АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№11-1166/2007 року Головуючий
у 1-й інстанції: Клименко
ч.1 ст. 115 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року грудня
місяця 7 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого -
судді Батрака В.В.

Суддів -
Лісіченко Л.М., Слєпухи О.Є.

З участю
прокурора - Гриня Н.Г.

Засудженого - ОСОБА_1.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією
старшого помічника прокурора Кременчуцького району та апеляцією засудженого ОСОБА_1на вирок
Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 серпня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженець
м. Кременчук, мешканець с.
Новоселівка Кременчуцького району Полтавської області, громадянин України,
освіта неповна середня, непрацюючий, неодружений, раніше судимий:

1.
29.08.1988 року Автозаводським районним судом м.
Кременчука за ч.1 ст. 107, ч.1 ст. 213, ст. 17, ч.3 ст. 81, ч.2 ст. 140 КК
України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.11.1991 року;

2.
9.06.1992 року Автозаводським районним судом м.
Кременчука за ч.2 ст. 206 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений
7.03.1994 року по відбуттю строку покарання;

3.
17.10.1994 року Автозаводським районним судом м.
Кременчука за ч.2 ст. 141 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений
2.06.1997 року по відбуттю строку покарання;

4.
4.12.1997 року Автозаводським районним судом м. Кременчука
за ч.1 ст. 196-1; ч.2 ст. 196-1 КК України на 1 рік позбавлення волі,
звільнений 22.09.1998 року по відбуттю строку покарання;

5.
17.05.2001 року Кременчуцьким районним судом за ст. 17,
ч.3 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 15.11.2003 року
по відбуттю строку покарання;

2

6. 1.02.2005
року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ст. 395 КК України на 4
місяці арешту, звільнений 1.02.2005 року по відбуттю строку покарання
засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

Постановлено
стягти з ОСОБА_1. на
користь потерпілого ОСОБА_2 А.Г. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди
1190 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Вирішено питання
речових доказів.

За
вироком суду ОСОБА_1
визнаний винним в тому, що вчинив злочин за наступних обставин.

26
квітня 2007 року близько 9 години ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в ході сварки на грунті раптово
виниклих неприязних стосунків з метою вбивства умисно наніс два удари лезом
сокири по голові ОСОБА_2, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді рубленої
рани голови, перелому кісток зводу та основи черепа, забою речовини головного
мозку, внаслідок яких той помер.

В
апеляції помічник прокурора Кременчуцького району просить вирок Кременчуцького
районного суду від 14 серпня 2007 року скасувати в зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого і постановити
новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_1.
у вигляді 15 років позбавлення волі.

В
апеляції зі змінами та доповненнями ОСОБА_1 просить
скасувати вирок суду, а справу направити прокурору м. Кременчука на додаткове
розслідування в зв'язку з тим, що в ході досудового слідства, на його думку
допущена фальсифікація доказів.

Інші учасники
судового розгляду вирок не оскаржували.

Колегія
суддів заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи апелянта
-засудженого ОСОБА_1., який
підтримав апеляцію і просив скасувати вирок суду, а справу направити на
додаткове розслідування, оскільки його дії як в ході досудового слідства, так і
судом кваліфіковані неправильно, не враховані негативні характеристики
потерпілого, його образлива поведінка, що стала причиною сварки, думку
прокурора, який апеляцію старшого помічника прокурора Кременчуцького району не
підтримав і вважає, що вирок суду слід залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляцій приходить до висновку, що вони не
підлягають до задоволення з наступних підстав.

З
матеріалів справи убачається, що суд першої інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи і дав їм належну юридичну оцінку.

Висновок
місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1.
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України в умисному вбивстві,
тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ґрунтується на
належним чином досліджених і перевірених доказах по справі.

Так,
згідно показань в якості підозрюваного ОСОБА_1.
( а.с. 27-29 ) під час вживання спиртних напоїв у них зОСОБА_2 у нього
виникла сварка, в ході якої ОСОБА_2 відмовився прибирати за собою блювоту, а
також образив його нецензурними словами. Після цього він, ОСОБА_1, взяв сокиру і
обома руками ударив ОСОБА_2а острієм сокири по голові спочатку один раз, а
після того як той повалився на ліжко ударив в ту ж саму частину голови ще раз.

Будучи допитаний в ході досудового слідства в якості обвинуваченого ОСОБА_1 вину у скоєнні
злочині, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України визнавав повністю, підтвердив
свої показання в якості підозрюваного, уточнивши, що наносив удари ОСОБА_2у з
метою вбивства.( а.с. 54-55, а.с. 122-126 ).

3

Змінюючи
свої показання в суді ОСОБА_1
стверджував, що під час нанесення ударів сокирою по голові ОСОБА_2у він
перебував в стані сильного душевного хвилювання, викликаного протиправними
діями потерпілого, проте ці його твердження спростовуються сукупністю доказів
по справі.

Перевіривши
викладені обставини колегія суддів вважає правильними висновки суду першої
інстанції щодо зміни показань засудженого, як способу обраного ним захисту.

В ході
судового розгляду ОСОБА_1
пояснив, що він деякий час підтримував дружні стосунки з ОСОБА_2ом, які
полягали у спільному розпиванні спиртних напоїв.

Вживання
нецензурних слів було для них нормою поведінки, тому не могло спричинити
виникнення у ОСОБА_1. стану
фізіологічного афекту, під час якого особа значною мірою втрачає контроль над
своїми діями і здатність керувати ними.

Брутальна
лайка та відмова ОСОБА_2а прибрати блювотину могли викликати у ОСОБА_1 стан хвилювання,
характерний для вбивства на грунті особистих неприязних стосунків, але цей стан
не є фізіологічним афектом і виключає кваліфікацію дій за ст. 116 КК України.

Дана
обставина підтверджується також актом амбулаторної комплексної судової
психолого-психіатричної експертизи №372 від 18.05.2007 року, згідно висновків
якої у момент скоєння інкримінованого йому діяння ОСОБА_1 не знаходився в
особливому емоційному стані, який міг істотно вплинути на його свідомість і
діяльність у досліджуваній ситуації ( а.с. 92-96).

Показання
засудженого ОСОБА_1., дані ним
в ході відтворення обстановки та обставин події злочину ( а.с. 33-42 ),
зафіксовані на фототаблицях ( а.с. 37-42 ), де він детально розповів і показав
як спочатку, взявши сокиру обома руками, навідмашку ударив ОСОБА_2а по голові,
а потім, замахнувшись з великою силою, наніс ще один удар гострою частиною
сокири по голові, повністю відповідають механізму спричинення тілесних
ушкоджень, встановлених даними судовомедичної експертизи трупа ОСОБА_2, що
підтверджується висновком експерта №364/2 від 27.04.2007 року ( а.с. 72 ).

Згідно
показань свідкаОСОБА_3. 26.04.2007 року близько 14 год. до нього додому
прийшов ОСОБА_1 і
повідомив, що у себе в будинку він зарубав ОСОБА_2 та попросив викликати швидку
допомогу ( а.с. 58-59 ).

Свідок ОСОБА_4 повністю
підтвердив показання ОСОБА_5 та пояснював, що від нього знає про те, що ОСОБА_1зарубав ОСОБА_2а
у своєму будинку, а потім разом з ОСОБА_5 вони викликали швидку допомогу.

У вироку
суду з належною мотивацією наведено достатньо доказів на підтвердження
винуватості ОСОБА_1. в умисному
протиправному заподіянні смерті ОСОБА_2

Колегія
суддів вважає таку кваліфікацію його дій правильною, оскільки про наявність у
засудженого умислу на вбивство свідчить використання ним в якості знаряддя
злочину сокири та спричинення з великою силою удару її гострою частиною - лезом
в життєво важливий орган - голову.

Так,
відповідно до висновку експерта №364/1 від 27.04.2007 року ( а.с. 76-78 ) при
судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді
рубленої рани голови, перелому кісток зводу та основи черепа, забою речовини
головного мозку, які утворилися не менше ніж від двох ударів рубаючого
предмету, яким могло бути лезо сокири.

Ці тілесні ушкодження виникли незадовго до смерті ОСОБА_2 і по ступеню
тяжкості відносягься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в
момент

4

спричинення.
Врахувавши характер тілесних ушкоджень, їх локалізацію висновки суду першої
інстанції слід вважати обґрунтованими.

Неспроможними
є і твердження в апеляції ОСОБА_1. про
те, що відсутність у нього умислу на вбивство ОСОБА_2 підтверджується його
діями після спричинення тілесних ушкоджень, зокрема, щодо виклику швидкої
допомоги потерпілому.

Дану
обставину слід розцінювати як його відношення до скоєного, враховане судом у
вигляді обставини, що пом'якшує покарання - щирого каяття.

Порушень
кримінально - процесуального законодавства по справі не встановлено.

Призначаючи
покарання засудженому ОСОБА_1. суд
виходив з вимог ст. 65 КК України, об'єктивно і повно врахувавши тяжкість
скоєного злочину та особу засудженого: його задовільні характеристики,
пом'якшуючі і обтяжуючі покарання обставини та правильно призначив покарання,
яке є достатнім і справедливим, а отже підстав для його посилення або
пом'якшення колегія суддів не вбачає.

За таких
обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_1. слід залишити
без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо нього без зміни.

Керуючись ст.
ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції старшого помічника прокурора Кременчуцького району та засудженого ОСОБА_1залишити без
задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14
серпня 2007 року стосовно ОСОБА_1- без
зміни.