АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/413/15 Справа № 711/2370/15-к Категорія: ст.81 КК України; ст.ст. 537, 539КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Черкаської виправної колонії (№62) про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів, Черкаської області, громадянина України, освіта неповна середня,

засудженого 13.08.2013 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 321, ст. 69, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.07.2014 року на підставі ст.. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» наполовину скорочено не відбуту частину покарання,

в с т а н о в и л а :
Адміністрація Черкаської виправної колонії (№62) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 у зв`язку із тим, що останній за час відбуття покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, до праці не залучався, стягнень та заохочень не має.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.03.2015 року відмовлено у задоволенні подання Черкаської виправної колонії (№62) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 з тих підстав, що доводи подання не дають правових підстав для звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить винести рішення про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково. Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 мотивує тим, що судом першої інстанції не взято уваги ряд його тяжких захворювань, які перешкоджають йому працювати в установі виконання покарань, наявність позитивної характеристики, а також те, він своєю сумлінною працею та доброю поведінкою довів те, що він став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора який просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними, вивчивши матеріали подання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, під сумлінною поведінкою необхідно розуміти не тільки пасивну форму поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, а й активна його участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, позитивна поведінка у побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та постійну свідому участь у суспільно корисній праці, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи та інше.

Таким чином висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання про умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, висновок суду про те, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання не довів своєю поведінкою та своїм ставленням до праці, що він став на шлях виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення є обґрунтованим.

Оскільки, як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_7 відбуваючи покарання в Черкаській ВК № 62 допускав порушення режиму відбування покарання, не був працевлаштований, хоча згідно медичної довідки від 29.01.2015 року виданої начальником МСЧ ЧВК № 62 є працездатною особою, що свідчить про те, що засуджений на протязі всього періоду відбування покарання не довів своє виправлення, яке б давало підстави для задоволення вказаного подання, при цьому слід зауважити, що наявність лише одного заохочення, позитивної характеристики та ряду хвороб не є безумовними підставами для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Оскільки вищевказані обставини, в сукупності свідчать, що засуджений сумлінною поведінкою не довів своє виправлення, колегія суддів, вважає вимоги апеляційної скарги засудженого безпідставними, а рішення суду першої інстанції таким, що слід залишити без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 419, КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Черкаської ВК 62 про умовно дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :