У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Пошви Б.М., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Сухарєва О.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 22 листопада 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
першого заступника прокурора Харківської області на вирок Богодухівського
районного суду Харківської області від 22 березня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
не судиму, -

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК
України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання
з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На
підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язки: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи; повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи; періодично
з'являтися в зазначені органи для реєстрації; пройти курс лікування від
алкоголізму у 3 місячний термін з дня вступу вироку в законну силу.

В
апеляційному порядку справа щодо ОСОБА_1 не розглядалася.

ОСОБА_1
визнано винною у тому, що вона на початку жовтня 2005 року на смітнику,
розташованому на території її домоволодіння на АДРЕСА_1, незаконно нарвала,
тобто придбала частини рослин коноплі, з яких незаконно виготовила особливо
небезпечний наркотичний засіб - каннабіс вагою 19,7669гр та незаконно зберігала
його за вищезазначеною адресою з метою збуту до 27 грудня 2005 року, коли його
було вилучено працівниками міліції.

У
касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1 змінити, виключити
необґрунтоване застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали
справи та доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне
подання підлягає частковому задоволенню.

Висновки
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який її засуджено,
та кваліфікація її дій не оспорюються в касаційному поданні і ґрунтуються на
розглянутих у судовому засіданні та викладених у вироку доказах, зокрема
показаннях самої засудженої, яка повністю визнала свою вину.

Дії
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 307 КК України кваліфіковані правильно.

За
зазначеним законом основне покарання призначено засудженій з додержанням вимог
ст. 65 КК України. З урахуванням наведених у вироку обставин суд дійшов
обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням.

Разом
із тим, при призначенні ОСОБА_1 додаткового покарання, судом було неправильно
застосовано кримінальний закон.

Так,
призначаючи засудженій покарання, суд у порушення вимог ст. 77 КК України
застосував щодо неї додаткове покарання - конфіскацію майна, яке за змістом
зазначеної статті не може бути призначене засудженій у разі звільнення її від
відбування покарання з випробуванням.

Беручи
до уваги конкретні обставини справи, всі обставини, які пом'якшують покарання
винуватої, колегія суддів вважає їх такими, що з урахуванням положень ч. 2 ст.
69 КК України, дають підстави не призначати засудженій додаткового покарання,
яке передбачене в санкції ч. 2 ст. 307 КК України як обов'язкове.

Тому,
вирок щодо ОСОБА_1 в частині призначення їй додаткового покарання підлягає
зміні.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

Касаційне
подання першого заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 22 березня 2006 року щодо ОСОБА_1
змінити.

Вважати
ОСОБА_1 засудженою за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі, а на
підставі ст. 75 КК України звільненою від відбування покарання з випробуванням
на 3 роки з покладенням обов'язків, передбачених п. п. 2, 3, 4, 5 ст. 76 КК
України.

У
решті вирок залишити без зміни.

С у д д
і :

Редька
А.І. Пошва
Б.М. Заголдний
В.В.