Справа № 11 -
ст. 187 ч. 3, ст. 186 ч. 2, 185 ч.
3, 263 ч. 1 КК України
Головуючий суду 1 інстанції суддя Богатирчук Г. А.
суду апеляційної інстанції суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2007 p.
Колегія суддів судової палати з кримінальних

справ
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого: Царюка
В.В.

Суддів: Войтовського
С. А., Гребенюк В.І.

за
участю прокурора Осіпенко
О.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 05 вересня 2007 року, яким

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця м.
Миколаєва, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, холостого,
не працюючого,

проживаючого по АДРЕСА_1раніше судимого:

1)
0207.1998 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст.
142 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2)
08.06.2000 року Херсонським обласним судом за ст.
ст. 142ч. 2, 42 ч. 1 КК
України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 31.07.2001 року за постановою
Арбузинського райсуду Миколаївської області від 30.07.2001 року на підставі ст. 8
Закону України «Про амністію» із заміною не відбутого строку 2 років 6 місяців
18 днів - на умовне засудження;

3)
17.12.2003 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за
ст. ст. 185 ч.3,
71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 05.05.2006 року за постановою
Олександрівського райсуду
Кіровоградської області від 05.05.2006 року на підставі ст. 81
УК України умовно -
достроково на 1 рік 5 місяців 23дні;-

- засуджено:

- за ч. 3 ст. 187 КК України на 7
років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частини особисто йому належного
майна;

·
за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

·
за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

·
за ч. 1 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді
позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією 1/2 частини особисто йому
належного майна.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднана невідбута
частина покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2003 року і остаточно
визначено до відбування 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2
частини особисто йому належного майна.

Строк
покарання ОСОБА_1 обчислено з 16.09.2006 року.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1:

· на
користь ОСОБА_2 -1766 грн.; на користь ОСОБА_3 -675 грн.; на користь ОСОБА_4 -
16080 грн.;

· на
користь НД КЕЦ при УМВС України в Миколаївській області (р/р 0016 ОУ
НБУ МФО 8260) - 13211 грн. 85 коп.3а проведення дактилоскопічної експертизи від
18.10.2000 року і 211 грн. 41 коп. за проведення балістичної експертизи № 1738
від 26.09.2006 року.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він 19 серпня 2006 року близько 02.00
години ночі, перебуваючи у стані
алкогольною сп'яніння біля АДРЕСА_2із застосуванням не небезпечного для життя і
здоров'я потерпілого ОСОБА_3. насильства,
що виразилося в нанесенні останньому ударів в область обличчя, від яких той впав, повторно відкрито викрав мобільний телефон
«Сименс - СХ-70» вартістю 650 грн., із
стартовим пакетом оператора мобільного зв'язку «Білайн» вартістю 25 грн., спричинивши потерпілому шкоду на суму 675
грн.

03 вересня 2006
року близько 24.00 години ОСОБА_1 перебуваючи у нетверезому стані на сходовому
майданчику 5-го поверху АДРЕСА_3

напав на громадянина ОСОБА_4 і,
застосувавши небезпечне для життя і здоров'я потерпілого
насильство, яке виразилося в
неодноразовому нанесенні останньому ударів в область обличчя, а після того,
як той впав, ногами в область
тулуба, поки той не знепритомнів, і викрав з його кишені З ключа від квартири
вартістю 10 грн. кожен. За допомогою даних ключів проник в квартиру № 21 на 4 -
му поверсі в тому ж під'їзді того ж будинку,
звідки викрав належне потерпілому майно: 3000 доларом США; 900 грн.;
срібний перстень у вигляді печатки,
вартістю 100 грн.; ніж в чохлі зеленого кольору вартістю 30 грн.;
годинник марки «Слава» вартістю 380 грн. В результаті вчиненого розбійного нападу
ОСОБА_1 заволодів майном потерпілого на суму 16590 грн.

