У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Таран Т.С.

за участю прокурора

Яковенко Р.І.

розглянула
в судовому засіданні 14 жовтня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на вирок колегії
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області
від 14 травня 2008 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

громадянин України, такий, що

судимості не мав,

засуджений: за п.п. 6, 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на тринадцять років
позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч. 4 ст. 187 КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією
майна.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на
тринадцять років з конфіскацією майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

громадянин України,

такий, що судимості не мав,

засуджений: за п.п. 6, 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років
позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч. 4 ст. 187 КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією
майна.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на
чотирнадцять років з конфіскацією майна.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ч. 2 ст.
186 КК України виправдані.

Питання про речові докази
судом вирішено відповідно до вимог ст. 81 КПК України, а доля судових витрат
залишилась невирішеною.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнано
винними і засуджено за злочини, які вони вчинили за наступних обставин.

30 жовтня 2007 року приблизно
о 23-ій годині ОСОБА_2. і ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння і
діючи з умислом на відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою між
собою, прибули до приміщення автомийки, що на вулиці Паустовського, 34, в м.
Одесі, де вони працювали. Там ОСОБА_1 повідомив сторожа ОСОБА_3, що хоче
забрати паспорта і що це дозволив йому зробити власник автомийки. ОСОБА_3
повірив йому і провів ОСОБА_1 у приміщення диспетчерської кімнати, де
зберігались паспорти працівників, а
ОСОБА_2. залишився на вході до цього приміщення.

У диспетчерській кімнаті
ОСОБА_1 у присутності сторожа відкрито викрав із тумбочки гроші в сумі 100
гривень та мобільного телефона «LG C 3600» вартістю 100 гривень, які належали потерпілійОСОБА_4
Помітивши це, сторож ОСОБА_3, виконуючи свій службовий обов'язок, наказав
ОСОБА_1 повернути гроші та мобільного телефону і з метою затримання, схопив
його за одяг. Побоюючись бути затриманим, ОСОБА_1 крикнув ОСОБА_2 щоби той
втрутився в конфлікт і вдарив ОСОБА_3 ножем, якого той заздалегідь взяв з
собою.

ОСОБА_2., діючи із ОСОБА_1 з
умислом на заволодіння чужим майном із застосуванням небезпечного для життя і
здоров'я потерпілого насильства, напав на ОСОБА_3 і з метою вбивства
потерпілого із користі завдав йому не менше трьох ударів ножем у черевну
порожнину і груди, від чого ніж поламався.

ОСОБА_1 приєднався до побиття
ОСОБА_3 і напав на нього і з метою його вбивства наніс йому наявним у нього ножем
не менше дев'яти ударів у життєво-важливі органи, внаслідок чого потерпілий
впав на землю. Після цього ОСОБА_2. взяв у ОСОБА_1 ножа, яким наніс потерпілому
ще три удари в шию, а ОСОБА_1, в свою чергу завдав йому два удари ногами в
голову.

Позбавивши у такий спосіб
життя ОСОБА_3, вони з місця пригоди зникли.

На вирок подані касаційні
скарги з доповненнями, в яких:

- засуджений ОСОБА_1 просить вирок скасувати, а провадження у справі
закрити за відсутністю в його діях складів злочинів. Стверджує, що убивства
ОСОБА_3 і розбійного нападу на нього не вчиняв;

- засуджений ОСОБА_2. просить вирок скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд. Своє прохання вмотивовує тим, що матеріали справи не містять
достатніх даних про його причетність до злочинів стосовно ОСОБА_3 Крім того,
стверджує, що органом досудового слідства було порушено його право на захист та
застосовувались недозволені методи, внаслідок чого він обмовив себе в злочинах,
яких не вчиняв. Вважає, що при розслідуванні справи була порушена її
підслідність.

Заслухавши суддю-доповідача,
думку прокурора, який вважав вирок законним і обґрунтованим, а касаційні скарги
безпідставними, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не знайшла.

Висновки суду про винність
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у злочинах, за які їх засуджено, відповідають фактичним
обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами.

