Справа № 2012/9732/2012
Провадження №1/2012/964/2012
П О С Т А Н О В А

попереднього розгляду справи судом

11 грудня 2012 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова я у складі:

головуючого судді Федюшина М.В.,

при секретарі Корнейченко Н.О.,

за участю прокурора Титової О.Є.,

розглянувши матеріали кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2012 року в провадження Жовтневого районного суду м. Харкова в порядку ст. 232 КПК України надійшла кримінальна справа № 65100485 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Справа підсудна Жовтневому районному суду м. Харкова, підстав для закриття або призупинення кримінальної справи не встановлено, обвинувальний висновок відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Судом не встановлено порушень кримінально-процесуального закону при провадженні досудового слідства, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, зібрані докази будуть дослідженні в судовому засіданні.

У засіданні суду прокурор заявив клопотання про обрання щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час розгляду справи в суді, оскільки в ході досудового слідства запобіжний захід обрано не було.

Заслухавши думки учасників процесу щодо заявленого прокурором клопотання та доводів на його обґрунтування, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з такого.

Як убачається з обвинувального висновку, ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 20 серпня 2010 року приблизно в 01 годину 50 хвилин, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, знаходячись в стані алкогольного спяніння шляхом вільного доступу викрав ключі від автомобілю ВАЗ-2108, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, та маючи умисел., спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою викрадення, дійшов до автомобілю ВАЗ-2108, який був розташований під вікном вказаного домоволодіння, використовуючи раніше викрадені ключі, зняв з автомобілю сигналізацію, при цьому відкрив центральний замок, проник у середину автомобілю, після чого за допомогою вказаних ключем, завів двигун та з місця скоєння злочину зник на вищевказаному автомобілі, заподіявши ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 21130,22 гривні.

31 травня 2012 року слідчим СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу № 65100485 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

31 травня 2012 року ОСОБА_4 предявлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Кримінальна страва за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 19 листопада 2012 року.

Згідно матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_1 на даний час відбуває покарання в Першотравневій ВК № 117 за вироком Новомосковського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 29.07.2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_1 органом досудового слідства обрано не було.

Оскільки ст.ст.237-245, 253 КПК України не визначено процедуру і строки щодо зміни, продовження чи обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час судового розгляду справи, суд, вирішуючи заявлене клопотання щодо обрання запобіжного заходу, виходить з вимог ст. 14 КПК та ст. 29 Конституції України, якими передбачено, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Наведені конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканність, поєднуються з такими ж вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а статтями 13 і 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини»від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України»від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію "передбачуваності закону" для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції»(п.74).

Крім того, у цьому ж Рішенні Суд зазначив, що «ст. 46 Конвенції, у світлі її тлумачення в контексті статті 1 - покладає на державу-відповідача юридичний обов'язок вжити заходів загального характеру для забезпечення права стосовно інших осіб, ситуація яких аналогічна ситуації заявника, а саме усунути проблеми, які призвели до таких висновків Суду (п.97).

Суд вважає, що встановлена Судом практика, яка виникла у зв'язку із законодавчою прогалиною і яка допускає можливість тримання особи під вартою протягом необмеженого і непередбачуваного строку за обставин, коли таке тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який випливає з Конвенції і який є одним з основних елементів верховенства права (п.74), має місце у справі про обвинувачення ОСОБА_1

За змістом ч.1 ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до обвинуваченого, підсудного, з метою запобігання спроб уникнути виконання ним процесуального обовязку, забезпечення виконання процесуальних рішень, та для запобігання спроб продовження протиправної поведінки.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, в порядку ст. 150 КПК України, суд враховує те, що на даний час ОСОБА_1 знаходиться в місцях позбавлення волі..

З урахуванням наведеного суд вважає, що кримінальну справу слід призначити до судового розгляду і обрати ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші більш мякі запобіжні заходи, не забезпечать його явки на судове засідання, а також єтапувати останнього в Харківський слідчий ізолятор для участі у удовому засіданні.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. 14, 28, 237, 240, 241, 244, 245, 253, 256 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу за обвинувачення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні у Жовтневому районному суді м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 45, на 11 годину 00 хвилин 26 грудня 2012 року.

В судове засідання викликати учасників судового розгляду та осіб, згідно списку доданому до обвинувального висновку.

Обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці до 28 листопада 2012 року.

Етапувати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться в Першотравневій ВК № 117 Харківської області, до Харківського слідчого ізолятору для участі у судовому засіданні по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. ст. 289 КК України.

Виконання постанови доручити начальнику Першотравневої виправної колонії № 117 Харківської області.

Направити копію постанови начальнику Харківського слідчого ізолятора - для відома.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Федюшин