15
вересня 2006 року близько 23.00 години ОСОБА_1 у стані
алкогольного сп'яніння біля ринку в районі площі Перемоги м. Миколаєва напав на гр. ОСОБА_5, підійшовши до нього ззаду, і,
застосувавши небезпечне для життя
і здоров'я потерпілого фізичне насильство,
що виразилося в нанесенні потерпілому удару рукою область голови, від якого той впав на землю і знепритомнів, заволодів належним останньому мобільним
телефоном «Нокія - 6020» вартістю 680 грн. із стартовим пакетом «Кшвстар»
вартістю 25 грн., заподіявши ОСОБА_5.
матеріальний збиток на суму 705 грн.

16
вересня 2006 року близько 01.00 години ночі ОСОБА_1, у стані алкогольного сп'яніння,
діючи повторно, шляхом розбиття
шибки балкона проник через вікно в АДРЕСА_4,
звідки викрав належне гр. ОСОБА_2 майно на суму 5304 грн.: дві чоловічі
куртки вартістю 300 грн. кожна; чоловічу курточку вартістю 900 грн.; 700
доларів США, що в перерахунку складає
3535 грн.; праску «Філіпс» вартістю 269 грн.

Крім того, ОСОБА_1,
не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння і зберігання вогнепальної зброї, у не встановленому слідством місці у не
встановлений час у не встановленої особи придбав гладкоствольний дульнозарядний
шомпольний пістолет з діаметром каналу ствола 10 мм. із ґнотовим

запаленням, виготовлений саморобним способом, справний та придатний до здійснення
пострілів, який є вогнепальною зброєю, і переніс його до місця свого тимчасового
мешкання за адресою АДРЕСА_1, і став зберігати.
16 вересня 2000 року даний саморобний пістолет був виданий працівникам міліції
громадянкою ОСОБА_6. , що проживає у
вказаний квартирі.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок скасувати в частині його засудження
за ч. 1 ст. 263 КК України. Заперечує придбання та
зберігання вогнепальної зброї. Вважає судовий розгляд в цій частині однобічним
та необєктивним. Посилається на
фальсифікацію кримінальної справи, на
застосування до його співмешканки ОСОБА_6
незаконних методів слідства - психологічного впливу, внаслідок чого нею була добровільно видана
зазначена зброя, і твердить, що зазначений пістолет йому підкинули
працівники міліції під час обшуку за його місцем проживання. Також посилається
на не взяття судом до уваги пояснень ОСОБА_6
та неврахування судом при призначенні покарання ряду пом'якшуючих
покарання обставин, без зазначення, яких саме.

Вирок в
частині його засудження за ст. ст.
187 ч.3, ст. 186 ч. 2,
185 ч.3 КК України засудженим не оскаржується.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора *** про
залишення вироку без зміни, вивчивши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає її не підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

Суд
вірно встановив фактичні обставини вчинених ОСОБА_1 злочинів, вчинення трьох з яких ним не оскаржується.

Як
встановлено матеріалами справи, органами
досудового слідства і судом дотримані вимоги
ст. 22 КПК України, спрямовані на встановлення об'єктивної істини
в справі.

Наведені у
вироку суду висновки про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
263 КК України за обставин, встановлених
судом, відповідають фактичним обставинам
справи, підтверджені дослідженими в
судовому засіданні і детально викладеними у вироку суду доказами.

Зокрема
винність ОСОБА_1 в придбання та зберігання вогнепальної зброї підтверджується
поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і
ОСОБА_8., даними протоколу виїмки, висновками експертиз тощо.

