АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/662/15-к
Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11 кп/791/633/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 246 КК України

У Х В А Л А
іменем України
08 липня 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000323 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 травня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України та виправдано за відсутністю події злочину;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України та виправдано за відсутністю події злочину, -

в с т а н о в и л а:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що вони 18 лютого 2015 року близько 14.30 години, знаходячись в лісосмузі № 28-16 поблизу с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області, прибувши туди на автомобілі М-2140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки «Лідер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , діючи між собою за попередньою змовою, не маючи спеціального дозволу, який дає право на проведення порубки дерев, і який посвідчується відповідним документом, виданим уповноваженими органами, умисно, шляхом спилювання з використанням бензопили «Тайга», здійснили незаконну порубку п`яти штук сиро ростучих дерев акації білої до ступеню припинення їх росту, чим заподіяли державі, в особі Голопристанської райдержадміністрації Херсонської області істотну шкоду на суму 3019,49 грн.
Виправдовуючи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суд першої інстанції зазначив у вироку, що,незважаючи на визнання обвинуваченими своєї вини в інкримінованому їм злочині, вина обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Стороною обвинувачення не надано жодних доказів вини обвинувачених у вчиненні цього злочину, а лише визнання обвинуваченими своєї вини в інкримінованому їм злочині не може бути покладено в основу обвинувального вироку суду.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор порушує питання про скасування вироку щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування доводів указує, що у судовому засіданні обвинувачені повністю визнали себе винними у вчиненні злочину, що підтверджено речовими доказами, яким суд не дав належної оцінки та помилково дійшов висновку про невинуватість обвинувачених за відсутністю події злочину. Зазначає, що суд, після допиту обвинувачених, не з`ясувавши думку учасників процесу, не вирішив питання про допит свідків та дослідження письмових доказів, чим порушив вимоги ч.2 ст. 349 КПК України. Крім того, за відсутністю клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд безпідставно призначив тому захисника, участь якого не є обов`язковою. Також у кримінальному проваджені пред`явлено цивільний позов, який не був предметом розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст. 403 КПК України, внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Ці вимоги закону прокурором не дотримано. 23.06.2015 року прокурором внесені зміни до апеляційної скарги, в яких ставиться питання про погіршення становища обвинувачених, а саме ухвалення нового вироку, за межами строків на апеляційне оскарження, що є недопустимим, тому вони не можуть бути предметом розгляду апеляційною інстанцією, оскільки в них погіршується становище обвинувачених.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, та просив їх задовольнити, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, в дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, в останньому слові обвинувачені просили вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суд про недоведеність винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України, обґрунтований дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дано належну оцінку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України, а саме: у незаконній порубці дерев у інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.

Водночас достатньою підставою для кваліфікації таких дій за ст. 246 КК України, що утворює склад цього злочину, є заподіяння істотної шкоди, яка у такому випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину.

Відповідно до ч. 3 п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 року № 17 "Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення про довкілля" у справах про злочини, відповідальність за які передбачена ст. 246 КК України, шкода визнається істотною, коли: були знищені певні види дерев у тій чи іншій місцевості, погіршилися породний склад, якість, захисні, водоохоронні й інші екологічні властивості лісу, виникли труднощі у відтворенні заліснення в певній місцевості; знизилась якість атмосферного повітря; змінились ландшафт місцевості, русло річки; сталась ерозія ґрунту тощо. Якщо внаслідок незаконної порубки дерев, чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав несе відповідальність за статтями 64-67 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із п.6 ч.2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані звернутися до експерта для проведення експертизи щодо: визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, зокрема, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Зазначених вище вимог закону, ні слідчим під час досудового розслідування, ні прокурором при судовому розгляді дотримано не було.

Так, на підтвердження обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України, - у незаконній порубці дерев у інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду на загальну суму 3019, 49 грн., як орган досудового розслідування, так і прокурор у судовому засіданні послалися лише на показання обвинувачених про визнання ними вини у порубці в лісосмузі 5 дерев акації білої, тоді як обов`язковою кваліфікуючою ознакою таких дій за ст. 246 КК України, що утворює склад цього злочину, є заподіяння істотної шкоди, розмір якою стороною обвинувачення будь-якими доказами не підтверджено, а саме відповідним висновком експертизи щодо розміру заподіяної шкоди довкіллю, яка є істотною.

Таким чином, під час судового розгляду стороною обвинувачення не було надано належних, допустимих і достатніх доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своїми діями заподіяли істотну шкоду і тим самим вчинили злочин, передбачений ст. 246 КК України.

При цьому суд привільно визнав, що обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного злочину не може ґрунтуватися лише на їх показаннях про визнання ними своєї вини, оскільки вони не підтверджуються сукупністю доказів, які зібрано у кримінальному провадження, і жоден доказ не має наперед встановленої сили, що передбачено положеннями ст. 94 КПК України при оцінці доказів.

Проаналізувавши дослідженні докази в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ч.2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності обвинувачення повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. У зв`язку з чим, доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та про необґрунтоване виправдання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , слід визнати такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження. Твердження прокурора про те, що після допиту обвинувачених, суд першої інстанції, не з`ясувавши думку учасників процесу, не вирішив питання про допит свідків та дослідження письмових доказів, колегія суддів вважає безпідставними.

Із запису судового засідання випливає, що судовий розгляд кримінального провадження здійснювався у загальному порядку, в тому числі за участю представника цивільного позивача, під час якого було допитано обвинувачених та досліджено письмові докази, і проти цього обсягу доказів та порядку їх дослідження ні прокурор, ні представник цивільного позивача не заперечували. Після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин учинення злочину, а також про доповнення судового розгляду, зокрема, про допит свідків, огляд речових доказів, дослідження інших письмових доказів, ні прокурор, ні представник цивільного позивача не заявляли.

Що стосується посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що дійшовши висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України, суд помилково виправдав їх у зв`язку із відсутністю події злочину, то ця обставина відповідно до ч.3 ст. 409 КПК України не є підставою для скасування вироку суду першої інстанції, і ці доводи прокурора цей висновок суду не спростовують.

Також є не є підставою для скасування вироку посилання апелянта на призначення судом захисника обвинуваченому ОСОБА_9 в порядку ст. 49 КПК України, участь якого є не обов`язковою, при цьому обвинувачений не заперечував проти призначення йому захисника.

Посилання прокурора на те, що судом не було вирішено питання щодо розгляду пред`явленого цивільного позову, колегії суддів вважає безпідставними. Крім того, це не є підставою для скасування виправдувального вироку. На технічному запису судового засідання зафіксовано, що судовий розгляд кримінального провадження здійснювався з участю представника цивільного позивача, який цивільний позов не оголошував та не наполягав на розгляді цивільного позову і будь-яких клопотань з цього приводу протягом судового розгляду не заявляв, на це також не звертав увагу суду прокурор у судовому засіданні.

Даних, які б свідчили про неповноту судового розгляду, як про це стверджує прокурор, не встановлено. Як убачається з матеріалів провадження, при судовому розгляді були досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, перевірялися позиції сторін обвинувачення та захисту шляхом дослідження доказів, наданих стороною обвинувачення, яким дано належну оцінку у вироку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, зокрема, при збиранні та дослідженні доказів, їх оцінки, які б були підставами для скасування вироку, не встановлено, тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня її оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_10 Черства
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 08 липня 2015 року
Ухвала набрала законної сили 08 липня 2015 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2