Доводи касаційних скарг
засуджених про їх непричетність до розбійного нападу на потерпілого, поєднаного
з його умисним убивством, на матеріалах справи не ґрунтуються, а тому є
безпідставними.

Як видно з даних протоколу
судового засідання ОСОБА_1 вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково,
а ОСОБА_2. - не визнав, і з приводу пред'явленого обвинувачення давали
показання, які зводились до наступного.

Так, ОСОБА_1 стверджував, що
ініціатором конфлікту з ОСОБА_3 був
ОСОБА_2., який першим попхнув потерпілого, від чого той впав. Скориставшись
цим, він зайшов у диспетчерську кімнату, звідки забрав мобільного телефона і
розмінні монети. Виходячи з кімнати, побачив сторожа, який лежав без ознак
життя. На вимогу ОСОБА_2 він ударив два рази взутою ногою в голову потерпілого.
Заперечував свою участь у вбивстві ОСОБА_3 та наявність умислу і попередньої
змови з ОСОБА_2 на вчинення
цього злочину (т. 2, а.с. 65-67).

ОСОБА_2. у своїх показаннях
заперечував свою причетність до позбавлення життя потерпілого і заволодіння
майном. Стверджував, що йому невідомо, хто вбив сторожа, а ОСОБА_1 обмовляє
його у вчиненні цього злочину (т. 2, а.с. 67-70).

Суд, навівши у вироку
переконливі мотиви, на законних підставах відкинув наведені вище показання
засуджених і при доведенні їх вини в інкримінованих цим вироком злочинах
обґрунтовано визнав достовірними та взяв до уваги їх же показання, які вони
давали на досудовому слідстві і в яких у подробицях розповідали про обставини
вчинення ними злочинів.

Зокрема, зі змісту протоколів
допиту ОСОБА_1 як підозрюваного та обвинуваченого видно, що ввечері 30.10.2007
року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, разом з ОСОБА_2, який теж був
п'яним, зайшли в приміщення боксу. Там їх зустрів сторож ОСОБА_3, якому
ОСОБА_2. завдав удари ножем. Оскільки в того ніж зламався, то він наявним у
нього ножем також наніс потерпілому два удари в груди і живіт.

Після цього із стола в
диспетчерській кімнаті забрав гроші в сумі 100 гривень та мобільного телефону.
Виходячи звідти, він, щоби потерпілого добити, взутими ногами ще двічі стрибнув
на його голову (т. 1, а.с. 57-58, 75, 93-94; т. 2, а.с. 80, 157-158).

Такі ж фактично показання про
обставини вчинення злочинів щодо
ОСОБА_3 на допитах як підозрюваного та обвинуваченого давав і ОСОБА_2.
При цьому він стверджував, що ініціатором нападу на потерпілого був ОСОБА_1,
який забрав із столу гроші та мобільного телефону і на вимогу сторожа повернути
їх не прореагував, а наказав застосувати до потерпілого фізичну силу і завдати
ударів ножем, що він і зробив (т. 1, а.с. 46-47, 99-100; т. 2, а.с. 166-167,
121-122).

Свої показання про обставини
вчинення злочинів ОСОБА_1 і ОСОБА_2. підтвердили на очній ставці між собою, а
механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень з метою його вбивства
продемонстрували на відтворенні обстановки і обставин події (т. 1, а.с. 71-73,
76-77; т. 2, а.с. 121-122).

Причетність ОСОБА_1 і ОСОБА_2
до вбивства ОСОБА_3 підтверджується даними висновків судово-імунологічних
експертиз, відповідно до яких виявлена на їх одязі кров за своїми біологічними
ознаками схожа з кров'ю потерпілого (т. 1, а.с. 250-254; т. 2, а.с. 15-18).

Показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2
про час і місце скоєння злочину об'єктивно узгоджуються з даними протоколів
огляду місця події, згідно з якими в приміщенні боксу автомобільної мийки, що
на вулиці Паустовського, 34 в м. Одесі, 31.10.2007 року був виявлений труп
ОСОБА_3 з ознаками насильницької смерті (т. 1, а.с. 5-23, 29-31; 107-110).