Так, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що
є співмешканкою ОСОБА_1 і
за час проживання з ним неодноразово бачила у нього
мобільні телефони різних марок. 16 вересня 2006 року він в нетверезому стані
приїхав до її друзів з грошима, праскою
і трьома куртками,

одна з яких була одягнена на ньому, і почав її бити. Вона пішла в міліцію для
вжиття заходів до ОСОБА_1, який там і
був затриманий, оскільки пішов за нею.
Під час проведення обшуку в квартирі,
яку вони наймали, були
знайдені розбитий мобільний
телефон та якийсь дерев'яний предмет, про походження якого вона не знає. А згідно
перевірених судом показань зазначеного свідка ОСОБА_6 , даних нею в ході досудового слідства
16.09.2006 року, при їх вселенні в
найману ними квартиру ніякого майна, що
належить господарям, окрім меблів, в ній не було, і що дерев'яний предмет вона видала
працівникам міліції разом з мобільні телефоном і іншим майном ОСОБА_1 (а.
с. 24).

Пояснення свідка ОСОБА_6
узгоджуються з перевіреними судом поясненнями свідків ОСОБА_9 і
ОСОБА_10, даними ними під час досудового
слідства 16.09.2006 року,

згідно яких вони були
понятими при добровільній видачі ОСОБА_6 речей,
які їй не належать, в тому числі
і пристрою кустарного виготовлення у вигляді дерев'яного бруска коричневого кольору
Г - образної форми
довжиною передньої частини 30 см.
, рукоятки - 10 см. ,
з вирізом в центральній частині, в якій поміщена металева трубка довжиною 30
см. з вирізом шириною 3 мм. , що скріплені нитками сірого кольору клейкою
стрічкою. ОСОБА_6 пояснила, що всі видані нею речі належать її знайомому
ОСОБА_1 (а. с. 25, 26).

Крім того, пояснення вищезазначених свідків (ОСОБА_6
, ОСОБА_9 і ОСОБА_10) узгоджуються з
даними протоколу виїмки від 16.09.2006 року,
згідно яких ОСОБА_6 добровільно
видала ряд речей (11 найменувань)

і в
тому числі і
пристрій кустарного виготовлення
у вигляді дерев'яного бруска коричневого кольору Г -
образної" форми довжиною
передньої частини 30 см.
, рукоятки -
10 см. , з вирізом
в центральній частині, в якій поміщена металева трубка довжиною 30 см. з вирізом шириною 3 мм. , що скріплені нитками сірого кольору клейкою

стрічкою (а.
с. 23).

Вищезазначений
пристрій, згідно даних висновку судово -
балістичної експертизи № 1738 від 26.09.2006 року, є вогнепальною зброєю - гладкоствольним
дульнозарядним (шомпольним) пістолетом з діаметром каналу ствола 10 мм. із гнотовим запаленням, виготовлений саморобним способом, який є справним та придатним для здійснення
пострілів (а с. 101-102).

Відповідно
до даних висновку судово - дактилоскопічної експертизи № 287 від 18.10.2006
року з чотирьох слідів папілярних узорів,
вилучених 16.09.2006 року під час огляду предмету, зовнішньо схожого на самопал, вилученого за місцем проживання ОСОБА_1 два
сліди не придатні для ідентифікації, а
два сліди папілярних узорів, придатні
для ідентифікації, залишені ОСОБА_11979
року народження (а. с. 46-51).

Таким
чином заперечення апелянта щодо його невинуватості у вчиненні зазначеного
злочину неспроможні і спростовані вищезазначеними доказами.

Приведеним
доказам в їх сукупності суд дав належну оцінку і обгрунтовано дійшов висновку
про винність засудженого ОСОБА_1 в придбанні та зберіганні вогнепальної
зброї, і його дії за цим епізодом судом
правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України.

Твердження
засудженого про застосування до його співмешканки недозволених методів слідства
- психологічного впливу, внаслідок чого
нею була добровільно видана зазначена зброя,
безпідставні, оскільки свідок
ОСОБА_6 була допитана в судовому
засіданні і не заявляла суду про застосування до неї психологічного або будь -
якого іншого впливу з боку працівників міліції (а. с. 249 - 250).

