Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3.,
при секретарі ОСОБА_4.,
за участю прокурора ОСОБА_5.,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6,

громадянина України,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі з уточненнями захисник засудженого порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2014 року ОСОБА_6засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він, 28 червня 2013 року, близько 13 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_1, за місцем свого мешкання, відчинив двері квартири, де на порозі стояв ОСОБА_7 з невідомою для нього особою (ОСОБА_8, засудженим за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 14 серпня 2013 року). ОСОБА_7, увійшовши до квартири, де мешкає ОСОБА_6, намагався з'ясувати обставини побиття співмешканки ОСОБА_6- ОСОБА_9, що було пов'язано з його зустрічами з донькою ОСОБА_9 - ОСОБА_10. Надалі ОСОБА_6, діючи умисно, під час конфлікту з ОСОБА_7 наніс йому удари руками та ногами по тілу, чим заподіяв тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_7, втративши свідомість, впав та перестав рухатися. ОСОБА_6, переконавшись, що ОСОБА_7 не рухається та загрози йому не становить, вибіг з квартири з метою пошуку своїх близьких, так як вважав, що їм загрожує небезпека від іншої особи, яка приходила разом з ОСОБА_7, проте не знайшовши їх, повернувся до своєї квартири, де ОСОБА_7 вже прийшов до тями. Між ними знову розпочалася бійка, в ході якої ОСОБА_6 наніс чисельні удари ОСОБА_7, спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких останній знову втратив свідомість. Надалі ОСОБА_6, взявши під руки ОСОБА_7, який був без свідомості, витягнув його з вищевказаної квартири до ліфту, яким спустив його до першого поверху. Там ОСОБА_6 витягнув його сходами під під'їзд №2 та продовжив наносити удари ногами та руками по життєво важливому органу - по голові, а також множинні удари по кінцівках та тулубу, в той час, як ОСОБА_7 лежав нерухомим на бетонній плиті. Згідно з висновком експерта № 510 від 14 серпня 2013 року ОСОБА_6 умисно заподіяв ОСОБА_7 легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які спричинили смерть останнього.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 29 липня 2014 року вирок місцевого суду залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора, засудженого та його захисника залишено без задоволення.

Захисник засудженого, обґрунтовуючи прохання про скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій та необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення кримінального процесуального закону. Зазначає про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України, вказує про існування обставин, встановлених під час судового розгляду провадження, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_6 ознак необхідної оборони. Стверджує про те, що оскільки ОСОБА_8 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 14 серпня 2013 року за ч. 4 ст. 296 КК України, тобто по взаємопов'язаному кримінальному провадженню, де ОСОБА_6 є потерпілим, то останній щодо ОСОБА_7 діяв в стані необхідної оборони (ст.36 КК України) або принаймні з перевищенням меж необхідної оборони (ст.124 КК України). Окрім того, на думку захисника, висновки судів містять істотні суперечності, показання свідків викладені неповно, висновки судів щодо письмових доказів суперечать поясненням експертів щодо механізму утворення тілесних ушкоджень, суди дійшли помилкового висновку про нанесення тілесних ушкоджень біля під'їзду будинку. Вважає, що тілесні ушкодження, завдані потерпілому біля під'їзду будинку, могли бути легкими або середньої тяжкості. Вважає, що суди необґрунтовано визнали допустимим доказом протокол слідчого експерименту від 16 липня 2013 року, не давши йому належної правової оцінки, оскільки його зміст суперечить показанням засудженого, даними в судовому засіданні, який заперечив факт тимчасового залишення квартири під час бійки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на заперечення доводів касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.438 КПК однією з підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи у суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст.419 КПК в ухвалі суду апеляційної інстанції, при залишенні апеляційної скарги без задоволення, мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. На виконання цієї вимоги в ухвалі слід проаналізувати, співставивши з наявними у справі та додатково поданими матеріалами, всі наведені в апеляції доводи і дати на кожен із них вичерпну відповідь.

У провадженні щодо ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції зазначену вимогу закону повною мірою не виконав.

Захисник ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на матеріали кримінального провадження, докладно обґрунтував думку про незаконність вироку, у тому числі, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Захисник зазначив, що суд не повною мірою з'ясував ці обставини та не перевірив доводи щодо недоведеності вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки останній діяв у стані необхідної оборони.

Проте апеляційний суд, залишаючи апеляцію захисника без задоволення, не навів в ухвалі переконливих аргументів правильності застосування судом першої інстанції кримінального закону з врахуванням установлених фактичних обставин цієї справи та фактичних обставин, зазначених в обвинувальному вироку щодо ОСОБА_8, який, під час конфлікту між потерпілим та засудженим, здійснив постріл в обличчя останнього.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції неможливо визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Під час цього розгляду апеляційний суд має ретельно дослідити зібрані у провадженні докази й дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, а також перевірити усі наведені в апеляційних та касаційній скаргах доводи та з урахуванням усіх обставин справи ухвалити одне з рішень, передбачених ст.407 КПК України.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_12 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 29 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3