Продемонстрований засудженими
на відтворенні обстановки і обставин події механізм заподіяння ОСОБА_3 тілесних
ушкоджень співпадає з даними висновку судово-медичної експертизи, відповідно до
яких на трупі потерпілого було виявлено численні колено-різані рани, заподіяні
колючо-різальним предметом, яким міг бути ніж. Мали місце на трупі ОСОБА_3
забита рана в центрі лобної області, крововиливи в центрі лобно-тім'яної
області, на лівій половині обличчя, тощо. Смерть потерпілого настала від
проникаючих колото-різаних ран шиї з пошкодженням м'язів та кровоносних судин,
що зумовило масивну крововтрату (т. 1, а.с. 151-158; 159-167).

Із даних протоколу добровільної
видачі видно, що ОСОБА_1 добровільно видав мобільний телефон марки «LG», якого він,
за його ж показаннями, забрав із диспетчерської кімнати разом з розмінними
грошима, і якого упізналаОСОБА_4 як належного їй (т. 1, а.с. 50; т. 2, а.с.
41).

Наведені у скаргах доводи про
те, що засуджені на досудовому слідстві обмовили себе у злочинах щодо
потерпілого внаслідок застосування до них недозволених методів, є
безпідставними. Як видно із даних протоколів допитів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як
підозрюваних та обвинувачених, дані слідчі дії проводились за участю їх
захисників, що унеможливлювало застосування до них фізичного насильства чи
психічного тиску. Крім цього, зазначені доводи були предметом перевірки і
підтвердження не знайшли.

Характер, численність і локалізація
всіх виявлених на трупі потерпілого тілесних ушкоджень свідчать про те, що вони
були прижиттєвими, заподіяними невдовзі перед настанням смерті колючо-різальним
предметом, яким міг бути вилучений з місця події ніж, в якому ОСОБА_1 впізнав
саме те знаряддя злочину, яке він з ОСОБА_2 використовував при нанесенні
потерпілому ударів. Про те, що саме цим ножем могли завдаватись удари
потерпілому свідчать і дані висновку медико-криміналістичного дослідження (т.
2, а.с. 28-36, 87-110, 81-82).

Особливості комплексу наявних
на трупі ОСОБА_3 тілесних ушкоджень з урахуванням знаряддя злочину, яке при
цьому використовувалось, дали суду підстави для висновку, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2.
у ситуації, що склалася, діяли з умислом на умисне вбивство потерпілого.

На підтвердження
обґрунтованості такого висновку свідчить та обставина, що, наносячи ножами
значну кількість ударів у життєво-важливі органи ОСОБА_3, вони усвідомлювали і
передбачали, що ніякий інший наслідок від їх дій, ніж його смерть, не настане,
і хоча й не бажали, але свідомо припускали його настання.

Тому доводи касаційної скарги
ОСОБА_2 про відсутність у нього умислу на умисне вбивство ОСОБА_3 є
неспроможними.

Не ґрунтуються на матеріалах
справи і доводи цього засудженого про порушення його права на захист, бо як
видно із них, починаючи з допиту ОСОБА_2 як підозрюваного, участь у справі брав
захисник, який захищав його права і законні інтереси упродовж досудового
слідства аж до його завершення.

Відповідно до ч. 2 ст. 112
КПК України (в редакції від 19.04.2007 р.) у справах про злочини, передбачені
ст. 115 КК України досудове слідство провадиться слідчими органів внутрішніх
справ. З огляду на це, доводи скарги ОСОБА_2 про порушення правил підслідності
є безпідставними.

Належно дослідивши наявні у
справі докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1
і ОСОБА_2 у розбійному нападі на ОСОБА_3, поєднаному з його умисним убивством
із користі та у зв'язку з виконанням ним службового обов'язку, вчиненому за
попередньою змовою групою осіб.

Дії засуджених за ст.ст. 115
ч. 2 п.п. 6, 8, 12, 187 ч. 4 КК України кваліфіковані правильно, а призначене
їм покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним та достатнім
для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень норм
кримінально-процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку
чи його зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 14 травня
2008 року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційні скарги
засуджених - без задоволення.

Судді:

Ю.М. Кармазін Л.Ф. Глос
Т.С. Таран