Справа №
Головуючий у І інстанції Шаповал
186 ч. 2 КК України.
Доповідач Борисенко І.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

06 листопада 2008 року
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Щербакова О.С.

суддів: Борисенка І.П.,
Рудомьотової С.Г.

з участю
прокурора Щербака О.В.

засудженого ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 9 вересня
2008 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець с. Сновське,
Щорського району Чернігівської області, українець, громадянин України, з повною
загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

- 25.07.2000 року за ст. ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 145 ч. 2, 17, 145
ч. 2, 42 КК України (в редакції 1960 р.)
до 7 років позбавлення волі,

- засуджений за ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 2 КК України до 4
років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_1
визнаний винним і засуджений за те, що 17.06.2008 року близько 13 год. 30
хвилин, перебуваючи біля магазину „Господарчі товари” в м. Щорсі по вул..
Леніна, з-під колони магазину викрав велосипед марки „Аіст”, вартістю 300 грн.,
що належить неповнолітній ОСОБА_3. Будучи поміченим потерпілою, яка почала
кричати на ОСОБА_1 з вимогою повернути їй велосипед, він відкрито заволодівши
велосипедом, намагався на ньому втекти з місця злочину, але був затриманий
перехожими.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений ОСОБА_1 подав
апеляцію, в якій просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове
розслідування. Вважає, що вирок постановлений з порушенням норм кримінального
та кримінально-процесуального закону. Вказує, що з моменту затримання на нього
чинився фізичний та психологічний тиск з боку працівників слідчих органів.
Судом була дана не вірна оцінка фактичним обставинам справи. При призначенні
покарання не були враховані всі обставини справи, а зокрема не враховані його
характеризуючи дані та його стан здоров'я. Також зазначає, що судом не
враховано те, що потерпіла та її законний представник до нього не мають жодних
претензій.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який
підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити з вказаних підстав,
міркування прокурора про залишення вироку без зміни, а поданої апеляції без
задоволення, перевіривши матеріали справи в повному обсязі і обговоривши доводи
викладені в апеляції та її доповненнях, колегія суддів підстав для її
задоволення не знаходить.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
зазначених у вироку діянь за обставин встановлених судом, відповідає фактичним
обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі і досліджених в
судовому засіданні доказів і є обґрунтованим.

Місцевим судом правильно встановлено
фактичні обставини справи і зроблено обґрунтований висновок про доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину. Такий висновок ґрунтується на зібраних у
встановленому законом порядку та перевірених апеляційним судом доказах.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винними
себе у вчиненні злочину не визнав й заперечив свою причетність до скоєння
грабежу.

В ході досудового
слідства та в суді першої інстанції ОСОБА_1 зазначив, що 17 червня 2008 року
близько 13 години, в центрі м. Щорса, поблизу магазину „господарчі товари” він
зустрів незнайомого йому чоловіка, який запропонував купити у нього велосипед
за 50грн., але оскільки в нього такої суми грошей не було, то він купив
велосипед за 20грн. Куплений ним велосипед він забрав біля колони магазину і
поїхав та побачив, що до нього бігли двоє чоловіків і кричали щоб він кинув
сумку. Оскільки у велосипеді спав ланцюг, то він кинув велосипед і почав тікати
від чоловіків, оскільки вважав, що то хулігани. Він не чув і не бачив як
потерпіла йому кричала щоб він залишив велосипед та бігла за ним.

Не дивлячись на
невизнання ОСОБА_1 вину у скоєному злочині, його вина повністю підтверджується
наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_3
пояснила, що 17 червня 2008 року в обідню пору вона на велосипеді „Аіст”
приїхала до магазину „господарчі товари” в м. Щорс. Велосипед вона залишила
біля колони магазину, не замкнувши його на ланцюг, а сама пішла в магазин.
Через 2-3 хвилини спускаючись з другого поверху магазину, через скляні вікна вона
побачила. Як ОСОБА_1 сів на її велосипед і поїхав в бік п”ятикутів. Вибігши з
магазину, вона почала наздоганяти ОСОБА_1 та кричати йому щоб він залишив
велосипед, але останній лише повернув свою голову в її сторону та продовжував
рухатись далі. ОСОБА_1 затримали два чоловіки, оскільки на велосипеді спав
ланцюг. Претензій матеріального та морального характеру вона до ОСОБА_1 не має.

