Справа № Провадження №11-324/12 11/1090/1427/12 Головуючий у І інстанціїМостовий
Категорія42Доповідач у 2 інстанції Левчук
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Левчука О.Д.,

суддів Полосенка В.С., Говорухи В.І.,

з участю прокурора Тарасюк Т.В.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2011 року яким:

ОСОБА_1, 01.01.1971

року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1

області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2,

не працюючого, зареєстрований та проживаючий за

адресою: м. Дніпропетровськ, житловий масив Сокіл-2,

АДРЕСА_1, раніше не судимий,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Позбавлено права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду, 30 липня 2005 року, близько 7 години ранку, ОСОБА_1, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_2, рухався по автодорозі М-4 Київ-Луганськ, в світлий час доби, при сприятливих погодних умовах, та на сухому асфальтному покритті, в порушення вимог п.п. 2.1б), 2.9 а) Правил Дорожнього Руху України, перебуваючи у стані алкогольного спяніння , не маючи документів, що надавали б йому право на керування транспортним засобом.

Проїжджаючи відрізок дороги на 26 км+250 м вказаної автодороги в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3б); 10.1; 12.1 Правил Дорожнього Руху України був неуважним до дорожньої обстановки, не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух, не вибрав безпечної швидкості для руху свого транспортного засобу, на мить відволікся від керування керованого ним автомобіля, так як заснув, внаслідок чого виїхав на смугу сповільнення, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перетинав проїзну частину зліва направо відносно руху автомобіля та закінчив перетинання меж проїзної частини. Смерть ОСОБА_3, згідно висновку судово-медичної експертизи № 205 від 07.09.05 року настала від черепно-мозкової травми, крововиливу під оболонки та у шлуночки головного мозку.

Порушення водієм ОСОБА_1 п.п.1.5, 2.1б); 2.3б); 2.9а), 10.1; 12.1 знаходяться в прямому причинному звязку з вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали, а саме отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень від яких настала смерть.

Не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій засудженого, прокурор в апеляції просить вирок суду скасувати у звязку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону. Просить постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_1 винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового терміну, тривалістю 3 роки.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор зазначає, що судом не визначено від якого саме виду покарання (основного чи додаткового) суд звільнив ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК України. Крім цього суд не зазначив обставин, що помякшують чи обтяжують покарання підсудного і в мотивувальній частині вироку не вірно вказано кваліфікацію дій засудженого.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляції, пояснення засудженого, який вважав апеляцію прокурора безпідставною, дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України відповідає наявним у справі доказам, належно оцінених судом і не оспорюється учасниками процесу, в тому числі і засудженим.

Відповідно до вимог ст. 365 КПК України, апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції у межах апеляції. У звязку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляції.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання щодо ОСОБА_1 судом було враховано ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, суд дійшов правильного висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку згідно з вимогами ст. ст. 75, 76 КК України.

Зі змісту резолютивної частини вироку вбачається, що звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75, 76 КК України стосується основного покарання, і не стосується додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Тому доводи прокурора в цій частині задоволенню не підлягають.

Посилання прокурора на те, що судом при постановленні вироку допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону є безпідставними.

Призначене покарання щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи прокурора про те, що суд у мотивувальній частині не вірно вказав кваліфікацію дій засудженого не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки судом вірно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.286 КК України.

Підстав для скасування вироку, з мотивів, викладених в апеляції прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2011 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Головуючий:

Судді: