Справа
№1-66 2007року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року Городищенський
районний суд

Черкаської
області в складі:

головуючого судді Черненка
В. О.

при секретарі Сидоренко
О. С.

з участю прокурора Новікова
Ю.А.

за участю потерпілої ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Горлівка,
Донецької області, жительки АДРЕСА_1, українки, громадянки України, з середньою
освітою, не працюючої, розлученої, раніше не судимої, у скоєнні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 згідно рішення Городищенського районного суду № 2-975 від
18.11.2005 року зобов'язана до сплати аліментів у розмірі 1/2 частини всіх
заробітків щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, 1991 року народження та дочки
ОСОБА_4, 1993 року народження на користь ОСОБА_1 Але ОСОБА_2, починаючи з січня
2006 року, стала на шлях злісного ухилення від сплати аліментів, ніде не працює
і не приймає мір по працевлаштуванню, на обліку в районному центрі як
безробітна не перебуває, будь-якої іншої допомоги на утримання своїх дітей не
надає. Станом на 01.02.2007 року має заборгованість по сплаті аліментів у
розмірі 3573 гривні.

Будучи допитаною в судовому засіданні, підсудна ОСОБА_2 позов визнала та
пояснила, що в 1990 році вона одружилася з ОСОБА_5 У 1991 році у неї народився
син ОСОБА_3, а в 1993 році - дочка ОСОБА_4. Дітей разом з чоловіком вона
виховувала до 1994 року, оскільки в цьому ж році вони розлучилися. Після
розлучення вона з дітьми перейшла жити до матері ОСОБА_1 в м. Горлівка,
Донецької області, де вони прожили до 1997 року, а потім переїхали до с Хлистунівка,
Городищенського району, Черкаської області. Вона поїхала до м. Київ на роботу,
а діти залишилися з її матір'ю. В 1999 році вона стала проживати з ОСОБА_6 в
смт. Цвітково, а діти залишилися проживати з її матір'ю. Вона знає, що її матір
оформила опікунство над дітьми та те, що згідно рішення суду вона повинна
сплачувати аліменти на утримання своїх дітей. Вона їм допомагала чим могла і
коли з'являлися гроші, віддавала їх дітям. На даний час у неї взагалі немає
грошей, на роботу влаштуватися не може, оскільки в неї досі паспорт старого
зразка. Через це

2

вона
також не може стати на облік у
районний центр зайнятості.
Свою вину визнає повністю, щиро
кається і зобов'язується в самий короткий термін сплатити борг.

Враховуючи те, що підсудна та інші учасники судового розгляду не оспорюють
фактичних обставин справи, суд вважає за недоцільне дослідження доказів
стосовно обставин справи щодо обвинувачення підсудної ОСОБА_2 за ст. 164 ч. 1
КК України. Учасники проти скороченого судового слідства, де факти, які
сторонами не оспорюються, вважаються дослідженими та встановленими, - не
заперечують.

Підсудна і учасники судового розгляду вірно розуміють
зміст цих обставин (об'єктивну та суб'єктивну сторони злочину), сумнівів у
добровільності та істинності їх позицій немає. Учасникам судового розгляду
роз'яснені їх права, передбачені ст. 299 КПК України, а саме: відсутність у них
права подальшого оскарження цих фактичних обставин у апеляційному порядку.

Таким чином суд вважає, що пред'явлене обвинувачення
ОСОБА_2 доказане повністю. Оскільки підсудна злісно ухиляється від сплати
встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, її дії слід кваліфікувати
за ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання підсудній, суд враховує ступінь
тяжкості скоєного злочину, особу винної, те що вона раніше не судима, свою вину
визнала повністю, щиросердно кається у скоєному, її характеристику з місця проживання,
і вважає за можливе призначити їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України,
призначивши покарання із випробуванням.

Керуючись
ст. ст. 299, 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

визнати ОСОБА_2 винною у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК
України та призначити їй покарання по даній статті у вигляді 2 (двох) років
обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засуджену від
призначеного покарання, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати засуджену
ОСОБА_2: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та роботи; періодично з'являтись для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_2 до вступу вироку
в законну силу, залишити попередню - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області
через Городищенський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.