У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів за участю прокурора та захисників

Скотаря А.М., Кузьменко О.Т.,
Морозової С.Ю., ОСОБА_2 і ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні в м.Києві 17 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постановлені судові рішення,

в с т а н о в и л а:

Вироком
Оболонського районного суду м.Києва від 5 травня 2006 року засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

-за ч.5 ст.191 КК України на 7 років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади, пов”язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на
підприємствах, установах, організаціях будь-яких форм власності, а також
посади, пов”язані із матеріальною відповідальністю строком на 3 роки, з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ „Соляріс-Ю” 692.965,16
грн., а також на користь Київського НДІСЕ МЮ України 2.182 грн. судових витрат.

Ухвалою
апеляційного суду м.Києва від 2 серпня 2006 року вирок залишено без зміни.

Згідно з
вироком, відповідно до наказу Генерального директора МП „Соляріс”, що
є засновником ДП МП ТОВ „Соляріс”- „Соляріс-Ю” ОСОБА_4 від 15 березня
2003 року, ОСОБА_1 був призначений на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2 ДП „Соляріс-Ю”. 23 квітня 2003 року Оболонською районною
у м.Києві державною адміністрацією було перереєстровано ДП МП ТОВ
„Соляріс”-„Солярс-Ю” і ОСОБА_1 був обраний на посаду ІНФОРМАЦІЯ_2 цього підприємства, яке займалось виготовленням виробів
з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння.

В процесі
виконання своїх службових обов”язків, пов”язаних із організацією роботи
підприємства та контролем виробничого процесу, в нього виник умисел на
протиправне привласнення майна підприємства з використанням свого службового
становища, з корисливих мотивів.

З
урахуванням того, що підприємство працює з дорогоцінними металами та камінням,
а тому має визначену систему обігу і обліку матеріальних цінностей, що
ускладнює доступ до матеріальних цінностей, переслідуючи власні корисливі
мотиви і з метою послідуючого привласнення майна товариства шляхом зловживання
своїм службовим становищем ІНФОРМАЦІЯ_2 підприємства, ОСОБА_1 уклав сам з собою
договір на повну матеріальну
відповідальність, одночасно виступаючи за цим договором як керівник
підприємства і працівник в одній особі. Цим самим він узяв на себе обов”язки
матеріально-відповідальної особи, що дало йому можливість мати доступ до
матеріальних цінностей на складі сировини та готової продукції підприємства і
отримувати їх в підзвіт.

В
послідуючому, маючи доступ до отримання в підзвіт матеріальних цінностей
підприємства та реалізуючи свій злочинний умисел на їх привласнення, діючи
всупереч інтересам служби, з метою їх обернення на свою користь, в період з 15
березня 2001 року по 1 серпня 2004 року за місцем розташування ТОВ „Соляріс-Ю”,
що на вул.Скляренка, 15 у м.Києві, ОСОБА_1 отримав під звіт по накладних на
підпорядковану йому підприємстві, а в подальшому не відзвітувавшись про них, не повернув до складу підприємства
матеріальні цінності, а саме, вироби із золота, сировину золота та сировину
срібла.

Звільняючись
з підприємства і намагаючись приховати факт привласнення ним матеріальних
цінностей очолюваного ним ТОВ „Соляріс-Ю”, ОСОБА_1 не передав
підприємству по акту прийому-передачі, відмовившись від участі від повної
інвентаризації матеріальних цінностей підприємства, а відповідно і підписання
акту інвентаризації, і з 1 серпня 2004 року самовільно залишив посаду ТОВ
„Соляріс-Ю”, залишивши у підзвіті
товарно-матеріальні цінності на загальну суму 151.546,61 грн.

У
касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_1 у зв”язку із невідповідністю
висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою і однобічністю
досудового і судового слідства,
неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину і його особі та неправильним вирішенням цивільного
позову, просить перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.365 та ч.1 ст.367 КК
України;

захисник ОСОБА_2 у зв”язку із
невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповною і
однобічністю досудового і судового слідства, порушенням вимог кримінального
закону, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю
призначеного покарання тяжкості злочину і особі ОСОБА_1 та неправильним
вирішенням цивільного позову просить скасувати постановлений щодо останнього
вирок і направити справу на нове досудове слідство;

захисник ОСОБА_3, за
аналогічних обставин, що зазначені у касаційних скаргах ОСОБА_1 і захисника
ОСОБА_2, просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення і направити
справу на нове досудове слідство.

Заслухавши доповідача,
захисників ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які підтримали касаційні скаргі, прокурора, який
просив залишити судові рішення щодо ОСОБА_1 без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні слід
відмовити.

Висновок про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні зазначених дій суд у вироку обгрунтував дослідженими у
судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями самого ОСОБА_1, який не
заперечував проти отримання ним в сховищах ДП “Соляріс-Ю” та ТОВ “Соляріс-Ю”
готової продукції із золота і срібла. Вказував, що сам займався виготовленням
продукції і отримував сировину дорогоцінних металів. Гроші, отримані від
реалізації продукції, він витрачав на придбання обладнання, при цьому на облік
його не ставив, гроші по бухгалтерії не оприбутковував; показаннями свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та іншими доказами, аналіз яких суд дав у вироку.

Згідно з накладними та
нарядами ОСОБА_1, перебуваючи на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2 ДП “Соляріс-Ю” та ТОВ “Соляріс-Ю”
в період часу з 2001 по 2004 рік отримував в підзвіт сировину золота, срібла і
вироби із зазначених дорогоцінних металів на підприємстві, однак в повному
обсязі матеріальні цінності або їх вартість в грошах не повернув.

За даними судово-бухгалтерської
експертизи ОСОБА_1 було отримано і не повернуто ТОВ “Соляріс-Ю” за період з 15
березня 2001 року по 1 серпня 2004 року 2578,74 г виробів із золота, 3524,04 г
сировини золота та 2859,49 г сировини срібла.

Тому, з урахуванням всіх
наведених у вироку доказів, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 обгрунтовано
визнано винним у привласненні чужого майна, яке було йому ввірене та перебувало
в його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, в особливо
великих розмірах.

Вивченням матеріалів справи
не виявлено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б перешкодили
чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути справу та постановити
законний, обгрунтований і справедливий вирок.

Дії ОСОБА_1 за ч.5 ст.191 КК
України кваліфіковані вірно, а покарання, мінімальне за санкцією даної норми
закону, призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням характеру
і ступеня суспільної небезпечності вчиненого та даних про його особу.

Цивільний позов у справі
вирішено відповідно до вимог закону.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні
скарги засудженого ОСОБА_1, захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного
суду м.Києва від 5 травня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.Києва від 2
серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Коновалов В.М. Скотарь А.М. Кузьменко О.Т.