Справа № 0603/7427/12
Провадження №5/0603/819/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2012 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Дубцова О.В., при секретарі Побережник Р.М., з участю прокурора Седлецького В.Ю., представника адміністрації ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні в Райківській виправній колонії (№73) справу за спільним поданням начальника Райківської виправної колонії (№73) та голови спостережної комісії при Бердичівській районній державній адміністрацції про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, українцю, громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_3, маючого цивільну дружину, проживаючому до засудження за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимому:

1) 12.11.1997 року за ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ст.ст.42, 14 КК України до 6 років позбавлення волі;

2) 19.09.2001 року за ст.26, ч.3 ст.186, ст.71, ч.3 ст.82, ст.43 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 09.03.2005 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці;

3) 10.05.2007 року за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ст.70 КК України штраф 1190 грн., -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 засуджений 24.07.2008 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області області за ч.4 ст.187, ст.69, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Початок строку: 23.01.2008 року; кінець строку 23.01.2013 року. ОСОБА_2 відбув 2/3 частини строку покарання 23.09.12 року.

Згідно подання, ОСОБА_2 за період відбування покарання в місцях позбавлення волі зарекомендував себе з позитивної сторони, відбув встановлену законом частину строку, має 4 заохочення, мав 2 стягнення, які погашені. До праці ставиться сумлінно.

Адміністрація виправної колонії клопоче про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш мяким покаранням, посилаючись на те, що він зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

В судовому засіданні представник адміністрації колонії подання підтримав, і просить замінити засудженому ОСОБА_2 невідбуту частину строку покарання більш м"яким покаранням.

Засуджений просить замінити йому невідбуту частину покарання більш мяким видом покарання. Разом з тим, при з'ясуванні судом ставлення засудженого до скоєного, ОСОБА_2 надав пояснення, із змісту яких вбачається, що вину у скоєному він визнає частково. На момент розгляду подання засуджений заперечує ряд кваліфікуючих його дії обставин, встновлених вироком суду за яким він відбуває покарання, намагається зменшити свою роль та провину у скоєному.

У прокурора склалося враження, що ОСОБА_2 будучи на волі не зможе жити нормально. Однак, виходячи з того, що він ні в БВК (№70), ні в РВК (№73) режиму утримання не порушував, вважає, що подання підлягає задоволенню.

Заслухавши представника адміністрації виправноої колонії, засудженого, думку прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не довів, що став на шлях виправлення, а тому подання не підлягає задоволенню.

Так, згідно з характеристикою засуджений ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.02.2008 року. Під час утримання в СІЗО м. Києва допустив одне порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. З 14.01.2009 року відбував міру покарання в Бердичівській виправній колонії Житомирської області (№70). За час відбування покарання вимог режиму тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не питягувався, заохочень не мав. З 16.03.2009 року відбував міру покарання в СІЗО м. Києва. За час відбування покарання допустив одне порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. З 14.07.2009 року відбував міру покарання в Бердичівській виправній колонії (№70). За час відбування покарання вимог режиму тримання не порушував, до дисциплінорної відповідальності не притягався, 2 рази заохочувався. З 19.01.2012 року відбуває покарання в Райківуській виправній колонії (№73). По прибуттю в колонію був розподілений у відділеня соціально-психологічної служби №6. За час відбування покарання вимог режиму не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, 3 рази заохочувався. Працевлаштований на виробництві колонії каменотесом, до роботи ставиться сумлінно. Приймає участь в житті відділення. активну участь приймає в неоплатних роботах по благоустрою та поліпшенню житлово-побутових умов

Відповідно до п. 17 розяснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», судам слід ретельно зясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.

Покарання, відповідно до ст. 50 КК України, має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд враховує те, що ОСОБА_2 раніше неодноразово засуджувався за скоєння корисливих злочинів, в тому числі поєднаних з застосуванням насильства до потерпілих. Скоїв новий умисний корисливий особливо-тяжкий злочин маючи не погашену судимість за попередніми вироками.

В минулому засуджений ОСОБА_2 звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, однак в подальшому продовжив злочинну діяльність. Під час відбуття покарання за останнім вироком ОСОБА_2 допускав порушення вимог режиму утримання за що на нього накладались дисциплінарні стягнення. На даний час свою вину у скоєному визнає частково, що свідчить про відсутність у нього критичної оцінки своїх дій та, відповідно, каяття.

На думку суду, ставлення засудженого до вчиненого злочину, тяжкість цього злочину, відносно незначний період часу, який ОСОБА_2 відбуває покарання у РВК (№73) та значний термін невідбутої частини покарання, свідчать про недосягнення навіть початкової стадії досягнення мети покарання та передчасність висновків адміністрації установи. Суд також вважає, що виправлення засудженого неможливе без визнання та усвідомлення такою особою суспільно-небезпечного характеру та наслідків скоєного діяння. Вимушене дотримання засудженим режиму та порядку відбуття покарання, в такому разі, не може свідчити про те, що особа стала на шлях виправлення. Задоволення подання призведе до того, що особа, яка вчинила особливо тяжкий злочин, частково визнає свою вину та не кається, отримає заохочення у виді заміни невідбутої частини покарання більш м'яким, що на думку суду не сприятиме досягненню мети покарання як самому засудженому, так і іншим особам.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст. 407 КПК України (1960 року), суд, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні спільного подання начальника Райківської виправної колонії (№73) та голови спостережної комісії при Бердичівській районній державній адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш мяким засудженому ОСОБА_2 - відмовити за безпідставністю.

На постанову суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений, вправі подати апеляцію до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Суддя: