Справа №: 1-118/2012
Провадження №: 1/906/79/12
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2012 року селище Вигода

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Вигода Долинського району Івано-Франківської області кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Новоселиця Долинського району Івано-Франківської області, який проживає в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого -

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 172 ч.2, 366 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 грубо порушив законодавство про працю, вчинене щодо матерів, які мають дітей віком до чотирнадцяти років; вчинив службове підроблення, тобто будучи службовою особою, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.

Злочини скоєно при наступних обставинах.

ОСОБА_4 , будучи фізичною особою-підприємцем, відповідно до кодексу Законів про працю України та Наказу Міністерства праці та соціальної політики № 260 від 08.06.2001 року „Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою", як суб`єкт підприємницької діяльності, який використовує найману працю, зобов`язаний укласти з працівником в письмовій формі трудовий договір, зареєструвати цей договір в державній службі зайнятості за місцем свого проживання та на підставі цього внести відповідні записи до трудової книжки працівника.

В порушення вимог ст.ст. 43, 46 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 24-1, 26, 48 Кодексу законів про працю України, наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 року „Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, приватний підприємець ОСОБА_4 працевлаштував працевлаштував у себе в магазині, який знаходиться в АДРЕСА_2 відповідно громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які мають дітей віком до 14 років, без укладення з ними трудових угод, не зареєструвавши ці угоди в Долинському районному центрі зайнятості та не вніс про працевлаштування записи до їхніх трудових книжок і заробітну плату виплачував їм без відомості, не подаючи при цьому відповідні дані в державні контролюючі органи, чим фактично позбавив працівників права на соціальний захист, тобто грубо порушив законодавство про працю, конституційні права вищевказаних громадян.

Таким чином, без відповідної реєстрації, тобто неофіційно, у підприємця ОСОБА_4 працювали: громадянка ОСОБА_5 - з середини березня 2010 року до 08 травня 2012 року, а громадянка ОСОБА_6 - з 16 травня 2011 року до 08 травня 2012 року.

Крім того, підприємець ОСОБА_4 , маючи найманих працівників та внаслідок цього будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та дміністративно-господарськими обов`язками, складав звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб, суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України форми № Д4 за березень-грудень 2010 року, січень-грудень 2011 року, січень-березень 2012 року, звіти - податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку форми 1-ДФ за 1-ІV квартал 2010 року, за 1-ІV квартал 2011 року та за І квартал 2012 року, в яких вносив завідомо неправдиву інформацію відносно кількості найманих працівників, середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за звітні періоди, а також відносно сум нарахованого і виплаченого доходу працівникам, фактичних витрат на оплату праці. Зазначені вище документи ОСОБА_4 підписував, звіти форми 1-ДФ подавав у Долинську об`єднану державну податкову інспекцію, а звіти форми № Д4 подавав в управління Пенсійного фонду України в Долинському районі.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства злочинів, вказавши, що з 2007 року він зареєстрований як підприємець. АДРЕСА_2 він орендує приміщення під магазин " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", де здійснює торгівлю. Магазин працює з 2010 року. На даний час він вже офіційно працевлаштував обох працівників, що працювали в нього без оформлення трудових відносин. Відносно працевлаштування в нього ОСОБА_5 пояснив, що справді з березня 2010 року і до 08 травня 2012 року остання у нього працювала в магазині продавцем неофіційно, тобто він з нею трудового договору не укладав. Приймав її на роботу він. На даний час ОСОБА_5 офіційно оформлена згідно трудового договору від 08.05.2012 року.

Також у магазині неофіційно з 16 травня 2011 року і до 08 травня 2012 року працювала ОСОБА_6 , якій, як і ОСОБА_5 , він виплачував заробітну плату неофіційно, за її отримання останні не розписувались. ОСОБА_5 отримувала з березня до грудня 2010 року по 300 гривень щомісячно, з січн.

У магазині офіційно працюють ОСОБА_7 з і ОСОБА_8 .. За 2010-2012 роки складав звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України форми № Д4 і подавав в Управління ПФУ в Долинському районі. Зокрема, він складав звіти за березень-грудень 2010 року, січень-грудень 2011 року, січень-березень 2012 року. Також, він складав і подавав в Долинську оДПІ звіти-податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку форми 1-ДФ за І-ІV квартали 2010 року, за І-ІV квартали 2011 року та за І квартал 2012 року, в яких вносив неправдиву інформацію відносно кількості найманих працівників, середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за звітні періоди, а також відносно сум нарахованого і виплаченого доходу працівникам, фактичних витрат на оплату праці. Неправдиві інформацію вносив по тій причині, що не працевлаштував громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_5 офіційно.

На даний час він уклав з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 трудові угоди, зареєстрував ці угоди відповідно до вимог чинного законодавства, відшкодував завдані державним інтересам та потерпілим збитки.

Кається у вчиненому, просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

За клопотанням підсудного суд визнає недоцільним проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду проти цього не заперечують, підсудний визнає свою вину, його показання відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, просить суд не допитувати потерпілих та свідків по даній справі і не досліджувати інші докази, його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину підсудного у вчиненні злочинів, правильною кваліфікацію його дій:

- за ст. 172 ч.2 КК України, оскільки він грубо порушив законодавство про працю, вчинивши ці дії щодо матерів, які мають дітей віком до чотирнадцяти років; вчинив службове підроблення, тобто будучи службовою особою, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості;

- за ст.366 ч.1 КК України, оскільки він вчинив службове підроблення, тобто будучи службовою особою, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.

В ході судового розгляду даної кримінальної справи підсудний ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, оскільки він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину і усунув заподіяну ним шкоду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає за можливим клопотання підсудного задовольнити, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, тобто у зв`язку з дійовим каяттям, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.45 Кримінального кодексу України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані злочином збитки або усунула заподіяну шкоду.

Підсудний ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, усунув заподіяну злочином шкоду, просить закрити кримінальну справу за даною нереабілітуючою підставою, тому суд вважає за можливим звільнити його від кримінальної відповідальності у відповідності до вимог ст.45 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.45 Кримінального кодексу України, ст. ст.7-2, 273, 282 Кримінально-процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям; кримінальну справу відносно нього за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.172 ч.2, 366 ч.1 Кримінального кодексу України - закрити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 підписку про невиїзд скасувати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи діб з дня її винесення через Долинський районний суд.

Суддя: