Справа № 745/646/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/151/2015
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 31 березня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_7 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2014 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена Менського району Чернігівської області, проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

16 січня 2004 року Менським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 194 та ч. 1 ст. 296 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

8 січня 2008 року Сосницьким районним судом Чернігівської області волі за ч. 3 ст. 357 та ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення; 08 лютого 2013 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуванню строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України;

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2014 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, і йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки ;

- за ст. 395 КК України у виді арешту на строк 3 місяці.

На підставі ст. 70 КК України, за правилами ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та відповідно до ст. 76 КК України на нього покладений обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнуто із ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави в сумі 395, 36 грн.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та призначену міру покарання перший заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_8 у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи і ухвалити новий. Зазначає, що суд першої інстанції, кваліфікуючи дії обвинуваченого, безпідставно виключив кваліфікуючу ознаку «повторність», і таке рішення жодним чином не мотивував, що призвело до надання неправильної кваліфікації його дій.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як зазначив суд першої інстанції, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та скоїв нові злочини.

Так, 30 березня 2014 року ОСОБА_8 , перебуваючи під адміністративним наглядом, встановленим постановою Коростенського міськрайонного суду № 279/353/13-к від 30 січня 2013 року, порушуючи обмеження, встановлені даною постановою, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без поважних причин та без дозволу начальника Сосницького РВ УМВС України в Чернігівській області, залишив місце проживання - будинок АДРЕСА_1 , виїхавши в м. Мена Чернігівської області.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 31 березня 2014 року, близько 03 години, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи на території господарства ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 ; шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку корови симентальської породи, чим заподіяв їй матеріального збитку на суму 7200,00 гривень.

11 квітня 2014 року, близько 04 години, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , з метою скоєння крадіжки чужого майна, на легковому автомобілі марки «ВАЗ-21051», номерний знак НОМЕР_1 , приїхав на територію молочнотоварної ферми №1 сільськогосподарського кооперативу «Лан» в с. Ліски Менського району Чернігівської області, де, шляхом відчинення вхідних дверей корівника, проник до будівлі, звідки умисно, таємно, повторно вчинив крадіжку трьох молочних телят, загальною масою 121 кг, загальною вартістю 3223,68 грн..

28 травня 2014 року, в обідній час, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні будинку ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, повторно, умисно, вчинив крадіжку цифрового ефірного приймача марки «ТRІМАХ» ТR-2012 НD) рlus, що належить ОСОБА_12 , чим заподіяв останньому матеріального збитку на суму 471,20 грн.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу,

способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Цих вимог Закону місцевий суд не дотримався і виклав обвинувачення, яке встановлене та сформульоване органами досудового розслідування.

Так, вироком районного суду ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України. Однак, у мотивувальній частині вироку суду не зазначено обвинувачення, за яке особа визнається винною.

Фактично суд у мотивувальній частині вироку не зазначив встановленого обвинувачення, за яке визнав винним у резолютивній частині.

Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відсутність у вироку місцевого суду сформульованого конкретного обвинувачення визнаного судом доведеним, на думку колегії суддів, відповідно до вимог п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» № 8 від 24 жовтня 2003 року свідчить про порушення права обвинуваченого на захист, оскільки він був позбавлений можливості захищатися від пред`явленого обвинувачення, що є істотним порушенням кримінально процесуального закону.

Виходячи з того, що постановлений судом першої інстанції вирок через порушення судом права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист підлягає скасуванню, колегія суддів, керуючись положеннями ст. 8 КПК України про те, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 Кодексу, вважає що вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить перевірити доводи апеляційної скарги, дати належну оцінку зібраним доказам і постановити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2014 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4