначенням нового апеляційного розгляду з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із постановленим вироком місцевого суду щодо ОСОБА_2, захисник звернувся із апеляційною скаргою на це судове рішення, порушуючи питання про суворість призначеного обвинуваченому покарання.

Суд апеляційної інстанції, погодившись із позицією сторони захисту, у мотивувальній частині судового рішення указав про необхідність зміни вироку щодо ОСОБА_2 у частині призначеного останньому покарання за ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у зв'язку з незастосуванням місцевим судом ч. 3 ст.68 КК України та відповідно зміни призначеного покарання за сукупністю злочинів і вироків.

Разом з тим, у порушення кримінального процесуального закону, апеляційний суд у резолютивній частині постановленого судового рішення не вказав про призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років. Одночасно, не призначивши обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, апеляційний суд без змін принципів призначення остаточного покарання, визначених місцевим судом, зазначив про зміну вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2014 року щодо ОСОБА_2 у частині призначеного йому покарання сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України, і сукупністю цього вироку та вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2009 року.

За таких обставин, касаційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню, як така, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості та постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

При новому апеляційному розгляді суду належить перевірити доводи апеляції, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку і за доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, правильно кваліфікувати його дії, а також з урахуванням усіх обставин постановити законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ___________________ ____________________

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7