Справа № 749/1485/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/312/2015
Категорія - ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000286 від 06 жовтня 2014 року за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої АДРЕСА_1 , незаміжньої, з професійно технічною освітою, непрацюючої, раніше судимої:

1) 27.02.2007 року Щорським районним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 15, ч.3 КК України до застосування заходів виховного характеру;

2) 04.07.2008 року Новозаводським pайонним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки (судимість не знята і непогашена);

3) 17.03.2010 року Щорським pайонним судом за ч. 3 ст. 185, сг.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; (судимість не знята і непогашена);

4) 12.09.2014 року апеляційним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

обвинуваченої за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшли апеляційні скарги першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 .

Перший заступник прокурора області просить вирок суду скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Чернігівської області від 12.09.2014 року у виді 2 років 10 місяців та остаточно призначити покарання - 3 роки 4 місяці позбавлення волі. В решті даний вирок залишити без змін.

Обвинувачена просить переглянути справу та застосувати відносно неї ст. 69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання, приєднано невідбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2014 року у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі, та призначено за сукупністю вироків остаточне покарання

у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 200 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові виграти за проведення судово-технічної експертизи документів в сумі 1965 грн. 60 коп. на користь держави.

Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, залишено попередній у виді тримання під вартою, та постановлено обчислювати строк відбування покарання з моменту її затримання, тобто з 02 жовтня 2014 року.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року, близько 21 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у с. Кучинівка, Щорського району, Чернігівської області, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таким чином діючи з прямим умислом, з метою протиправного заволодіння чужим майном повторно, шляхом зловживання довірою, прибула до домогосподарства ОСОБА_10 , що розташоване по АДРЕСА_2 цього населеного пункту, де реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння неналежними їй грошовими коштами, використовуючи сувенір у вигляді двох несправжніх грошових купюр номіналом 100 грн. та заздалегідь знаючи про їх цільове призначення, користуючись довірливими відносинами з потерпілим та не маючи в подальшому наміру повертати неналежне їй майно, запропонувала останньому обміняти ці купюри на крупніші грошові кошти, на що ОСОБА_10 , нічого не підозрюючи, передав ОСОБА_7 грошові кошти купюрою номіналом 200 грн і, таким чином, ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_10 на зазначену суму.

15 вересня 2014, близько 20 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у с. Кучинівка, Щорського району, Чернігівської області, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таким чином діючи з прямим умислом, з метою протиправного заволодіння чужим майном повторно, шляхом зловживання довірою, прибула до домогосподарства ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_3 цього населеного пункту, де реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння неналежними їй грошовими коштами, використовуючи сувенір у вигляді несправжньої грошової купюри номіналом 200 грн. та заздалегідь знаючи про її цільове призначення, користуючись довірливими відносинами з потерпілою та не маючи в подальшому наміру повертати неналежне їй майно, запропонувала останній обміняти цю купюру на менш дрібні грошові кошти, на що ОСОБА_9 , нічого не підозрюючи, передала ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 200 грн. купюрами номіналом по 100 та 50 грн. і, таким чином, ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 на зазначену суму.

Не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 прокурор вважає, що вирок Щорського районного суду Чернігівської області підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Зазначає, що вироком суду ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 6 місяців позбавлення волі, а відповідно до ч. 2 ст. 63 КК України позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років. Однак, судом, у порушення вказаної норми призначено покарання, яке не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачена зазначає, що вирок суду є необ`єктивний та занадто суворий, оскільки судом не було взято до уваги те, що вона повністю визнала вину в скоєному, щиро розкаялась та сприяла розкриттю злочину.

Заслухавши доповідача, обвинувачену, яка просила задовольнити її скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги та заперечував проти скарги обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А :

12 вересня 2014 року, близько 21 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у с. Кучинівка, Щорського району, Чернігівської області, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таким чином діючи з прямим умислом, з метою протиправного заволодіння чужого майна повторно, шляхом зловживання довірою, прибула до домогосподарства ОСОБА_10 , що розташоване по АДРЕСА_2 нього населеного пункту, де реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння неналежними їй грошовими коштами, використовуючи сувенір у вигляді двох несправжніх грошових купюр номіналом 100 грн. та заздалегідь знаючи про їх цільове призначення, користуючись довірливими відносинами з потерпілим та не маючи в подальшому наміру повертати неналежне їй майно, запропонувала останньому обміняти ці купюри на крупніші грошові кошти, на що ОСОБА_10 , нічого не підозрюючи, передав ОСОБА_7 грошові кошти купюрою номіналом 200 грн і, таким чином, ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_10 на зазначену суму.

15 вересня 2014, близько 20 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у с. Кучинівка, Щорського району, Чернігівської області, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таким чином діючи з прямим умислом, з метою протиправного заволодіння чужим майном повторно, шляхом зловживання довірою, прибула до домогосподарства ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_3 цього населеного пункту, де реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння неналежними їй грошовими коштами, використовуючи сувенір у вигляді несправжньої грошової купюри номіналом 200 грн. та заздалегідь знаючи про її цільове призначення, користуючись довірливими відносинами з потерпілою та не маючи в подальшому наміру повертати неналежне їй майно, запропонувала останній обміняти цю купюру на менш дрібні грошові кошти, на що ОСОБА_9 , нічого не підозрюючи, передала ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 200 грн. купюрами номіналом по 100 та 50 грн. і, таким чином, ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 на зазначену суму.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Сама обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину визнала повністю та докладно розповідала про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, підтверджуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції надана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Умисні дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіннях чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинених повторно.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, за місцем проживання характеризується негативно, врахував пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, яка його обтяжує, а саме, рецидив злочинів, і обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої лише в умовах ізоляції від суспільства, обравши міру покарання в межах санкції статті КК України, якою передбачено покарання за вчинений нею злочин.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Відповідно до ст. 69 КК України та п. п. 5,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами від 10 грудня 2004 року за № 18 - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті).

Всі обставини, на які в своїй апеляційній скарзі посилається обвинувачена, судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані, призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, даним, що характеризують її особу та всім обставинам кримінального провадження, і є справедливим, а тому колегія суддів підстав для пом`якшення покарання, із застосуванням ст. 69 К України, не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, даним вироком суду ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 6 місяців позбавлення волі.

За змістом ч. 2 ст. 63 КК України позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років.

Однак, судом, у порушення вказаної норми призначено покарання, яке не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 407 КК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вимога прокурора про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 підлягає задоволенню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що таке покарання обвинуваченій ОСОБА_7 буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 374, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а:

Апеляційну скаргу скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком апеляційного суду Чернігівської області від 12.09.2014 у виді 2 років 10 місяців та остаточно призначити покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок суду може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4