Зауважень
на протокол судового засідання від засудженого у встановленому законом порядку
не надходило, хоча, за його заявою від 07 вересня 2007 року, він був ознайомлений в повному об'ємі з матеріалами
кримінальної справи та протоколом судового засідання, згідно його власноруч написаних розписок від
04 жовтня 2007 року та 24 жовтня 2007 року (а. с. 350).

Крім
того, ця версія з'явилася у засудженого
під час апеляційного оскарження вироку,
а під час розгляду справи по суті судом першої інстанції, ОСОБА_1 стверджував, що недозволені методи слідства застосовувалися
саме до нього, в зв'язку з чим судом
була призначена перевірка, за
результатами якої прокуратурою Ленінського району м. Миколаєва 18 лютого 2007 року винесена

Постанова про
відмову в порушенні кримінальної справи відносно слідчого СВ Ленінського РВ ММУ
ОСОБА_11, оперативних уповноважених
Ленінського РВ ММУ ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ОСОБА_14, ОСОБА_15 та оперативного уповноваженого ВБНОН
Ленінського РВ ММУ ОСОБА_16. за ознаками злочинів, передбачених
ст. ст. 365,
371, 372, 373,
127 ч.3 КК України в зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочину на
підставі ст. 6 п. 2 КПК України (а. с. 280 - 282).

Посилання
апелянта на не взяття судом до уваги пояснень його співмешканки ОСОБА_6 неспроможні,
оскільки суд першої інстанції взяв до уваги пояснення зазначеного свідка
як в судовому засіданні, так і ті її
показання, які вона давала під час
досудового слідства.

Твердження
засудженого про те, що саморобний
пістолет йому підкинули працівники міліції голослівні і спростовуються
вищезазначеними даними про добровільну видачу співмешканкою ОСОБА_1
ОСОБА_6 його речей, в тому числі і зазначеного саморобного
пристрою (поясненнями свідків ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 і ОСОБА_8; заявою ОСОБА_6
про намір видати речі ОСОБА_1; даними протоколу виїмки); даними судово -
дактилоскопічної експертизи про наявність на цьому пристрої двох слідів
папілярних узорів, залишених саме
засудженим ОСОБА_1

Аналіз
матеріалів справи свідчить, що при
проведенні досудового слідства і при розгляді справи в суді першої інстанції не
допущено порушень вимог кримінально процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність
покладених в основу вироку суду доказів і висновків суду про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які він
засуджений.

З огляду
на вищевикладене, підстави для
скасування вироку в частині засудження ОСОБА_1 за ч. 1 ст.
263 КК України, як ним зазначено
в апеляції, відсутні.

Вирішуючи
питання про міру покарання ОСОБА_1,
суд, відповідно до вимог ст.
65, 66, 67 ЮС України, врахував характер і ступінь тяжкості вчинених
ним злочинів, дані про особу
засудженого, який є раніше неодноразово
судимим за корисливі злочини, за місцем
проживання характеризується посередньо,
дані злочини вчинив в період умовно - дострокового звільнення; обставину, що пом'якшує покарання - часткове визнання
ОСОБА_1 своєї вини; а також обтяжуючу його покарання обставину - вчинення
злочину в стані алкогольного сп'яніння.

За таких
обставин суд прийшов вірного висновку,
що його виправлення та перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції
від суспільства і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на певний
строк.

Призначене
йому покарання є справедливим і призначено в мінімальних межах ч.3 ст.
187, ч. 2 ст.
186, ч.3 ст.
185, ч. 1 ст.
263 КК України, а тому вважати
його надмірно суворим колегія суддів підстав не находить.

Покарання
за сукупністю злочинів судом призначено у відповідності з вимогами ст. 70
КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому вважати його надмірно суворим підстави
також відсутні.

Остаточне
покарання призначено згідно вимог
ст. 71 КК України і також є
справедливим. Підстав для його
пом'якшення колегія суддів також не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 05 вересня 2007 року відносно ОСОБА_1 - без змін.