№
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 вересня 2008
року Печерський районний суд м. Києва
в складі :

головуючого
- судді Кафідової О.В.,

при секретарі
- Нечаєвій Ю.Ю. ,

з участю
прокурора - Бабошина А.М.,

з участю
адвоката - ОСОБА_2.,

з участю
скаржника - ОСОБА_1,

розглянувши
справу за скаргою ОСОБА_1 на
постанову старшого прокурора відділу
нагляду за додержанням законів при здійсненні економічної та інвестиційної
діяльності Генеральної прокуратури України Янович С.В.
про порушення кримінальної
справи від 20.12.2006 року за
ознаками злочинів , передбачених ч.2 ст. 364 , ч.2 ст. 366 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник
ОСОБА_1. звернувся в суд зі скаргою на
постанову старшого прокурора
відділу нагляду за додержанням законів при здійсненні економічної та
інвестиційної діяльності
Генеральної прокуратури
України Янович С.В. про порушення кримінальної справи
від 20.12.2006 року , якою
порушена кримінальна справа
за фактом зловживання службовим
становищем службовими особами НАК
„Нафтогаз України” за ознаками злочину , передбаченого ч.2 ст. 364 КК
України , за фактом службовогопідроблення
службовими особами НАК „Нафтогаз України” та ТОВ „Юридичне бюро” за ознаками злочину , передбаченого ч.2 ст. 366
КК України , посилаючись на те, що
для порушення не
було достатніх приводів та
підстав .

В
судовому засіданні ОСОБА_1., адвокат ОСОБА_2.
підтримали вимоги по сказі ,
посилаючись на викладені обставини у скарзі , просили скасувати спірну постанову
та відмовити в порушенні
кримінальної справи .

Прокурор Бабошина А.М. в судовому засіданні
проти задоволення скарги категорично заперечував , посилаючись на те , що
у слідчого було достатньо
приводів та підстав
для порушення кримінальної
справи .

Дослідивши
матеріали на підставі яких було порушено
кримінальну справу №02-39975,
заслухавши пояснення скаржника ,
адвоката , прокурора , дослідивши матеріали скарги, суд приходить
до наступного висновку .

Так, при
розгляді скарги було встановлено, що постановою старшого прокурора відділу нагляду за додержанням
законів при здійсненні економічної та інвестиційної діяльності Генеральної
прокуратури України Янович С.В. про порушення кримінальної справи
від 20.12.2006 року , якою
порушена кримінальна справа
за фактом зловживання службовим
становищем службовими особами НАК
„Нафтогаз України” за ознаками злочину , передбаченого ч.2 ст. 364 КК
України , за фактом службового
підроблення службовими особами НАК „Нафтогаз України” та ТОВ „Юридичне бюро”
за ознаками злочину , передбаченого ч.2
ст. 366 КК України .

Встановлено
, що на час винесення спірної постанови
20.12.2006 року , на час розгляду
скарги ОСОБА_1. займає
посаду генерального директора ТОВ „Юридичне бюро” .

Відповідно
до Рішення Конституційного Суду України від 30.01.03 року за № 3-рп/2003 суд,
розглядаючи скарги на постанови слідчого та прокурора про порушення
кримінальної справи, перевіряє наявність приводів і підстав, передбачених ст.
ст. 94, 98 КПК України, для винесення таких постанов.

Відповідно
до вимог ст.236-8 КПК України суд, розглядаючи скаргу на постанову про
порушення кримінальної справи повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови,
законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови
про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті
питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Ст. 94
КПК України встановлений вичерпний перелік проводів та підстав для порушення
кримінальної справи.

Відповідно
до ст.98 КПК Кодексу, справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є
достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину. За наявності приводів
та підстав, зазначених у статті 94 цього Кодексу, прокурор, слідчий, орган
дізнання або суддя зобов'язані винести постанову про порушення кримінальної
справи, вказавши приводи та підстави до порушення кримінальної справи, статтю
кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її
спрямування.

Протягом
судового розгляду встановлено, що фактично підставами до порушення кримінальної
справи були:

-
Договір про надання послуг №12/2006 від 03.03.2006 року , укладений між НАК
„Нафтогаз України” та ТОВ „Юридичне бюро” , додаткові угоди до нього №№1,2,3,4,5,6 , відповідно до якого НАК „Нафтогаз України доручила ТОВ „Юридичне
бюро” представляти інтереси компанії у певних судових
справах за грошову винагороду ;

- Акти здачі приймання послуг від 07.08.2006
року до договору №12/2006 від 03.03.2006 року , за якими виникла заборгованість
НАК „Нафтогаз України” перед ТОВ „Юридичне бюро” ;

- договір про переведення боргу №425 від 10.04.2006 року , укладений між ДП
„Укрспецпостач” та ТОВ „Юридичне бюро” .

Разом з
цим при розгляді даної справи встановлено, що на час винесення прокурором
оскаржуваної постанови від 20.12.2006 року
та на час розгляду скарги, зазначені
договори не визнані в судовому
порядку недійсними, будь які
вимоги однією юридичною особою до іншої , або Державою - не заявлялись , тому висновок органу досудового слідства про те , що
службові особи зазначених в постанові
юридичних осіб діяли протиправно
з метою заволодіння державними коштами на час
винесення спірної постанови
є передчасним .

Матеріали
перевірки свідчать про те , що посадові особи НАК „Нафтогаз України” та ТОВ
„Юридичне бюро” уклали правочини з дотриманням вимог закону , в межах
повноважень та в інтересах суб”єктів
господарської діяльності, органом досудового слідства не надано документів , які б містили неправдиві
відомості .

З
матеріалів ,на підставі яких було порушено кримінальну справу не
вбачається , що ТОВ „Юридичне бюро” не
надавало послуг за договором та
створило фіктивну заборгованість перед НАК „Нафтогаз України” , при цьому службовими особами цих підприємств вчинено службове підроблення та зловживання
службовим становищем .

Крім
того , як вбачається з матеріалів скарги та матеріалів, на підставі яких
була порушена кримінальна справа , вищезазначені договори та акти були підписані посадовими
особами , які на час підписання займали певні посади в НАК „Нафтогаз України”
та ТОВ „ Юридичне бюро” , однак при цьому
кримінальна справа порушена
по факту , а не відносно певних осіб , що є неприпустимим з точки зору закону.

Оскільки,
судом встановлено, що на момент порушення кримінальної справи за ознаками злочинів , передбачених ч.2 ст. 364 , ч.2 366 КК
України були відсутні законні приводи та
підстави для її порушення, передбачені ст.94 КПК України, тому постанову про
порушення кримінальної справи від 20.12.2006
року слід скасувати та відмовити
в порушенні кримінальної справи за вказаними обставинами за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366
КК України.

Таким
чином, суд приходить до висновку , що
скарга підлягає задоволенню.

На
підставі викладеного , керуючись ст. ст.9, 29, 55, 63, 123 Конституції України
, ст.5 Європейської конвенції про захист прав і
основних свобод людини , Рішенням
Конституційного Суду України від 30.01.2003 року
№1-12/2003 , ст. ст. 236, 236-7, 236-8 КПК України, суд ,
-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову старшого
прокурора відділу нагляду за додержанням законів при здійсненні
економічної та інвестиційної діяльності
Генеральної прокуратури
України Янович С.В. про порушення кримінальної справи
від 20.12.2006 року за ознаками злочинів , передбачених ч.2 ст. 364 , ч.2 ст. 366 КК України - скасувати.

В порушенні кримінальної справи
за ознаками злочинів , передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК
України - відмовити.

На постанову суду може бути подана
апеляція до Апеляційного суду м. Києва протягом семи діб.

СУДДЯ :