АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1081/15 Справа № 184/668/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора області ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 121 КК України, -

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянка України, з середньою освітою, не працююча, не заміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України - не судима, -

засуджена за ч. 1 ст. 121 КК України на 1 рік позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік.

У відповідності до п.3,4 ст.76 КК України на неї покладені зобов`язання: проходити обов`язкову реєстрацію в органах кримінально-виконавчої системи і повідомляти про зміну місця проживання і роботи.

Вирішена доля речових доказів.

Ухвалою від 14 квітня 2015 року суд вніс зміни у резолютивну частину вироку та вказав, що слід вважати правильним: «Визнати винною ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України і призначити їй за даним кримінальним законом покарання у виді п`яти років позбавлення волі».

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за умисне причинення потерпілому ОСОБА_9 тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння за таких обставин.

31 січня 2015 року у вечірній час, в квартирі кв. АДРЕСА_3 між обвинуваченою ОСОБА_7 , яка знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_9 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин внаслідок ревнощів. Під час сварки у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9

31 січня 2015 р. о 21 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кухні вищевказаної квартири за зазначеною адресою, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись позаду ОСОБА_9 , який направлявся до виходу з приміщення кухні, взяла зі столу кухонний ніж та умисно, нанесла ОСОБА_9 один удар вказаним кухонним ножем в спину справа. Вказаними діями ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа-ззаду, з ушкодженням нижньої частки правої легені, правосторонній гемоторакс, яке згідно висновку експерта № 108 від 05.03.2015 року відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі:
- перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити останній покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік. На підставі п.п.3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції. В іншій частині вирок залишити без змін. Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року про виправлення описки в резолютивній частині вироку - скасувати /Т.1 а.п.35-37/.

На підтвердження своїх вимог, прокурор вказує на те, що суд призначив обвинуваченій покарання у виді одного року позбавлення волі, яке виходить за межі покарання, яке установлено санкцією частини першої ст.121 КК України, тим самим неправильно застосував кримінальний закон, що потягло призначення покарання, яке за своїм розміром не відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив задовольнити апеляцію в повному обсязі, міркування обвинуваченої ОСОБА_7 , яка не заперечувала своєї вини і покладалась на розсуд суду, провівши судові дебати і надавши останнє слово обвинуваченій, перевіривши матеріали провадження в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити, а вирок в частині призначеного покарання , та ухвалу суду від 14.04.2015 року скасувати, з огляду на наступне.

Висновки суду щодо вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який її засуджено, та фактичні обставини справи обґрунтовані наявними у справі доказами, що в апеляційному порядку не оскаржено, ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ч.1ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

Призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу допускається за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. За наявності вказаних підстав, суд, приймаючи до уваги особу винного, повинен своє рішення належним чином мотивувати.

Разом з тим, суд першої інстанції, призначивши обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді одного року позбавлення волі, без посилання на ст.69 КК України, явно вийшов за межі санкції вказаного кримінального закону, допустивши неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому вирок місцевого суду не може вважатися законним та обґрунтованим і підлягає скасуванню у відповідності до п.4 ч.1 ст.409 КПК України.

Крім того, підлягає скасуванню і ухвала суду від 14.04.2015 року, якою внесені зміни до оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання і зазначено, що слід вважати правильним призначення ОСОБА_7 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Вказана ухвала постановлена судом в порушення положень ч.1 ст.379 КПК України, відповідно до яких суд має право за власною ініціативою виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки, незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. В той же час, суд, вирішуючи в порядку ст.379 КПК України питання щодо виправлення описки, фактично вирішив питання щодо строку призначеного ОСОБА_7 покарання, збільшивши його розмір, тим самим погіршив її становище. З врахуванням викладеного ухвала суду не може бути визнана законною і залишатись в силі, а тому підлягає скасуванню.

Обгрунтовуючи висновок щодо виду покарання засудженій та призначаючи їй покарання у виді позбавлення волі, суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого, ту обставину, що раніше вона не притягувалась до кримінальної відповідальності, наявність обтяжуючих обставин вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та пом`якшуючих обставин, до яких відніс повне визнання вини і каяття у вчиненому, та прийшов до обґрунтованого рішення про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.

З врахуванням зазначених обставин, наявності пом`якшуючих обставин, суд прийняв рішення про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з чим погодився прокурор і в апеляційній скарзі не оскаржує.

Приймаючи до уваги обставини, на які послався суд у вироку при визначенні обвинуваченій виду покарання, колегія суддів не знаходить підстав до застосування положень ст.69 КК України і вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.121 КК України, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню згідно зі ст.ст. 409, 413, 414 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України вироку суду апеляційної інстанції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 374, ст.405, ст.407, ст.409, ст. 413, ст.414, ст.420, КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та ухвалу цього ж суду від 14 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

На підставі п.п. 3,4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_10 може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4