Справа № 542/921/15-к
Провадження № 1-кп/542/100/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 року Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000295 від 19.06.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня технічна, працюючого електрогазозварником в ТОВ «Фармко», одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У період часу із 04.07.1987 року по 03.07.1989 року ОСОБА_4 проходив строкову службу у Збройних силах України, де отримав військову спеціальність старший механік приводних радіостанцій, після чого був звільнений у запас зі званням сержант. З 03.07.1989 року перебував на військовому обліку у запасі у Новосанжарського райвійськкомату Полтавської області.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та згідно Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607/2014 на території України оголошено часткову мобілізацію.
Військовозобов`язаного запасу солдата Збройних сил України ОСОБА_4 відповідно до військово-лікарської комісії від 03.04.2015 року було визнано придатним до військової служби. 06.02.2015 року ОСОБА_4 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних та проходження медичного огляду у зв`язку з призовом на військову службу під час часткової мобілізації на особливий період. До військового комісаріату останній у визначений час не прибув, про причину неприбуття не повідомив.
Проте, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією, та 03.04.2015 року останній у категоричній формі відмовився проходити службу у зв`язку з призовом на військову службу, та надав письмову заяву, в якій прямо відмовився від проходження медичного огляду та подальшого несення обов`язків військової служби під час часткової мобілізації, та 03.04.2015 року на ОСОБА_4 . Новосанжарським районним військкоматом було накладено адміністративне стягнення за ст. 210-1 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу.
06 липня 2015 року між прокурором прокуратури Новосанжарського району Полтавської області ОСОБА_3 , якій відповідно до статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Як встановлено з даної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинний понести ОСОБА_4 у виді 2-ох років позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Згідно вимог ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є: активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, думку обвинуваченого, який підтримав думку прокурора, адвоката, та вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, суд вважає за необхідне винести у провадженні вирок відносно ОСОБА_4 , яким затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України та санкції зазначеної статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 373, 374, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06 липня 2015 року по кримінальному провадженні № 0000295.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом випробувального строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу
Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1