АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/428/15 Справа № 190/2178/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю, в режимі відео конференції, представника П`ятихатської виправної колонії № 122 УДПС України в Дніпропетровській області- ОСОБА_6
засудженого- ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні сумісного подання П`ятихатської виправної колонії № 122 УДПС України в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в умовно-достроковому звільненні засудженого:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Жовти Води Дніпропетровської області, раніше судимого:
· 09 липня 2002 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 06 січня 2006 року по відбуттю строку покарання;
· 09 серпня 2012 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
· 14 листопада 2012 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, ст.70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі,-
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляції /а.с.28-29/ засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього положення ст.81 КК України. Обґрунтовує це тим, що рішення суду першої інстанції було необґрунтоване стосовно подальшого його утримання у місцях позбавлення волі. Звертає увагу, що на момент прийняття рішення він мав заохочення до праці, відсутність стягнень, відбув 2/3 частини покарання. Просить суд перевірити детально його дані, які характеризують його особу. У зв`язку з чим, вважає, що до нього має бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 просив задовольнити його апеляційні вимоги та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення та звільнити його від відбування покарання, вказуючи при цьому, на обґрунтовані підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, уточнивши, що постійно працював у будівельній бригаді по благоустрою території, не був працевлаштований офіційно не з його вини.
Представник П`ятихатської виправної колонії № 122 УДПС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 підтримав апеляцію обвинуваченого, а також сумісне подання виправної установи та спостережної комісії, прохав скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнивши подання вказаної установи про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 на невідбутий строк- 10 місяців 17 днів, обґрунтовуючи свої доводи тим, що засуджений став на шлях виправлення, приймав активну участь у благоустрої установи, не був офіційно працевлаштований не з вини засудженого.
Прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції прохав ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_7 - без задоволення, оскільки разове заохочення не вказує на виправлення засудженого.
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений 14 листопада 2012 року за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі.
Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженому, суд першої інстанції вказав, що з 24 вересня 2013 року засуджений відбуває покарання в ПВК № 122, до кінця строку відбування покарання залишився 1 рік 18 днів, рішенням адміністративної комісії ПВК № 122 від 10 жовтня 2013 року та 13 березня 2014 року засудженому відмовлено в поданні матеріалів про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким згідно ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення, а разове заохочення засудженого, який вчинив тяжкий злочин, за сумлінну поведінку та з нагоди святкування 23-ї річниці Дня Незалежності України, а також відсутність стягнень не може свідчити про його виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, сторони, представника виправної установи, частково дослідивши матеріали провадження та особову справу, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, надавши сторонам та представнику слово в дебатах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція засудженого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до особи, яка відбуває покарання у тому числі у виді позбавлення волі, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання та посилаючись на підстави, зазначені ним в ухвалі, не перевіривши причини відсутності працевлаштування засудженого, тим самим залишив недослідженими з`ясування обставин, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, допустивши тим самим як неповноту судового слідства, так і невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, які потягли за собою неправильне застосування вимог кримінального закону.
Як вбачається із довідки про заохочення та стягнення /а.с.6/, яка мається в матеріалах кримінального провадження засуджений ОСОБА_7 за весь час відбуття покарання не мав жодного стягнення, був заохочений за підсумками роботи та навчання, сумлінну поведінку правами начальника виправної колонії 22 серпня 2014 року, відповідно до характеристики /а.с.3/ та доданого рапорту /а.с.4/ характеризується виключно позитивно, оскільки довів своє виправлення /а.с.3/, відповідно до пояснень представника установи постійно працював у будівельній бригаді по благоустрою території і не був працевлаштований не з своєї вини, при цьому, відповідно до тієї ж таки характеристики залучався до робіт по благоустрою установи, відділення СПС та прилеглої до нього території, до виконання яких ставився відповідально і проявляв ініціативу.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні сумісного подання П`ятихатської виправної колонії № 122 УДПС України в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , не прийнявши до уваги суттєві обставини, які безпосередньо вплинули на законність та обґрунтованість його вирішення, оскільки твердження суду першої інстанції в тій частині, що рішенням адміністративної комісії ПВК № 122 від 10 жовтня 2013 року та 13 березня 2014 року засудженому відмовлено в поданні матеріалів про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким згідно ст.82 КК України, не можуть бути перепоною для застосування умовно-дострокового звільнення через те, що за станом на вказані дати прийняття рішення комісією особа засудженого не могла бути вивчена з огляду на короткий термін його перебування у вказаній виправній установі, на що вказує і представник установи.
Враховуючи позитивну характеристику, стан здоров`я засудженого ОСОБА_7 /а.с.8/, сумлінне ставлення до праці та бездоганну поведінку, відсутність стягнень, відбуття засудженим двох третин строку основного покарання, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, внаслідок чого апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, а ухвала П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, на підставі вимог ст.410 КПК України, ст.411 КПК України, ст.413 КПК України- скасуванню з постановленням, на підставі вимог п.4) ч.1 ст.407 КПК України нової ухвали, якою належить апеляцію засудженого ОСОБА_7 , сумісне подання П`ятихатської виправної колонії № 122 УДПС України в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області- задовольнити, застосувати до ОСОБА_7 вимоги ст.81 КК України, тобто звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2012 року, на невідбутий строк- 10 місяців 17 днів.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.81 КК України, ст.404 КПК України, п.4) ч.1 ст.407 КПК України, ст.410 КПК України, ст.411 КПК України, ст.413 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року відносно засудженого ОСОБА_7 - скасувати, задовольнивши апеляцію засудженого ОСОБА_7 у повному обсязі.
Задовольнити сумісне подання П`ятихатської виправної колонії № 122 УДПС України в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, звільнивши умовно-достроково, на підставі вимог ст.81 КК України, засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від подальшого відбуття покарання, призначеного вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2012 року на невідбутий строк- 10 місяців 17 днів.
Копію ухвали направити начальнику Дніпропетровського слідчого ізолятору та начальнику П`ятихатської виправної колонії № 122 УДПС України в Дніпропетровській області для негайного виконання.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4