АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/464/15 Справа № 203/8211/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши 11 березня 2015 року в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0004725 відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року,

встановила:
Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, громадянина України, раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичного засобу, 11.12.2014 близько 09.00 год., знаходячись біля кафе Бістро, розташованому на вул. Радянська у м. Новомосковську, у невстановленої особи - чоловіка, який назвався ОСОБА_8 , за 50 гривень придбав наркотичний засіб канабіс, який знаходився у паперовому згортку, почав незаконно його зберігати для особистого вживання без мети збуту.

Після цього ОСОБА_7 вказаний наркотичний засіб, на маршрутному таксі незаконно перевіз до Центрального автовокзалу м. Дніпропетровська, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курчатова 10, де приблизно о 14.00 годин був затриманий співробітниками міліції за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175 КУпАП. Після цього співробітником міліції в присутності двох понятих в період часу з 14.32 годин до 14.50 годин 11.12.2014 на території Центрального автовокзалу м. Дніпропетровська, було проведено особистий огляд громадянина ОСОБА_7 , в ході якого працівником міліції у лівому кармані надягнутих на ньому джинсів було виявлено і вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження у подрібненому стані, масою 5,988 грама, яка, згідно висновку експерта № 328/15 від 18.12.2014 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 5,483 г., яку ОСОБА_7 незаконно придбав, перевозив та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

В апеляції, прокурор, не оспорюючи встановлених судом першої інстанції обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не погоджується з даним вироком у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що судом не вирішено питання про розподіл процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Просить вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року, відносно ОСОБА_7 змінити, стягнути на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, прокурора який підтримав апеляцію прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляції, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України, вид і розмір призначеного обвинуваченому покарання, та інші фактичні обставини кримінального провадження в апеляційній скарзі не оспорюються, то вказані обставини апеляційним судом не перевіряються.

Перевіряючи доводи прокурора щодо правильності вирішення питання про процесуальні витрати, колегією суддів встановлено, що судово-хімічна експертиза № 328/15 від 18.12.2014 року (т. 1 а. п. 16-19) проведена в НДЕКЦ при УМВС України на Придніпровській залізниці.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно Закону України Про судову експертизу від 25 лютого 1994 року, Інструкції про порядок і розмір відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертиз, затвердженої постановою КМУ від 01.07.1996 року і постанови КМУ від 20.07.2000 року Про створення експертної служби Міністерства внутрішніх справ проведення судових експертиз по кримінальних справах науково-дослідними установами судових експертиз та іншими спеціалізованими установами і відомчими службами фінансуються за рахунок коштів, які виділяються їм на ці цілі із державного і місцевого бюджетів.

Таким чином, вказана вище експертиза проведена в ході досудового розслідування в державній бюджетній установі, в порядку виконання експертами службового завдання. Витрати на проведення вказаної експертизи, відповідно до вказаних положень законодавства, здійснені органами досудового слідства за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України.

Разом з тим суд, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В матеріалах кримінального провадження є документальне підтвердження, що процесуальні витрати на проведення судово-хімічної експертизи № 328/15 від 18.12.2014 року становлять 491,92 гривні. (т.1 а.п.15).

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Вказана вимога закону судом при ухваленні вироку не виконана, у зв`язку з чим доводи прокурора про відсутність в резолютивній частині вироку рішення суду про відшкодування процесуальних витрат, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 537, 539 КПК України, якщо судом першої інстанції не вирішені питання про визначення розміру і розподілення судових витрат, вони вирішуються судом, який ухвалив вирок в порядку його виконання за клопотанням (поданням) прокурора.

Таким чином вирішення питання, зазначеного в апеляційній скарзі, законодавцем віднесено до компетенції суду першої інстанції, який ухвалив вирок, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. 412 КПК України, під час апеляційної перегляду, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року, відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: