ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Провадження за касаційною скаргою № 5-8204ск14 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2015 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 9 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року,
У касаційній скарзі засудженим та його захисником викладено вимогу про скасування вказаних судових рішень та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв'язку із зміною обстановки. Мотивують своє прохання тим, що оскільки внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР було здійснено на підставі заяви представника ПАТ «ІМЕКСБАНК» та хвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2014 року змінено кредитора в кредитному договорі з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на ТОВ «АВ метал груп», яке претензій фінансового характеру до ПФ «Нітал» не заявляло, тому вчинене засудженим діяння не є суспільно небезпечним. Також вказують на те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має позитивні характеристики, прийняв всі міри для відшкодування спричинених збитків, та те, що ліквідаційна процедура щодо ПФ «Нітал» у зв'язку із визнанням її банкрутом закінчена, що також свідчить про зміну обстановки та тягне за собою втрату суспільної небезпеки вчиненого. Таким чином, суди мали можливість і правові підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України.
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

9 липня 2014 року визнано винним і засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 388 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він обіймаючи посаду директора ПФ «Нітал», будучи службовою особою,

30 серпня 2007 року уклав кредитний договір з ПАТ «ІМЕКСБАНК», для забезпечення взятих зобов'язань щодо повернення кредиту уклав договір іпотеки від 3 вересня 2007 року, а також договори застави від 27 вересня 2007 року та від 28 листопада 2008 року. На підставі вказаних договорів було описане нерухоме та рухоме майно ПФ «Нітал» та передано

ОСОБА_4 на зберігання. В подальшому, 3 квітня 2013 року була виявлена нестача вказаного майна на загальну суму 2 057 607,83 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, додані до неї копії судових рішень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та витребуванні матеріалів кримінального провадження, що є підставою, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, для відмови у відкритті провадження.

Висновки суду про винність ОСОБА_4 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 388 КК України у касаційній скарзі не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Доводи засудженого та його захисника у касаційній скарзі про те, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 втратило суспільну небезпечність, є необґрунтованими.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, тобто у відчуженні майна, яке описано, здійснене особою, якій це майно ввірене, визнав повністю.

За змістом ухвали апеляційного суду вбачається, що доводи про застосування до засудженого ОСОБА_4 положень ст. 48 КК України, які аналогічні доводам викладеним у касаційній скарзі, вже були предметом дослідження та їм дано належну оцінку в ухвалі апеляційного суду.

Так, залишаючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції зазначено, що твердження захисника про те, що діяння вчинене ОСОБА_4 втратило суспільну небезпечність, оскільки ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2014 року замінено кредитора в кредитному договорі, за яким боржником є ПФ «Нітал», з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на ТОВ «АВ метал груп», яким претензій до ПФ «Нітал» щодо відчуження майна не заявлялось, є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною. Для застосування положень вказаної статті, суд повинен встановити, що після вчинення певного злочину невеликої чи середньої тяжкості обстановка вчинення злочину змінилася таким чином, що раніше вчинене діяння вже не може розглядатись як суспільно небезпечне.

Таким чином, зміна кредитора в кредитному договорі, не свідчить про істотну зміну зовнішньої обстановки і те, що скоєний засудженим

ОСОБА_4 злочин втратив суспільну небезпечність.

Крім того, не може свідчити про зміну обстановки та про те, що діяння не є суспільно небезпечним, відкриття та закінчення ліквідаційної процедури щодо ПФ «Нітал» у зв'язку з визнанням фірми банкрутом.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає вимогам статей

50, 52, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_4, попередження вчинення ним нових злочинів і є відповідним скоєному.

Суд при обранні виду і розміру покарання виходив з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і відповідно до положень ст. 65 КК України взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також врахував його обставини та наслідки.

Як пом'якшуючу вину покарання ОСОБА_4, суд визнав щире каяття засудженого у вчиненому. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули скасування чи зміну судових рішень, судами у кримінальному провадженні не допущено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 9 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ __________________ ________________

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8