УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/6564/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.296ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 - головуючого,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника адвоката ОСОБА_10 ,
секретаря ОСОБА_11 , -
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 просить скасувати вищевказану ухвалу та повернути кримінальне провадження до Бердичівського міськрайонного суду на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання. Посилається на необгрунтованість рішення суду. Твердить, що надання місцевим судом правової оцінки щодо правильності кваліфікації дій обвинувачених в обвинувальному акті на стадії підготовчого судового засідання є неприпустимим та позбавляє учасників кримінального провадження на реалізацію своїх процесуальних прав в ході судового розгляду.
Заслухавши пояснення прокурора та обвинувачених в підтримання апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_9 та його представника в заперечення апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
За змістом обвинувального акту, при викладенні в ньому фактичних обставин злочину та формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 296 КК України, зазначені певні фактичні обставини, які, на думку органу досудового розслідування та прокурора, вважаються встановленими, доведеними, та за своїм змістом підпадають під ознаки інших злочинів, передбачених ст. ст. 146, 129, 126, 153, 15 КК України, - незаконного позбавлення волі або викрадення людини, погрози вбивством, побоїв і мордування, незакінченого замаху на задоволення статевої пристрасті неприродним способом.
Апеляційний суд вважає, що фактично здійснена кваліфікація протиправних дій обвинувачених за ст. 296 ч. 2 КК України за своїм змістом не охоплює всіх фактично встановлених під час досудового розслідування вчинених протиправних дій.
Зазначені в обвинувальному акті та встановлені органом досудового розслідування протиправні дії обвинувачених належним чином не кваліфіковані, що є порушенням законних прав потерпілого на захист своїх інтересів, пов'язаних із злочинними посяганнями на його особу.
Такі порушення є істотними та перешкоджають суду першої інстанції всебічно розглянути справу та правильно кваліфікувати дії обвинувачених.
Тому висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України є обгрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.
У цьому зв'язку апеляційний суд не погоджується з доводами апеляції прокурора про те, що судом першої інстанції надана правова оцінка щодо правильності кваліфікації дій обвинувачених в обвинувальному акті на стадії підготовчого судового засідання. Оскільки, як вбачається зі змісту самої ухвали суду першої інстанції, було вказано лише на те, що органом досудового розслідування встановлені інші обставини і ознаки складів злочинів, передбачених іншими статтями КК України, які не знайшли належної оцінки та відповідної кваліфікації, - що обгрунтовано визнано судом порушенням вимог ст. 291 КПК України.
Є також непереконливими посилання прокурора під час апеляційного розгляду на те, що прокурор під час судового розгляду вказаного кримінального провадження може змінити обвинувачення, оскільки такі припущення не можуть беззаперечно гарантувати потерпілому ОСОБА_9 належний захист його порушених прав та законних інтересів від фактично вчинених суспільно-небезпечних діянь. Гарантом захисту зазначених прав потерпілого від імені держави у даному випадку зобов'язаний бути прокурор.
За таких обставин місцевим судом прийнято законне та обгрунтоване рішення про повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу старшого прокурора Бердичівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 грудня 2014 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: