Справа №597/245/15-к
Провадження №1-кп/597/22/2015
ВИРОК
"23" березня 2015 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

ОСОБА_5 являючись службовою особою та будучи наділена обов`язками по нарахуванню та здійсненню виплат стипендії учням Заліщицького вищого професійного училища, оскільки згідно наказу №05-02 від 01.02.2014 року з 01.02.2014 року по 01.03.2014 року виконувала обов`язки бухгалтера Заліщицького вищого професійного училища та згідно наказу №02-03 від 03.03.2014 року з 03.03.2014 року призначена на посаду бухгалтера Заліщицького вищого професійного училища, всупереч покладених на неї службових обов`язків, зловживаючи службовим становищем, умисно порушила порядок виплати стипендії учню Заліщицького вищого професійного училища ОСОБА_6 , чим допустила розтрату коштів, призначених для виплати йому стипендії, а саме: виплатила стипендію ОСОБА_6 28 лютого 2014 року в сумі 275,00 гривень, 28 березня 2014 року в сумі 275,00 гривень, 30 квітня 2014 року в сумі 275,00 гривень, 16 травня 2014 року в сумі 275,00 гривень, 13 червня 2014 року в сумі 473,28 гривні, 22 серпня 2014 року за липень, серпень в сумі 611,04 гривні, 17 листопада 2014 року в сумі 458,70 гривні на загальну суму 2643,02 гривні, без відповідно посвідченого доручення, майстру виробничого навчання Заліщицького вищого професійного училища ОСОБА_4 , за які він розписався у відомостях від імені ОСОБА_6 . Отримавши грошові кошти ОСОБА_4 їх навмисно не передавав ОСОБА_6 , а використав на власні потреби.
Винність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знайшла своє повне ствердження в судовому засіданні показами самих обвинувачених, які свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнали повністю, щиро розкаялись у скоєному та пояснили наступне: зокрема ОСОБА_5 пояснила, що працює бухгалтером Заліщицького вищого професійного училища та відповідає за виплату стипендії учням. Вона умисно порушила порядок виплати стипендії учню ОСОБА_6 , оскільки для виплати стипендії їй надається три дні, по закінченню яких гроші повинні бути здані в банк, а ОСОБА_6 на протязі даного періоду у навчальному закладі не з`являвся. Тому ОСОБА_5 вирішила, щоб закрити відомості і не здавати гроші в банк передати стипендію ОСОБА_6 майстру ОСОБА_4 , який зобов`язався їх передати за належністю. Після цього вона запропонувала ОСОБА_4 поставити у відомостях особистий підпис за ОСОБА_6 з метою забезпечення благополуччя у документах. ОСОБА_4 пояснив, що працює майстром виробничого навчання Заліщицького вищого професійного училища, зокрема викладає у групі де навчається ОСОБА_6 . Дізнавшись, що даний учень не з`являється для отримання стипендії він вирішив отримати її за нього, щоб в подальшому передати йому дані кошти. Поставивши у відомостях на виплату стипендії, які йому надала ОСОБА_5 особистий підпис за ОСОБА_6 . ОСОБА_4 отримав його стипендію, яку наміру привласнювати не мав, але в нього ніяк не виходило передати дані кошти учню, з різних причин. На даний час всі кошти, які він отримав за ОСОБА_6 йому повернув.
Стверджується вина обвинувачених показами потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що навчається на третьому курсі Заліщицького вищого професійного училища. Стипендії з лютого 2014 року по лиспопад 2014 року в сумі 2643,02 гривні він не отримував, оскільки її виплачують в другій половині дня, а його в такий час зазвичай немає в навчальному закладі, так як йому потрібно добиратись додому в с.Дзвиняч Заліщицького району. На даний час ОСОБА_4 стипендію в сумі 2643,02 гривні йому повернув. Претензій до обвинувачених він не має.
Виходячи із встановленого в судовому засіданні суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст.ст.191 ч.2, 27 ч.3 366 ч.1 КК України, як розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей у виді організатора у співучасті із ОСОБА_4 у виді виконавця, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.ст.27 ч.2 366 ч.1 КК України, як внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей у виді виконавця у співучасті із службовою особою ОСОБА_5 у виді організатора.
Призначаючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, а саме: те, що скоєні кримінальні правопорушення є середньої тяжкості.
Особу обвинуваченої, а саме те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має ноповнолітню дочку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд не вбачає.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій, суд враховує визнання нею вини, її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які характеризують особу обвинуваченої, відсутність на даний час майнової шкоди, думку потерпілого щодо призначення їй покарання.
А, тому, суд приходить до переконання що міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити за ст.191 ч.2 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади бухгалтера, за ст.ст.27 ч.3 366 ч.1 КК України у виді штрафу в дохід держави з позбавленням права обіймати посади бухгалтера. На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади бухгалтера. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 слід звільнити від відбування основної міри покарання з іспитовим строком.
Суд також вважає, що до обвинуваченої слід застосувати обмеження передбачені ст.76 ч.1 п.п.2, 3 КК України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а саме: те, що скоєне кримінальне правопорушення є невеликої тяжкості.
Особу обвинуваченого, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує визнання ним вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які характеризують особу обвинуваченого, відсутність на даний час майнової шкоди, думку потерпілого щодо призначення йому покарання.
А, тому, суд приходить до переконання що міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити за ст.ст.27 ч.2 366 ч.1 КК України у виді штрафу в дохід держави з позбавленням права обіймати посади пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей.
Вирішуючи цивільний позов прокурора в інтересах потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином суд вважає, що його слід залишити без розгляду, так як потерпілий від нього відмовився у зв`язку із повним відшкодуванням йому шкоди.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.2, 27 ч.3 366 ч.1 КК України та призначити їй покарання:
за ст.191 ч.2 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади бухгалтера строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
за ст.ст.27 ч.3 366 ч.1 КК України у виді 2720 (дві тисячі сімсот двадцять) гривень штрафу в дохід держави, що становить 160 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади бухгалтера строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади бухгалтера строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основної міри покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст.76 ч.1 п.2, 3 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.27 ч.2 366 ч.1 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 2720 (дві тисячі сімсот двадцять) гривень штрафу в дохід держави, що становить 160 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
На вирок може бути подано апеляцію протягом 30 днів в апеляційний суд Тернопільської області через Заліщицький районний суд.
Суддя: ОСОБА_1