Справа № 1-47/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 року Городищенський районний суд

Черкаської області

у складі :

головуючого судді Синиці Л.П.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю прокурора Зубенка С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, з базовою загальною освітою (9 класів), працюючого директора ТОВ «Агрофірми «Перемога», раніше не судимого,

у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді виконавчого директора ТОВ «Агрофірми «Перемога» (с. Вязівок), будучи службовою особою, яка здійснює адміністративногосподарські та організаційнорозпорядчі функції, діючи умисно, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, в особистих інтересах та інтересах третіх осіб, зловживаючи службовим становищем, достовірно знаючи, що згідно ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, що підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди, та усвідомлюючи, що згідно ст. 125 зазначеного кодексу, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, та згідно з ч. 5 ст. 126 вказаного кодексу, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Цілком розуміючи протиправність своїх дій та усвідомлюючи відповідальність за порушення земельного законодавства України, що передбачене ст. 211 Земельного кодексу України, порушуючи конституційні права громадян, всупереч інтересам власників земельних ділянок, без укладення відповідних договорів, порушуючи порядок надання земельних ділянок в оренду, без проведення державної реєстрації, волевиявлення власників на укладення договорів оренди земельних ділянок, використовуючи і зловживаючи своїм службовим становищем, прийняв рішення про самовільне зайняття земельних ділянок, що розташовуються на території, в адміністративних межах, Вязнівської сільської ради загальною площею 83,10га. сільськогосподарського призначення, використовуючи 47 земельних часток (паїв) без документів та відповідних правових підстав, що посвідчують право користування земельними ділянками, протягом 2010 року шляхом використання земельних ділянок для вирощування сільськогосподарських культур, без проведення розрахунків за користування земельними частками (паями) з їх власниками, використовував 47 земельних часток (паїв), що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним інтересам, у розмірі 50000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп., що у сто разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 364 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи інших особистих інтересах та інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило інтересам громадян істотну шкоду.

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді виконавчого директора ТОВ «Агрофірма «Перемога» (с. Вязівок ) діючи умисно, з корисливих мотивів, в особистих інтересах, достовірно знаючи, що згідно ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди, та усвідомлюючи, що згідно ст. 125 зазначеного кодексу право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, та згідно ч. 5 ст. 126 вказаного кодексу право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Цілком розуміючи протиправність своїх дій та усвідомлюючи відповідальність за порушення земельного законодавства України, що передбачене ст. 211 Земельного кодексу України, яка встановлює, що громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок, порушуючи конституційні права громадян, всупереч інтересам власників земельних ділянок, без укладення відповідних договорів, порушуючи порядок надання земельних ділянок в оренду, без проведення державної реєстрації, волевиявлення власників на укладення договорів оренди земельних ділянок, прийнявши рішення про самовільне заняття земельних ділянок, що розташовуються на території, в адміністративних межах, Вязнівської сільської ради загальною площею 83,10га. сільськогосподарського призначення використовуючи 47 земельних часток (паїв) без документів та відповідних правових підстав, що посвідчують право користування земельними ділянками, протягом 2010 року шляхом використання земельних ділянок для вирощування сільськогосподарських культур, без проведення розрахунків за користування земельними частками (паями) з їх власниками, використовував 47 земельних часток (паїв), що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересів окремих громадян, державним інтересам, у розмірі 50 тисяч грн.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 197-1 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є самовільне зайняття земельних ділянок, яким завдано значної шкоди її законному власнику.

Будучи допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 197-1 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно за період 2010 року з січня місяця по грудень, товариство «Перемога» в його особі використовувало 47 земельних ділянок (паїв) без документів та правових підстав, загальною площею 83,10га. земель сільськогосподарського призначення, і він як керівник товариства розрахунки з громадянами за використання земельних ділянок (паїв) у кількості 47, не проводив, загальна сума боргу перед селянами, землі, яких використовувалися складає 50 тисяч гривень. На даний час, розрахунки проведено (відшкодовано) в повному обсязі.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_2, його вина у скоєнні злочинів передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 197-1 КК України, підтверджується доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ст. 299 КПК України, де факти, які сторонами не оспорюються, вважаються дослідженими та встановленими як стосовно обєктивної так і субєктивної сторони злочину (розміру цивільного позову) з розумінням відсутності в учасників судового розгляду права на апеляційне оскарження фактичних обставин справи. При цьому, сумніву у добровільності та істинності позицій підсудного щодо спрощеного судового слідства, немає.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, вважає, що предявлене обвинувачення підсудному ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 364 ч. 1, ст. 197-1 КК України, доказане повністю.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який характеризується за місцем проживання позитивно, обставин, які обтяжують його покарання судом не встановлено. Обставинами, що помякшують відповідальність підсудного, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди.

При призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України), суд вважає, що при складанні покарань, слід визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи, наведене вище та те, що ОСОБА_2 свою вину у скоєних злочинах визнав повністю, суд вважає за можливе застосувати до нього покарання без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши підсудного від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального Кодексу України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, із позбавленням права обіймати керівні посади в товариствах на строк до 1 (одного) року.

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 Кримінального Кодексу України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих доходів громадян, що відповідає 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп..

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_2, призначити остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, із позбавленням права обіймати керівні посади в товариствах на строк до 1 (одного) року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбуття призначеного основного покарання, якщо останній протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обовязок повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця свого проживання, роботи та періодично зявлятися в даний орган для реєстрації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляції через Городищенський районний суд на протязі пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_3