Номер провадження: 11-кп/785/514/15
Номер справи місцевого суду: 498/233/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.04.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

їх захисників адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_11 на ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 березня 2013 року про повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_12 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №80000082 від 15.03.2013 року передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

встановив:
прокуратурою Великомихайлівського району Одеської області для розгляду по суті був направлений до Великомихайлівського районного суду Одеської області вищевказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

Ухвалою від 02 березня 2015 року Великомихайлівський районний суд Одеської області повернув обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_12 за ч.ч. 1,2,3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України.

Підставами для повернення прокурору обвинувального акту стало те, що обвинувальний акт, який надійшов до суду, не відповідає вимогам КПК України. Так в порушення п.1 ч.2 ст. 291 КПК України, слідчий вказав в обвинувальному акті найменування кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 15 березня 2015 року, але фактично обвинувальний акт був внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 15 березня 2013 року, а до суду обвинувальний акт направлено 27.02.2015 року, тобто обвинувальний акт лише планується внести 15 березня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а в додатках до обвинувального акту міститься розписка підозрюваних та захисників, про отримання ними обвинувального акту у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 15 березня 2013 року. Також в реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000082 . вказано, що він внесений до ЄРДР від 15 лютого 2013 року. Судом встановлено і інші недоліки обвинувального акту, зокрема, щодо дати його складання. На першій сторінці обвинувального акту вказано, що він складений та затверджений 20.02.2015 року, а після викладу обставин кримінального правопорушення зазначено дату 26.02.2015 рік .

Також в підготовчому судовому засідання, судом було встановлено, що ОСОБА_12 знаходиться на обліку у лікаря психіатра з діагнозом Розумова відсталість легкого ступеню, що підтверджується довідкою КУ Великомихайлівська центральна района лікарня . Надана суду довідка щодо психічного стану обвинуваченого потребує ретельної перевірки, так як відсутні відомості про проведення в такому випадку відповідної експертизи для встановлення фізичного та психічного стану обвинуваченого, оскільки від висновків судової психіатричної експертизи належить наявність звернення з обвинувальним актом або з постановою про примусові заходи медичного характеру, що має суттєве значення.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 березня 2013 року про повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_12 за ч.ч. 1,2,3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду. Направити обвинувальний акт в той же суд для розгляду в підготовчому судовому засіданні в іншому складі суду. Вказує, що судом першої інстанції прийняте рішення в порушення вимог ст. 314 КПК України та може призвести до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження враховуючи те, що по вказаному провадженню обвинувачений ОСОБА_12 знаходиться під вартою. Вказує, що дата внесення відомостей до ЄРДР є технічною помилкою. Також твердження про те, що на першій сторінці обвинувального акту вказано, що він складений та затверджений 20.02.2015 року, а після викладу обставин кримінального правопорушення зазначено дату 26.02.2015 рік, є надуманим з боку судді, оскільки питання нерозбірливого почерку процесуального керівника не відноситься до компетенції судді, та вказує, що жоден з учасників процесу не оспорював факт дати підписання обвинувального акту та його отримання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши судове рішення в межах ст. 404 КПК України, колегія суду вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 2 статті 404 КПК України регламентує, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Дані вимоги закону не були належним чином виконані при складанні обвинувального акту, а тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з усіма, викладеними в ухвалі суду першої інстанції підставами повернення обвинувального акту, зокрема на вказівку суду про необхідність проведення по даному кримінальному провадженню експертизи відносно обвинуваченого ОСОБА_12 з ціллю встановлення його фізичного та психічного стану. Вказана експертиза може бути призначена і проведена тільки в межах досудового розслідування або судового слідства. В даному випадку, досудове розслідування закінчено шляхом звернення до суду з обвинувальним актом, відповідно до вимог ч. 2 п. 3 статті 283 КПК України, а тому така вказівка суду не відповідає нормам чинного кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 407 КПК України, апеляційний суд за наслідками апеляційного розгляду на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право змінити їх.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає необхідним виключити із мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції вказівку про необхідність проведення по даному кримінальному провадженню експертизи відносно обвинуваченого ОСОБА_12 з ціллю встановлення його фізичного та психічного стану в межах усунення недоліків в обвинувальному акті.

Колегія суддів також вважає необхідним виключити із ухвали суду питання щодо розбіжностей дати складання обвинувального акту та його затвердження, оскільки із обвинувального акту вбачається, що він затверджений та складений в один день 26.02.2015 року, а недоліки почерку прокурора не можуть слугувати підставами для його повернення.

Крім того, в обвинувальному акті не вказані, в передбаченому законом порядку прізвище, ім`я, по батькові слідчого, прокурора, що є обов`язковим для виконання і що залишилося поза увагою суду першої інстанції, в зв`язку з чим колегія суддів вважає необхідним доповнити ухвалу суду.

Також апеляційним судом встановлена невідповідність обвинувального акту стосовно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимогам пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України, що залишилося поза увагою районного суду та встановлена невідповідність унеможливлює його призначення до судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Приймаючи у підготовчому судовому засіданні у порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України рішення про повернення обвинувального акта прокурору з мотивів які навів суд в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції не звернув уваги, що всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт щодо обвинувачених взагалі не містить формулювання обвинувачення.

В даному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюються обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 правова кваліфікація кримінальних правопорушень, в яких підозрюються останні.

Такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за цим процесуальним рішенням, мають статус підозрюваних.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є безпідставними.

Статтею 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Так, із обвинувального акту вбачається, що прокурор зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що вони скоїли та вчинили злочин, що є неможливим, оскільки в даній стадії процесу можливо вказувати тільки на те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні певного кримінального правопорушення.

Більш того, така вказівка в обвинувальному акті є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, з підстав встановлених апеляційним судом, обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляції прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам закону є безпідставними та не вбачає підстав, передбачених ст.. 409 КПК України для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали районного суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Разом з цим, з урахуванням того, що частина доводів апеляції прокурора щодо необгрунтованності мотивів з яких районний суд повернув обвинувальний акт прокурору, заслуговує на увагу, апеляційний суд, відповідно до положень ст.407 КПК України, вважає за необхідне змінити та доповнити мотивувальну частину ухвали районного суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 березня 2013 року про повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_12 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України прокурору для усунення недоліків змінити

Виключити з мотивувальної частини ухвали Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 березня 2013 року вказівку суду про необхідність призначення і проведення експертизи відносно обвинуваченого ОСОБА_12 з ціллю встановлення його фізичного та психічного стану, а також посилання суду на невідповідність дати затвердження обвинувального акту, доповнивши її іншими підставами повернення обвинувального акту прокурору, встановленими апеляційним судом.

В решті ухвалу районного суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4