Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2007 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С. ,

при секретарі Лаврик І.В.,

за участю прокурора Бистрика
О.М. ,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу по обвинуваченню неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженки м. Києва,
українки, громадянки
України, неодруженої, яка не працює та не навчається, несудимої,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,
у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 198 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітня ОСОБА_2,
достовірно знаючи, що
неповнолітній ОСОБА_3 13.12.2006 року у провулку Базарному в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області вчинив розбійний напад на
неповнолітню ОСОБА_4, під час якого
заволодів її мобільним телефоном марки «Самсунг С 530», заздалегідь не обіцяючи, отримала від ОСОБА_3 та зберігала при собі
викрадений телефон до 15-ї години 14.12.2006 року, коли вона,
діючи з корисливих мотивів, разом
із неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_5. продали на радіоринку в м. Києві вищевказаний телефон невстановленій
слідством особі, отримавши за це гроші у
сумі 450 гривень, якими розпорядились за
власним розсудом.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину
у вчиненні злочину визнала повністю та пояснила, що 13.12.2006 року до неї додому прийшов її
знайомий неповнолітній ОСОБА_3, який
навчався з нею у школі. Запитав чи є у неї зарядний пристрій від телефону
«Самсунг С
530» і показав їй цей телефон. Вона погодилась його
підзарядити і залишила у себе. Коли включила телефон, то на дисплеї з'явилося привітання «Привіт
Даша». Вона зрозуміла, що телефон
належить не ОСОБА_3.
Наступного дня,
коли він прийшов за телефоном,
вона стала його про це розпитувати і він розказав, що викрав цей телефон у незнайомої дівчини.
Вона заявила йому, що якщо він не дасть
їй частину грошей після продажу викраденого мобільного телефону, вона заявить про вчинений злочин в міліцію.
ОСОБА_3 погодився на її вимоги. Цього ж дня,
після закінчення уроків, вони з
ОСОБА_3 ОСОБА_5 поїхали на радіоринок у м.
Києві, депродали телефон за 450
гривень, з яких вона отримала 120
гривень. Ці гроші вона витратила на власні потреби. У вчиненому кається.

Суд вважає, що
підсудна ОСОБА_2 дала правдиві показання суду,
які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

Оцінюючи досліджені докази суд визнає, що вина підсудної у вчиненні злочину доказана
повністю і її дії судом кваліфікуються за
ст. 198 КК України, як
заздалегідь не обіцяне придбання або збут чи зберігання майна, завідомо здобутого злочинним шляхом.

Призначаючи покарання підсудній, суд враховує,
що вчинений злочин є злочином середньої тяжкості та що ОСОБА_2 є
неповнолітньою, позитивно
характеризується за місцем проживання та навчання, вчинила злочин уперше.

Обставиною, що пом'якшує покарання, суд визнає його щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не виявлено.

Враховуючи тяжкість
вчиненого злочину та особу підсудної,
умови її життя та виховання, суд
вважає можливим обрати покарання у вигляді арешту в межах санкції статті з
урахуванням вимог ст. 101 КК України.

В судовому засіданні захисник підсудної заявив
клопотання, просив звільнити ОСОБА_2 від
кримінальної відповідальності на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від
19.04.2007 року у зв'язку з тим, що вона
на момент вчинення злочину була неповнолітньою,
раніше не судима.

Вислухавши підсудну,
думку прокурора, захисника
підсудної, суд вважає, що ОСОБА_2 підлягає звільненню від
кримінальної відповідальності згідно п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року, оскільки вона, до набрання чинності цим Законом, вчинила злочин за який законом передбачено
покарання менш суворе, ніж позбавлення
волі на строк не більше п'яти років, у
скоєному щиро розкаялася, на момент
вчинення злочину була неповнолітньою, що
підтверджується паспортом, за місцем
проживання характеризується позитивно,
раніше не судима, проти
закриття, відносно неї, кримінальної справи за нереабілітуючих підстав
не заперечує.

Враховуючи наведене,
керуючись п. 4 ст. 6 КПК України та п. «б» ст. 1 Закону України "Про амністію"
від 19 квітня 2007 року, ст. ст.
85, 323, 324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 198 КК України та призначити
їй покарання у вигляді арешту на строк 30 (тридцять) діб.

Звільнити ОСОБА_2 від покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від
19.04.2007 року.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, обраний відносно ОСОБА_2 до вступу вироку в
законну силу обрати підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений
до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд
Київської області протягом п'ятнадцяти діб з дня його проголошення.