УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7001/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.181 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора: ОСОБА_6
підозрюваного: ОСОБА_7
його захисника адвоката: ОСОБА_8
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 , підозрюється у тому, що обіймаючи посаду заступника начальника установи виконання покарань (УВП) з оперативної роботи начальника оперативного відділу Житомирської УВП №8, маючи спеціальне звання підполковник внутрішньої служби, будучи особою, яка займає відповідальне становище, під час виконання своїх службових повноважень, діючи умисно з корисливих мотивів, всупереч інтересів служби, з метою одержання неправомірної вигоди, вступив у злочинну змову із черговим помічником начальника ЖУВП №8 ОСОБА_10 , з яким вирішили за грошову винагороду незаконно організувати довготривалі побачення особам, які утримуються під вартою у слідчому ізоляторі (СІЗО) Житомирської УВП №8 та в подальшому 10.06.2015 року о 09:00 год., він, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержав від ОСОБА_10 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в розмірі 1600 грн.
25.06.2015 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
26.06.2015 року старший слідчий відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу прокуратури Житомирській області про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із забороною залишати вказане місце проживання в період доби з 22:00 год. до 06:00 год. строком на 2 місяці, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків: прибувати на виклик до слідчого, прокурора, судді; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання; носити електронний засіб контролю.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного порушує питання про скасування ухвали слідчого судді та просить постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Посилається не те, що суд обираючи запобіжний захід не врахував те, що ОСОБА_7 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та безпідставно визначив місце його перебування за іншою адресою, що перешкоджає підозрюваному виконувати покладений на нього обов`язок. Зазначає, що висновок суду про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є безпідставним, оскільки достатніх доказів даного факту слідчим не надано. Крім того, покликається, що стороною обвинувачення не доведена наявність ризиків, необхідних для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу з вищезазначених підстав, пояснення слідчого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені цією статтею. Статтею 178 КПК України визначені обставини, що враховуються слідчим суддею, судом при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим суддею зазначені вимоги закону були дотримані.
Відповідно до змісту ухвали, суд першої інстанції відмовляючи у обранні щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст.368 КК України, що підтверджується доказами, наведеними у поданні слідчого та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, проте не доведеність обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КК України, з урахуванням чого, дійшов до переконання, що до підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою про що зазначалося у клопотанні слідчого.
Крім того, при вирішення питання обрання обвинуваченому запобіжного заходу, слідчий суддя взяв до уваги, також, те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, хворих батьків, раніше не судимий, з огляду на що, вважав за можливе на підставі ч.4 ст.194 КПК України застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.
Доводи захисника, що підозра у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення не доведена, спростовуються матеріалами провадження, доданими до клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.
Що ж стосується питання про доведеність чи недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, то воно є передчасним, оскільки відповідно до вимог закону має вирішуватись судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Посилання сторони захисту на те, що суд застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не за місцем фактичного проживання останнього, що унеможливлює належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не є слушними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що суд застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підозрюваного за місцем знаходження житла, належного його дружині. При цьому будь-які переконливі дані про те, що ОСОБА_7 проживає за іншою адресою в матеріалах провадження відсутні. До того ж, копії документів, доданих до апеляційної скарги, свідчать лише про те, що за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі захисника, як постійне місце проживання підозрюваного, знаходиться земельна ділянка, яка виділена для індивідуальну забудову, та належить ОСОБА_11 матері підозрюваного, при цьому будь-яких даних про те, що там знаходиться житловий будинок, та про склад осіб, які там фактично проживають, зазначені документи не містять.
З огляду на вищенаведене, підстав для визначення підозрюваному іншого місця перебування під домашнім арештом, колегія суддів не знайшла.
З врахуванням тяжкості та обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , наявності низки передбачених законом ризиків, підстав для зміни обраного щодо підозрюваного запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання колегія суддів також не вбачає.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді винесена з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування відсутні.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.183, 184, 193, 194, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 30 червня 2015 року, якою застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді