АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 грудня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000009 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,не судимого, громадянина України,уродженця Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , за ст.367 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України та йому призначене покарання у виді штрафу в розмірі 5тисяч 100 гривень з позбавлення права обіймати керівні посади строком на один рік.

Строк додаткового покарання обчислено з дня набрання вироком законної сили.Вирішена доля речових доказів.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 із проханням скасувати вирок та закрити провадження за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Апелянт посилався на те, що комунальне підприємство КЖРЕП-6 не є органом,який уповноважений здійснювати реєстрацію(зняття з реєстрації) місця проживання особи.Також вважає,що не є суб`єктом цього злочину,оскільки його службовими обов`язками як керівника КЖРЕП-6 не передбачено зобов`язань по забезпеченню житлових прав дітей.Твердить,що права неповнолітніх не порушені,оскільки вони набули права на проживання у помешканні особи,яка здійснює над неповнолітніми дітьми опіку та призначена опікуном.

Провадження №11-кп/794/96/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст.367 ч.1 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді,доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу,однак подав до апеляційного суду заяву про застосування вимог Закону України`Про амністію у 2014 році»,доводи прокурора,яка вважає,що про відсутні підстави для скасування чи зміни вироку,однак не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі акту амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає,при цьому заява обвинуваченого про. застосування відносно нього акту амністії є обґрунтованою, виходячи з наступного.

Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він,займаючи згідно контракту посаду начальника комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №6, в силу чого будучи службовою особою,яка обіймає посаду,пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій,згідно трудового контракту №1355 від 01.01.2013 року(яким переукладені попередні трудові контракти) зобов`язаний здійснювати поточне(оперативне) керівництво підприємством, організовувати його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечувати виконання завдань підприємства, передбачених статутом підприємства та трудовим контрактом.

Відповідно до рішень виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.06.2012 та 26.06.2012 року,які були направлені на адресу КЖРЕП-6, за малолітніми ОСОБА_9 2010 року народження та ОСОБА_10 2008 року народження як дітьми,позбавленими батьківського піклування у зв`язку із відібранням їх від матері, ОСОБА_11 ,було закріплене право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 .Керівника КЖРЕП-6 визначено відповідальною особою за співпрацю із службою у справах дітей з питань захисту житлових прав малолітніх,що були зареєстровані за цією адресою.

Згідно листа служби у справах дітей Чернівецької міської ради (за №1/656),отриманого КЖРЕП-6 05.04.2013 року,було повідомлено цю установу про те, що ОСОБА_10 , 2008 року народження та ОСОБА_9 , 2010 року народження, які зареєстровані по АДРЕСА_2 , залишились без батьківського піклування та перебувають під опікою опікуна ОСОБА_12 , а тому згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації дітей позбавлених батьківського піклування, здійснюється за погодженням із органами опіки та піклування. Вказаний лист був керівником переданий паспортисту ОСОБА_13 для долучення до матеріалів ОСОБА_14 .

В подальшому, 05.11.2013, ОСОБА_7 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки, маючи при цьому реальну можливість та значний досвід роботи, не перевірив відсутність заборон на зняття осіб, в тому числі малолітніх дітей з реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , завірив печаткою КЖРЕП №6 подану ОСОБА_14 заяву установленого зразку про зняття з реєстрації місця проживання її разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_10 , 2008

року народження та ОСОБА_9 , 2010 року народження та засвідчив вказану заяву, як таку, що прийнята, документи перевірено, особистим рукописним підписом та гербовою печаткою підприємства.Як наслідок,малолітні діти були зняті із реєстрації за місцем проживання, що в подальшому заподіяло істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам малолітніх ОСОБА_10 , 2008 року народження та ОСОБА_9 , 2010 року народження, оскільки після зняття з реєстрації за місцем проживання по АДРЕСА_2 зазначена квартира продана 18.11.2013 року ОСОБА_14 .Отже,малолітні діти були позбавлені права на користування житлом, гарантованого п.3 ч.2 ст. 71 Житлового кодексу України, ч. 3 ст. 25 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ст. 32 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».Тим самим, ОСОБА_7 вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян(малолітніх дітей)

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним,обгрунтованим і вмотивованим,тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права,на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,які підтверджені доказами,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору їх належності,допустимості,достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Судова колегія вважає,що таких вимог закону суд першої інстанції дотримався у повній мірі.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян(малолітніх дітей),відповідають фактичним обставинам провадження,підтверджені сукупністю доказів,які безпосередньо досліджені судом та таким надана правильна оцінка.

При цьому апеляційний суд виходить із наступного.

Не визнаючи винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_7 у районному та апеляційному суді показав,що не вважає себе особою,відповідальною за дотримання житлових прав неповнолітніх,оскільки таке не передбачене його контрактом.Заяву на зняття з реєстрації ОСОБА_11 та її малолітніх дітей,підписав та завірив печаткою,оскільки довіряв тому,що паспортистом були перевірені усі необхідні для цього документи.Окрім того,подав до апеляційного суду заяву про застосування відносно нього акту амністії.

Позиція обвинуваченого та доводи поданої ним апеляційної скарги спростовуються наступним.

Із показань допитаного районним судом свідка ОСОБА_13 -паспортиста КЖРЕП-6 встановлено,що 05.04.2013 року на адресу КЖРЕП-6 надійшов лист із служби у справах дітей про заборону зняття з реєстрації місця проживання малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,зареєстрованих за адресою у АДРЕСА_2 без погодження із органами опіки та піклування. Зазначений лист нею особисто був прикріплений до картки форми 16 ,оформленої на ОСОБА_15 .Станом на 05.11.2013 року свідок перебувала у відпустці,а її обов`язки виконувала бухгалтер ОСОБА_16 . Повернувшись із відпустки,дізналась,що ОСОБА_17 разом із дітьми знята із реєстрації ,а квартира продана.
Свідок ОСОБА_16 у районному суді показала,що згідно наказу керівника виконувала обов`язки паспортиста КЖРЕП-6 та у листопаді 2013 року підготувала пакет документів на підпис начальнику КЖРЕП-6 ОСОБА_7 про зняття із реєстрації у АДРЕСА_2 ОСОБА_14 із неповнолітніми дітьми.Заяву ОСОБА_11 про зняття із реєстрації ОСОБА_7 підписав та посвідчив печаткою.Листа із служби у справах дітей,закріпленого за формою 16,вона не бачила.
Відповідно до розпорядження Чернівецького міського голови №126-к від 05.03.2008 року та трудового контракту №811 від 05.03.2008 року ОСОБА_7 призначений начальником КЖРЕП-6 (т.1 а.с.105-108)
У подальшому такий контракт був переукладений із продовженням терміну його дії (т.1 а.с.109-123-трудові контракти №841 від 01.01.2009,№1269 від 01.01.2012,№1355 від 01.01.2013,№1464 від 01.04.2014 року)
Згідно умов трудового договору №1355 від 01.01.2013 року(а.с.117-119 т.1),чинного на момент скоєння дій,за які ОСОБА_7 визнаний винуватим,начальник КЖРЕП-6 зобов`язаний здійснювати поточне керівництво підприємством,організовувати його виробничо-господарську,соціально-побутову та іншу діяльність.,отже є службовою особою підприємства,яка виконує організаційно-розпорядчі функції.
Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.02.2009 року, гр.-ці ОСОБА_11 належала квартира АДРЕСА_3 (т.1 а.с.50)
Згідно даних,що містяться у формах 16,17 КЖРЕП-6 , ОСОБА_11 була зареєстрована у цьому житлі разом із малолітніми дітьми ОСОБА_10 ,2008 року народження та ОСОБА_9 ,2010 року народження(т.1 а.с.56,151)
Відповідно до рішення Шевченківського районного суду від 03.05.2012 року малолітні діти були відібрані від матері ОСОБА_14 ,а рішенням цього ж суду від 01.08.2013 року ОСОБА_11 була позбавлена батьківських прав відносно дітей(т.1 а.с.24-28)

Рішеннями виконавчого комітету Чернівецької міської ради №388/12 від 12.06.2012 року та 416/13 від 26.06.2012 року за ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ,які залишились без батьківського піклування,було закріплене право користування житловим примішенням за адресою у АДРЕСА_2 Керівника КЖРЕП-6 відповідно до п.1.3 рішень визначено відповідальною особою за співпрацю зі службою у справах дітей з питань забезпечення захисту житлових прав малолітніх дітей,зареєстрованих у зазначеній вище квартирі,що знаходиться на території підприємства.(т.1 а.с.33-35)
Вказані вище рішення виконавчого комітету були направлені для виконання на адресу КЖРЕП-6 згідно супровідних листів №1/1139 від 15.06.2012 року,№1/1449 від 15.08.2012 року(т.1 а.с.36-37) та підприємством отримані відповідно 18.06.2012 та 23.08.2012 ,про що свідчать записи у журналі реєстрації вхідної кореспонденції КЖРЕП-6,відповідно, за №№153 та 185,досліджені у апеляційному суді.
Відповідно до п.2.1 трудового контракту №1355 від 01.01.2013 року,укладеного між секретарем Чернівецької міської ради та ОСОБА_7 на строк до 31.03.2014 року,керівник КЖРЕП-6 у своїй діяльності керується,в тому числі, рішеннями Чернівецької міської ради і її виконавчого комітету, розпорядженнями Чернівецького міського голови, іншими нормативно-правовими актами та документами розпорядчого характеру (т.1 а.п. 117-119).
Отже, твердження апелянта про те,що дотримання та захист житлових прав неповнолітніх не передбачені його службовими обов`язками,судова колегія вважає неспроможними.
У відповідності із листом служби у справах дітей №1/656 від 03.04.2013 року ,отриманого КЖРЕП-6 (про що свідчить запис за №116 у журналі реєстрації вхідної кореспонденції,досліджений апеляційним судом),вказане підприємство було повідомлене про необхідність отримання погодження органу опіки та піклування у випадку зняття із реєстрації місця проживання малолітніх ОСОБА_20 та ОСОБА_21 за адресою у АДРЕСА_2 .(т.1 а.с.151-152)
Оригінал цього листа був наявний у КЖРЕП-6 ,оскільки був вилучений слідчим на підприємстві разом із оригіналом форми 16 на ім.»я ОСОБА_15 у присутності начальника КЖРЕП-6 ОСОБА_7 згідно ухвали слідчого судді від 18.06.2014 року та протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21.06.2014 року.(т.1 а.с.147-150).
Отже,при сумлінному ставленні до виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_7 мав реальну можливість перевірити та встановити наявність заборони на вчинення дій щодо зняття з реєстрації місця проживання малолітніх ОСОБА_17 без дозволу органу опіки та піклування.
Як вбачається із договору купівлі-продажу від 18.11.2013 року, ОСОБА_14 здійснила продаж кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_22 (т.1 а.с.143-144)

Із показань допитаних у суді першої інстанції свідків-нотаріуса ОСОБА_23 та покупця ОСОБА_22 при укладенні договору ОСОБА_14 подала правовстановлюючі документи на житло та довідку про те,що у зазначеній вище квартирі ніхто не зареєстрований.Даних про те,що при знятті із реєстрації порушені права неповнолітніх дітей,не було.
Отже,судова колегія вважає правильними висновки суду про те,що ОСОБА_7 як службова особа КЖРЕП_6 , неналежно виконав свої службові обов`язки внаслідок несумлінного ставлення до них,оскільки,підписуючи заяву ОСОБА_11 про зняття з реєстрації місця проживання її та малолітніх дітей,не перевірив відсутність заборон на вчинення таких дій,хоча мав для цього реальну можливість та значний досвід роботи.Як наслідок,законним інтересам малолітніх дітей була заподіяна істотна шкода через порушення їх житлових прав,оскільки після зняття з реєстрації місця проживання малолітніх квартира була продана ОСОБА_14 .

За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для скасування вироку суду першої інстанції та задоволення поданої обвинуваченим апеляційної скарги,оскільки винуватість ОСОБА_7 доведена належними і допустимими доказами і таким суд надав правильну юридичну оцінку
Покарання,призначене ОСОБА_7 районним судом,відповідає вимогам ст.65 КК України.
Разом із тим ,колегія вважає обґрунтованою подану обвинуваченим до апеляційного суду заяву про застосування відносно нього вимог Закону України «Про амністію у 2014 році».
Встановлено,що ОСОБА_7 є інвалідом 3 групи (т.2 а.с.32-33),кримінальне правопорушення,передбачене ст.367 ч.1 КК України, скоєне ним з необережності до набрання чинності Законом України`Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року Отже,обвинувачений є суб`єктом застосування цього акту амністії згідно п.1»г» ,тому підлягає звільненню від відбування основного та додаткового покарання,призначеного вироком суду першої інстанції(п.13 Закону України`Про амністію у 2014 році»

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України,Законом України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення,а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 грудня 2014 року- без змін.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання,призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 грудня 2014 року на підставі ст.1 п.»г» Закону України «Про амністію у 2014 році»

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3