Пр.№
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014 року
м.Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого судді - Олізаренко С.М.,

при секретарі - Тімановській О.П.,

за участю прокурора - Набока І.О.,

розглянувши кримінальне провадження,
внесене в Єдиний реєстр досудових
розслідувань за №0001949 від 26 липня
2014 року, за підозрою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
смт.Донецький, м.Кіровськ Луганської
обл., громадянина України, неодружений,
працюючого без офіційного
працевлаштування вантажником,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше судимого: вироком Кіровського
районного суду Луганської області від
11.12.2007 року за ч.2 ст.187 КК України до 7
років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в групі особою, матеріали
відносно якої виділені в окреме
провадження, вступили між собою в
злочинну змову на заволодіння чужим
майном шляхом обману через дзвінки
незнайомим людям на домашні номери
телефонів, повідомляючи про те, що їх
близькі родичі затримані працівниками
міліції, і що для їх звільнення
необхідна грошова винагорода.

25 липня 2014 року приблизно, о 19.00 годин,
особа, матеріали відносно якої
виділені в окреме провадження, згідно
відведеної йому ролі, реалізуючи
спільний злочинний план, діючи з
корисливих мотивів, з метою наживи,
зателефонував на стаціонарний номер
телефону (НОМЕР_1), який належить раніше
йому не знайомій ОСОБА_2 і повідомив
останній завідомо неправдиву
інформацію про те, що її сина затримано
працівниками міліції за вчинення
злочину внаслідок ДТП, і що для його
звільнення необхідні грошові кошти.

Введена в оману ОСОБА_2, нічого не
підозрюючи про злочинні наміри особи,
матеріали відносно якої виділені в
окреме провадження, виходячи з
помилкової впевненості в
добросовісності дій останнього і
будучи введеною ним в довіру,
погодилась на його вимоги передати
обумовлені грошові кошти та повідомила
адресу свого мешкання. Далі ОСОБА_1 та
особа, матеріали відносно якої
виділені в окреме провадження,
продовжуючи реалізацію свого
злочинного наміру, спілкуючись із
потерпілою, спричиняючи нервове
становище ОСОБА_2, налякуючи останню
можливими наслідками, які можуть бути у
разі несплати грошів, повідомили, що
вона повинна надати 5000 тисячі гривень,
які забере у неї, нібито його напарник
на ім'я «ОСОБА_4», який приїде за місцем
її проживання.

У той же день, приблизно о 20.00 годин,
ОСОБА_1, згідно відведеної йому
злочинної ролі, реалізуючи загальний
злочинний план, діючи повторно,
оскільки мав непогашену судимість за
попереднім вироком за ч.2 ст.187 КК
України, прибув до потерпілої ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_3, яку йому повідомила
остання, будучи впевненою в щирості
слів останнього добровільно передала
йому грошові кошти в сумі 5000 тисяч
гривень.

Після цього, ОСОБА_1, діючи згідно
досягнутої домовленості з особою,
матеріали відносно якої виділені в
окреме провадження, отримавши від
потерпілої необхідну суму грошових
коштів та не маючи намірів повертати
їх, з місця скоєння злочину зник,
обернувши викрадені гроші на свою
користь, розподіливши між собою та
співучасником - особою, матеріали
відносно якої виділені в окреме
провадження, спричинивши таким чином
потерпілій матеріальний збиток на
вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_1, за попередньою
змовою з особою, матеріали відносно
якої виділені в окреме провадження,
розробили спільний злочинний план
через дзвінки незнайомим людям на
домашні номери телефонів, повідомляючи
про те, що їх близькі родичі затримані
працівниками міліції, або за їх участю
скоєно ДТП, і що для їх звільнення
необхідна грошова винагорода.

26 липня 2014 року приблизно, о 11.00 годин,
особа, матеріали відносно якої
виділені в окреме провадження, згідно
відведеної йому ролі, реалізуючи
спільний злочинний план, діючи з
корисливих мотивів, з метою наживи,
зателефонував на стаціонарний номер
телефону (НОМЕР_2), який належить раніше
йому не знайомій ОСОБА_3, і, увійшовши у
довіру до неї, повідомив останній
завідомо неправдиву інформацію про те,
що її сина затримано працівниками
міліції за вчинення злочину в наслідок
ДТП, і що для його звільнення необхідні
грошові кошти.

Введена в оману ОСОБА_3, виходячи з
помилкової впевненості в
добросовісності дій останнього,
погодилась на його вимоги та в ході
спілкування з ним, повідомила свій
мобільний номер телефону (НОМЕР_3) і
вказала адресу свого мешкання.

