АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/618/15 Справа № 207/4889/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

31 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого,судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000013 відносно обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Баглійського району м. Дніпродзержинська ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні, на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як незаконну та направити обвинувальний акт на новий судовий розгляд. В обґрунтування заявлених вимог, прокурор посилається на те, що висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону суперечить фактичним обставинам справи. На думку прокурора, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підстави для його повернення відсутні. Вважає, що твердження суду про виклад обвинувачення поверхнево та не конкретизовано є передчасним, адже суд має право в підготовчому засіданні повернути обвинувальний акт лише коли він не відповідає вимогам КПК, які зазначені в ст.291 КПК України. Також вважає, що оскільки ОСОБА_9 тимчасово з 01.07.2014 року призначена на посаду в.о. директора Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ наказом Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету №1527 от 01.07.2014 року, а отже є службовою особою. Крім того, вказує на те, що питання правильності кваліфікації вирішуються при ухваленні вироку відповідно до ст.368 КПК України. Щодо твердження суду, що в обвинувальному які фактично не розкрита кваліфікуюча ознака вимагання, то ці дані розкриваються під час судового розгляду шляхом доказування та пред`явлення доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 вважає апеляційну скаргу прокурора як такою, яка не підлягає задоволенню, оскільки будь-яких законних підстав, які б давали право розслідувати кримінальне правопорушення Баглійському РВ Дніпродзержинського МУ не існує, і дане розслідування вказаним органом проводилось протиправно, так як проводилось не у відповідності, а в супереч вимог кримінально-процесуального законодавства. Вважає, що відверте ігнорування вимог КПК України щодо наділення повноважень на проведення досудового розслідування слідчого саме того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, є достатньою підставою для повернення обвинувального акту, як того, що не відповідає вимогам КПК України. За таких обставин очевидно, що проведення досудового розслідування та, відповідно, складання обвинувального акту, - було здійснено особою, яка не мала процесуального права на вчинення таких процесуальних дій, оскільки не є слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 386 КК України, повернено прокурору. Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції керувався тим, що в обвинувальному акті фактичні обставини злочину, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення викладене поверхово та не конкретизовано. З пред`явленого обвинувачення не зрозуміло, якими саме функціями була наділена ОСОБА_9 , як представник влади з виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських повноважень. Крім того фактично не розкрита ознака вимагання, що суперечить вимогам ст. 291 КПК України. Також суд звернув увагу на місце проведення досудового розслідування, яке необхідно перевірити при усуненні вищезазначених недоліків.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який її подав та просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, пояснення обвинуваченої ОСОБА_9 та в її інтересах захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили ухвалу суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану, перевіривши матеріали обвинувального акту в межах апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Перевіркою матеріалів обвинувального акту встановлено порушення органами досудового розслідування зазначених вимог кримінального процесуального закону, а тому висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту за цих підстав є обґрунтованим.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_9 обвинувачується в одержанні неправомірної вигоди службовою особою і інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, передбаченого ч. 3 ст. 386 КК України.

Однак обвинувальний акт не містить чіткого викладу обставин злочину, щоб вказувало на правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч.3 ст.386 КК України за вищевказаними ознаками.

Більш того, з обвинувального акту неможливо встановити, чи правильною є кваліфікація самого кримінального правопорушення, оскільки ознака вимагання фактично не розкрита, як не розкрито і те, якими функціями наділена ОСОБА_9 , як представник влади з виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських повноважень.

За відсутності зазначених відомостей, правильність формулювання обвинувачення є сумнівною, що безумовно перешкоджає подальшому розгляду кримінального провадження по суті.

На переконання колегії суддів, слідчим не розкрито правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, а тому обвинувальний акт є таким, що має суттєві неточності та протиріччя.

За таких обставин, погоджуючись з судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що складений слідчим обвинувальний акт не містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому з цих підстав підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № №0000013 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 386 КК України, залишити без задоволення, а ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: