АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1150/15 Справа № 209/438/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

9 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0002473 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, проживаючу по АДРЕСА_1 , раніше судиму 11 липня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. ч. 1, 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року остаточно до відбування призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 день.

На зазначений вирок обвинуваченою ОСОБА_7 принесена апеляційна скарга, в якій остання просить вирок щодо неї скасувати і призначити їй покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу.

Автор апеляційної скарги зазначає, що вирок в частині призначеного покарання є необґрунтованим, так як покарання у виді позбавлення волі є для неї занадто суворим. Обвинувачена вказує, що вживає наркотичні засоби епізодично, і лише в той час коли мають місце складні життєві обставини, та виключно для власних потреб. В апеляції звертається увага на наявність на утриманні неповнолітніх дітей у неї, а також на визнання вини у вчиненому і щире каяття.

Провадження № 11-кп/774/1150/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 309 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .
Вироком суду встановлено, що повторно, 10 грудня 2014 року приблизно о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись по пр. Металургів у м. Дніпродзержинську, у раніше знайомого чоловіка незаконно придбала для особистого вживання без мети збуту наркотичний засіб «опій» в одноразовому медичному шприці ємністю 20 мл., заповненому на 2,5 мл..

10 грудня 2014 року приблизно о 12 годині, ОСОБА_7 була затримана співробітниками міліції, які в ході її особистого огляду виявили та вилучили одноразовий медичний шприц, ємкістю 20 мл., заповненому на 2,5 мл. рідиною коричневого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «опій» ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0, 0526 г.

Вислухавши думку прокурора, яка вказала на необґрунтованість апеляції обвинуваченої, оскільки призначене останній покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляції обвинуваченої ОСОБА_7 , про суворість призначеного їй покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 свідчать про те, що вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 липня 2014 року ОСОБА_7 була засуджена за ч. ч. 1, 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком в 1 рік на підставі ст. 75 КК України.

Через незначний проміжок часу, а саме в грудні 2014 року, обвинувачена вчинила аналогічний злочин.

За таких обставин, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та визначаючи вид і розмір покарання обвинуваченій, обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 71 КК України, призначив їй реальну міру покарання у виді 2 років 1 дня позбавлення волі.

Вчинення ОСОБА_7 злочину під час іспитового строку свідчить про небажання обвинуваченої стати на шлях виправлення, а тому призначення їй більш м`якого покарання, як про це вона вказує в апеляції, виходячи з вимог ст. ст. 75, 78 КК України, є неприпустимим.

Зважаючи на те, що за правилами ст. 71 КК України, обвинуваченій призначено фактично мінімальне покарання, суд першої інстанції об`єктивно врахував ті обставини щодо пом`якшення покарання, на які ОСОБА_7 вказує в апеляції.

Таким чином, подана апеляція задоволенню не підлягає, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області