У той ж день, приблизно о 11.40 годин,
ОСОБА_1, згідно відведеної йому
злочинної ролі, реалізуючи загальний
злочинний план, діючи повторно, прибув
до потерпілої ОСОБА_3, за адресою:
АДРЕСА_4, де остання будучи впевненою в
щирості слів останнього добровільно
передала йому грошові кошти в сумі 2000
тисячі доларів США, що відповідно до
офіційного курсу валют Національного
Банку України, станом на 26.07.2014 року
становить 23.505 тисяч гривень 59 копійок.

Після цього, ОСОБА_1 та особа, матеріали
відносно якої виділені в окреме
провадження, отримавши від потерпілої
необхідну суму грошових коштів, не
маючи намірів повертати їх, а також не
бажаючи припиняти свої злочинні дії,
знову зателефонували потерпілій з
вищевказаних номерів телефону та
продовжуючи вводити останню в оману,
повідомили, завідомо неправдиву
інформацію, про те, що стан здоров'я
потерпілого від ДТП, в якому начебто
винний її син, значно погіршився і
необхідні ще гроші у сумі 8000 тисяч
доларів США ОСОБА_3 повторно погодилась
на вимоги зловмисників, і таким самим
чином добровільно передала ОСОБА_1,
який приїхав за її вказаним місцем
проживання, грошові кошти в сумі 7 500
доларів США, що відповідно до
офіційного курсу валют Національного
Банку України, станом на 26.07.2014 року
становить 88 145 гривень 97 копійок. Після
чого ОСОБА_1 з місця скоєння
кримінального правопорушення зник,
обернувши викрадені гроші на свою
користь, спричинивши таким чином
потерпілій матеріальний збиток на
загальну суму 111.651 тисяч гривень 56
копійок.

Обвинувачений ОСОБА_1, допитаний в
судовому засіданні, повністю визнав
свою вину у вчиненому злочині,
підтвердив факти та обставини його
вчинення так, як вони викладені судом
вище, крім того, в повному обсязі визнав
цивільні позови потерпілих.

При цьому обвинувачений просив
врахувати, що він повністю визнає себе
винним у скоєному злочині та щиро
розкаюється, зазначив, що він сприяв
досудовому розслідуванню.

Прокурор в судовому засіданні визнав
тай факт, що ОСОБА_1 активно сприяв
досудовому розслідуванню та не
ухилявся від викликів слідчого.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений
повністю визнав свою вину в
інкримінованому йому злочині, його
показання повністю відповідають
фактичним обставинам справи, наслідки
застосування ч.3 ст.349 КПК України
обвинуваченому та іншим учасникам
судового розгляду роз'яснені та вони
вважать недоцільним дослідження
доказів щодо обставин, викладених в
обвинувальному акті, при цьому у суду
нема сумнівів у добровільності їх
позиції, суд приходить до висновку про
недоцільність дослідження доказів
щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку про доведеність
вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого
йому злочину та кваліфікує його дії за
ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, тобто
заволодіння чужим майном, шляхом
обману, вчиненого повторно, за
попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд
відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України
враховує ступінь тяжкості та конкретні
обставини вчиненого злочину, дані про
особу обвинуваченого, наявність
обставин, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Згідно класифікації, передбаченій ст.12
КК України, ОСОБА_1 вчинив середньої
тяжкості злочин; повністю визнав себе
винним та щиро розкаявся у вчиненому,
активно сприяв в розкритті злочину в
ході досудового розслідування, що
відповідно до ст.66 КК України
визнається судом обставинами, що
пом'якшують покарання.

Відповідно до ч.2, 4 ст.67 КК України
обставин, що обтяжують покарання, судом
не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого
встановлено, що він раніше судимий за
тяжкий злочин, не одружений, має
постійне місце проживання, працює без
офіційного працевлаштування
вантажником, на обліку у лікаря
психіатра та нарколога не перебуває
(а.с.158,160).

Цивільні позови потерпілих підлягають
задоволенню у зв'язку з їх визнанням
обвинуваченим.

Долю речових доказів (а.с.92,98) суд
вирішує на підставі ст.100, КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
100, 124, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК
України та призначити йому покарання у
виді 2 (двох) років 10 (десяти) місяців
обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_1 рахувати з
моменту його затримання, тобто з
05.08.2014р.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання
вироком законної сили залишити у
вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000
(п'ять тисяч) грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої злочином.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 111
651 (сто одинадцять тисяч шістсот
п'ятдесят одна) грн. 56 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої злочином.

Речові докази:

- мобільний телефон Simens M55 IMEL:НОМЕР_4 та
мобільний телефон Samsung S5610 IMEL: НОМЕР_5,
які знаходяться на зберіганні в камері
зберігання речових доказів
Червонозаводського РВ ХГУ УМВС України
в Харківській області, - конфіскувати;

- диск з відеозаписом камер
спостереження зберігати в матеріалах
справи.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляції протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Суддя:
С.М. Олізаренко