УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2007 року м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Іванів
О.Й.,

суддів Гриновецького
Б.М., Гандзюка В.П.,

секретарів Карпець
О.А., Романюк Н.Ф.

за участю: прокурора Палятинського
В.І.

захисника ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_1

розглянувши 13 квітня 2007 року у відкритому судовому
засіданні справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді
справи, засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 в його інтересах на вирок
Рожнятівського районного суду від 23 лютого 2006 року, -

встановила:

Вказаним вироком ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, розлучений, на утриманні
двоє малолітніх дітей, несудимий, громадянин України, засуджений:

за ст.
296 ч.1 КК України на чотири місяці арешту; за ст. 115 ч.1 КК України на
дев'ять років позбавлення волі; за ст.129 КК України на шість місяців арешту;
за ст.263 ч.1 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_1призначено покарання дев'ять років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від
11 травня 2006 року вирок суду залишено без змін.

Ухвалою колегії судців Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України від 9 листопада 2006 року ухвалу колегії судців
судової палати у кримінальних справах Апеляційного Суду Івано-Франківської
області від 11 травня 2006 року щодо ОСОБА_1 в частині засудження його за ч.1 ст.296
КК України скасовано, а справу в цій частині направлено на новий апеляційний
розгляд.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 9
травня 2005 року приблизно о 14 годині, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, маючи при собі двоствольну мисливську рушницю ТОЗ-3428 НОМЕР_1 та
малокаліберну гвинтівку ТОЗ - 8м. НОМЕР_2, біля приміщення магазину
„Надія", що на вул. Радова Ліва у селищі Перегінське, грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з

Справа №11-3/2007р. Головуючий
у 1-й інстанції Витвицький В.В.

Категорія ст.296 ч.1 КК України Доповідач:
Іванів О.Й.

2

особливою зухвалістю,
здійснив три постріли у приміщення дерев'яного туалету, розташованого за 6
метрів від магазину. Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_1 зі зброєю зайшов до
приміщення магазину, де на пропозицію односельчан ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинити
хуліганські дії та віддати зброю не реагував і продовжував висловлюватись
нецензурно. Тоді ОСОБА_3 з метою припинення хуліганства, наніс ОСОБА_1 удар
рукою по голові, після чого разом з ОСОБА_4 повалили його на підлогу і,
застосовуючи фізичну силу, відібрали у засудженого рушницю та гвинтівку. В
апеляціях:

· прокурор,
який приймав участь у розгляді справи, вважає, що дії ОСОБА_1 безпідставно
перекваліфіковано судом з ч.4 на ч.І ст.296 КК України, оскільки використання
засудженим зброї в процесі хуліганських дій створювало реальну загрозу для
життя або здоров'я громадян, а також вчинені ОСОБА_1 хуліганські дії були
пов'язані з опором громадянам, які такі дії присікали. Просить вирок суду в цій
частині скасувати, визнати ОСОБА_1 винним за ст.296 ч.4 КК України та
призначити йому покарання 4 роки позбавлення волі;

· засуджений
ОСОБА_1 зазначає, що злочину, передбаченого ст.296 КК України не вчиняв, а допустив
тільки адміністративне правопорушення, передбачене ст.174 КУпАП, тому просить
переглянути справу;

· захисник
ОСОБА_2 в інтересах засудженого покликається на відсутність в діях ОСОБА_1
складу злочину, передбаченого ст.296 ч.І КК України, тому просить вирок
скасувати.

Під час розгляду
справи в апеляційній інстанції засуджений ОСОБА_1 підтримав апеляції, подані
ним та його захисником, пояснив, що на прохання ОСОБА_4, з яким в магазині
вживали спиртні напої, дати йому вистрелити з рушниці відмовив, і сам з
обережністю провів постріл на вулиці в банку з-під якогось продукту. Ніякої
загрози для життя і здоров'я людей при цьому не було. Потім ОСОБА_4 з ОСОБА_3, оскільки не
давав їм постріляти, накинулися на нього, побили і забрали мисливську рушницю.
Зазначив, що за вчинене може нести лише адміністративну відповідальність.

Заслухавши
доповідь судді, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію і просить її
задовольнити, пояснення засудженого ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, які
підтримали свої апеляції і заперечили доводи апеляції прокурора, провівши
судове слідство, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій
колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають з наступних
підстав.

Висновок суду
щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні хуліганства за зазначених у вироку
обставин ґрунтується на належно зібраних та досліджених по справі доказах.

Так, допитаний
під час апеляційного розгляду справи свідок ОСОБА_4. пояснив, що 9 травня 2005
року близько 15 години прийшовши до магазину „Надія" дізнався, що ОСОБА_1
безпричинно стріляв з рушниці в споруду дерев'яного туалету неподалік магазину.
Біля входу в магазин стояв ОСОБА_1 з рушницею і гвинтівкою. На прохання віддати
зброю засуджений виразився в його сторону нецензурно. Тому пішов до свого знайомого
ОСОБА_3, з яким
згодом зайшли в приміщення магазину і сказали віддати їм зброю. Оскільки
ОСОБА_1 відмовився, вони, з метою запобігти небажаним наслідкам, накинулись на
засудженого, повалили його на підлогу і забрали гвинтівку та рушницю.
Засуджений з ними не бився і ніякого опору не чинив.

Свідок ОСОБА_5
ствердила, що 9 травня 2005 року перед обідом нетверезий ОСОБА_1 в магазині
„Надія", де вона працює продавцем, купив пляшку горілки, при цьому мав з
собою зброю. Після того як вийшов на вулицю, пролунало кілька пострілів.

Повернувшись в
магазин засуджений вів себе нетактовно, виражався нецензурно, після чого
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, поваливши
ОСОБА_1 на підлогу, відібрали у нього зброю.

Оголошеними показаннями свідка ОСОБА_3
підтверджуються дані обставини. З них також вбачається, що ОСОБА_3, коли
засуджений виражався нецензурно, боячись, щоб останній у нього не вистрелив,
першим вдарив ОСОБА_1 і разом з ОСОБА_4. повалили його на підлогу і відібрали
рушницю та гвинтівку (а.с.212-213 т.1).

3

За даними протоколу
огляду місця події від 19.05.2005 року в задній стінці дерев'яного туалету
неподалік приміщення магазину „Надія" та в дерев'яній огорожі виявлено
отвори, спричинені внаслідок пострілу в них з вогнепальної зброї (а.с.56 т.1).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність у діях
засудженого хуліганства, яке виразилось в грубому порушенні громадського
порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою
зухвалістю - стрільбою з мисливської рушниці.

Тому доводи апеляцій засудженого та його захисника про
відсутність в діях ОСОБА_1 хуліганства є безпідставними.

Також необгрунтованими є доводи апеляції прокурора, який
приймав участь у розгляді справи судом, щодо наявності в діях засудженого такої
кваліфікуючої ознаки ст.296 ч.4 КК України як вчинення хуліганських дій із
застосуванням вогнепальної зброї.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, грубо порушуючи
громадський порядок з мотиву явної неповаги до суспільства, зробив три постріли
у приміщення дерев'яного туалету коли поблизу не було нікого з односельчан.

Крім того, ні досудовим ні судовим слідством не
встановлено доказів про наявність реальної загрози життю або здоровлю людей при
проведенні пострілів засудженим.

Оскільки однією з обов'язкових умов наявності
застосування вогнепальної зброї під час хуліганства є спрямованість такої на
спричинення шкоди здоров'ю особі, а проведені ОСОБА_1 постріли, як встановив
суд, реальної загрози життю чи здоров'ю людей не становили, і засуджений не мав
наміру на заподіяння будь-кому тілесних ушкоджень, суд правильно кваліфікував
його дії за ст.296 ч.І КК України.

Що стосується доводів апеляції прокурора про наявність у
діях ОСОБА_1 ще й кваліфікуючої ознаки - вчинення опору громадянам, які
присікали хуліганські дії, то, як встановлено судом і досліджено апеляційною
інстанцією під час судового слідства, засуджений, крім нецензурного
висловлювання в адресу ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, ніяких
активних дій, пов'язаних з опором, не вчиняв. Навпаки, згадані свідки, із
застосуванням сили, про що вони самі ствердили суду, відібрали у засудженого
мисливську рушницю та малокаліберну гвинтівку після вчинення ним хуліганства.
Як пояснив свідок ОСОБА_4., засуджений навіть не міг чинити ніякого опору,
оскільки був нетверезим, а першими накинулись на нього і повалили на підлогу,
передбачаючи, що ОСОБА_1 може наробити біди, застосувавши зброю.

Таким чином, наведені і досліджені апеляційною інстанцією
докази в цій частині спростовують доводи прокурора про те, що ОСОБА_1 вчинив
хуліганські дії, пов'язані з опором громадянам.

Дії засудженого ОСОБА_1 правильно кваліфіковані судом за
ч.1 ст.296 КК України, а призначене йому покарання з врахуванням тяжкості
вчиненого злочину, даних про особу відповідає вимогам ст.65 КК України.

За наведених обставин, підстав для скасування вироку суду
в частині засудження ОСОБА_1 за ст.296 ч.1 КК України колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи, засудженого
ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 в його інтересах залишити без задоволення, а вирок
Рожнятівського районного суду від 23 лютого 2006 року в частині засудження
ОСОБА_1 за ст. 296 ч.1 КК України, - без змін.