Так, згідно з
протоколу огляду місця події (а.с. 6), вбачається, що на момент огляду біля
магазину „Господарчі товари”, в м. Щорсі по вул. Леніна мається колона
квадратної форми. На момент огляду біля колони, велосипеду належного ОСОБА_3 не
виявлено.

Відповідно до
протоколу виявлення і вилучення (а.с. 7) вбачається, що біля колонки
водопостачання по вул. Гомельській в м. Щорс, поряд з будинком культури,
виявлений і вилучений велосипед марки „Аіст” синього кольору, що належить
ОСОБА_3

Згідно з актом
товарознавчої експертизи (а.с. 28), вартість наданого на дослідження велосипеду
марки „Аіст” станом на 17.06.2008 року складає 300 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_4 з яких вбачається, що 17.06.2008 року близько
13 години він знаходився в м. Щорс біля магазину „Все для вас”. В той час він
помітив, що підсудний ОСОБА_1 їхав на велосипеді, а за ним бігла дівчина та
кричала, щоб останній віддав їй велосипед. Зрозумівши, що останній скоїв
крадіжку велосипеда, він разом з ОСОБА_5 почали наздоганяти ОСОБА_1. Останній
кинув велосипед і намагався втекти , але він його затримав на території
двоповерхових будинків. ОСОБА_1 йому пояснив, що велосипед він взяв, так як
йому необхідно було доїхати додому. Також пояснив, що коли потерпіла
кричала, то ОСОБА_1 їдучи на велосипеді
обертався до неї назад, також на крики потерпілої звертали увагу інші перехожі,
оскільки та кричала голосно.

Також
вина ОСОБА_1 підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_5, які він дав в ході
досудового слідства та в суді першої інстанції, як є аналогічними, як і покази
свідка ОСОБА_4.

Сукупність цих та
інших наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_1 скоїв
закінчений замах на грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене
повторно.

Твердження апелянта про
те, що нього під час досудового та судового слідства чинився фізичний та
психічний тиск з боку працівників міліції не знайшли свого підтвердження і є
надуманими, оскільки судом першої інстанції з цього приводу прокуророві району
надавалось судове доручення і прокурором була проведена перевірка і 08 вересня
2008 року була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи
стосовно працівників міліції Щорського РВ УМВС у зв'язку з відсутністю в їх
діях складу злочину.

Також не знайшли свого
підтвердження посилання апелянта на те, що в нього поганий слух і зір та
незадовільний стан здоров'я, оскільки згідно довідок Щорської ЦРЛ ОСОБА_1 до
лікарів отоларинголога та офтальмолога зі скаргами на розлади слуху та зору не
звертався і на диспансерному обліку з цього приводу не знаходиться.

Тому викладені у апеляції
доводи про незаконність його засудження ОСОБА_1
колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу й такими, що
суперечать матеріалам кримінальної справи. Також не заслуговують на увагу
доводи апеляції про те, що судом не було надано оцінки усім
доказам. Зокрема, тим, що підтверджували його непричетність до вчинення
злочинів. Судом оцінено всі докази у їх сукупності.

Дії засудженого
ОСОБА_1 судом правильно кваліфіковані за ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 2 КК України, як закінчений замах на
грабіж, тобто на відкрите викрадення чужого майна вчинене повторно.

Покарання, яке призначено засудженому ОСОБА_1 відповідає
характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним, що
характеризують особу засудженого, який
раніше засуджувався за аналогічний злочин, новий злочин скоїв період
непогашеної та не знятої судимості, має негативну характеристику з місця
проживання, та попереднього місця ув'язнення, після звільнення з місць
позбавлення волі неодноразово притягувався до адміністративної
відповідальності, працездатний, але ніде не працював та всім обставинам справи
і є справедливим.

При призначенні міри покарання, ОСОБА_1 було враховано
те, що потерпіла та її законний представник матеріальних та моральних претензій
до нього не мають і з урахуванням всіх обставин справи йому було призначене
мінімальне покарання, передбачене санкцією статті 186 ч. 2 КК України.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону,
щоб потягли за собою безумовне скасування вироку суду, по справі не
встановлено.

Колегія суддів вважає, що призначене засудженому
покарання в межах санкції статті за скоєний злочин у виді реального позбавлення
волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 365, 366, 379 КПК України, колегія суддів

У Х
В А Л И Л А:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Щорського районного суду
Чернігівської області від 9 вересня 2008 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Борисенко
І.П. Щербаков
О.С. Рудомьотова С.Г.