Справа № 1-808/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Луцьк 27
листопада 2007 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Клока О.М.

за участю секретаря
Мартинюк О.Г.

прокурора Воробія О.П.

захисників ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

потерпілих ОСОБА_3,ОСОБА_4,
ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7,

законних представників
ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

представника служби у
справах неповнолітніх Кудрявцевої О.В.

представника міліції у
справах неповнолітніх Луцюка Ю.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні
кримінальну справу про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, який народився і мешкає в АДРЕСА_1, українець, громадянин
України, з середньою освітою, неодружений, не працює, судимий 20.07.2006 року
за ст.185 ч.1, 104 КК України на 1 рік позбавлення волі з випробуванням,
встановлений іспитовий строк 1 рік,

у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст. 187 ч. 2, 186 ч. 2 КК України; та неповнолітнього ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, який народився і проживає в АДРЕСА_2, українець, громадянин
України, з неповною середньою освітою, неодружений, несудимий,

у вчиненні злочинів,
передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ

Підсудний ОСОБА_12
повторно, діючи за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_13, керуючись
корисливими мотивом та метою, 12.02.2007 року, близько 23 год. 40 хв. поблизу будинку №4, що по вул.
В.Інтернаціоналістів м. Луцька, відкрито викрали у потерпілоїОСОБА_4 майно на
загальну суму 668 грн. 84 коп..

Вони ж, повторно,
19.02.2007 року, близько 24 год. поблизу
дитячого садочка №46, що по вул. Ветеранів м. Луцька, із застосуванням
насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я особи, відкрито викрали
у потерпілої ОСОБА_14 майно на загальну суму 948 грн. 15 коп.

Вони ж, повторно, 20.02.2007
року, близько 22 год.
40 хв., перебуваючи поблизу будинку №20а, що по
пр.Соборності м.Луцька із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для
життя та здоров'я особи, відкрито викрали у потерпілої ОСОБА_6 майно на
загальну суму 228 грн. 30 коп..

Окрім того, підсудний
ОСОБА_12 26.03.2007 року, близько 16 год., попередньо домовившись з невстановленою досудовим слідством особою,
перебуваючи в парку «900-річчя м.Луцька», вчинив напад, поєднаний із
застосуванням насильства, яке виразилося в нанесенні удару рукою по потиличній
частині голови потерпілому, від чого останній впав на землю, втратив свідомість
та отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани кута губів
зліва, що є легкими тілесними
ушкодженнями, які спричинили короткочасний розлад здоров'я, і заволоділи майном ОСОБА_5 на загальну суму 722 грн.

Підсудний ОСОБА_13,
керуючись корисливим мотивом і метою, 09.02.2007 року близько 21 год. поблизу арки, що між будинками 25а і 256 по проспекту
Соборності в м. Луцьку, застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для
життя та здоров'я особи, відкрито викрав у ОСОБА_15 майно на загальну суму 643
грн.

Також підсудний ОСОБА_13,
діючи за попередньою змовою з особою, яка не досягла віку кримінальної
відповідальності ОСОБА_16,
керуючись корисливими мотивом та метою, 31.05.2007 року
близько 15-00 год.
проникли на територію ПП «Терра Інтернешнл», що по вул.
Заводській, 3 в м. Луцьку, де з складського приміщення викрали чотири титанові
диски до автомобіля, дві автомагнітоли, інші речі, а також документи, які не
мають матеріальної цінності, чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальні
збитки на загальну суму 3124 грн.

Допитаний з приводу
пред'явленого обвинувачення підсудний ОСОБА_13 вину у вчиненні інкримінованих
злочинів визнав повністю та показав, що дійсно вчинив один грабіж в арці по
проспекту Соборності в м. Луцьку самостійно, також вчинив грабежі разом з
ОСОБА_12 по вул. Воїнів Інтернаціоналістів, біля садочка по вул. Ветеранів, та
по проспекту Соборності. Грабували жінок, майно ділили між собою. Ініціатором
вчинення грабежів виступав ОСОБА_12, одного разу запропонував пограбувати сам.
Кількість і вартість майна, яким заволоділи не заперечує, у вчиненому щиро
розкаюється. Також повідомив, що вчинив таємну крадіжку з ОСОБА_16 з огородженої
території. Підтвердив свої показання, дані ним в ході досудового слідства про
те, що викрадення відбувалось зі складу через вікно.

Підсудний ОСОБА_12 також
вину у інкримінованих злочинах визнав повністю, розповів про обставини вчинених
разом з ОСОБА_13 грабежів, підтвердив свої показання, дані під час досудового
слідства. Що стосується вчинення розбійного нападу в парку на ОСОБА_5, то повідомив, що був з невстановленою органами досудового
слідства особою, між ними велась мова про напад на потерпілого, саме інша особа
завдала удар рукою по потилиці ОСОБА_5 і заволоділа телефоном, він ж забрав з
кишені потерпілого, який був без свідомості, гроші.

Зважаючи на повне визнання
підсудними своєї вини, їх винуватість підтверджується зібраними в ході досудового
слідства і дослідженими в суді доказами.

Що стосується
пограбуванняОСОБА_4, то факт вчинення даного злочину стверджений потерпілою та
підтверджений протоколом огляду місця події (а.с.85 т.1) Винуватість підсудних
у даному злочині стверджується відтвореннями обстановки і обставин події за їх
участю, які узгоджуються між собою (а.с.109, 206 т.1).

Винуватість підсудних у пограбуванні ОСОБА_14 підтверджується протоколом
огляду місця події (а.с.120 т.1), оголошеними в суді показаннями самої
потерпілої (а.с.123 т.1), показаннями свідків ОСОБА_17 про обставини вчинення
злочину щодо її дочки та обставини поверення викрадених речей, показаннями
свідка ОСОБА_18 про те, що сумку,яка належить потерпілій (а.с. 151 т. 1) їй
подарував саме ОСОБА_13 Під час відтворення обстановки і обставин події ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на місці
детально розповіли і показали про обставини вчиненого злочину (а.с. 192-193,
200-201, ті).

По епізоду пограбування
ОСОБА_6 винуватість підсудних підтверджується відтвореннями обстановки і
обставин події за участю ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які узгоджуються між собою та
доповнюють один одного (а.с.189-191, 203-205 т.1).

Винуватість ОСОБА_12 у
вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_5 стверджується показаннями допитаного в
суді потерпілого про обставини вчиненого щодо нього злочину, які узгоджуються з
показаннями підсудного, які той в свою чергу підтвердив під час відтворення
обстановки і обставин події (а.с.33-36 т.1). А у відповідності до висновку
судово медичної експертизи (а.с.47-49 т.1) у потерпілого виявлені легкі тілесні
ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Що стосується пограбування
ОСОБА_15, то цей факт підтверджується оголошеними в суді показаннями самої
потерпілої (а.с.7т.2) та оглядом місця події (а.с.4 т.2), а винуватість у вчиненні
даного злочину ОСОБА_13 стверджується протоколом відтворення обстановки і
обставин події (т.2 а.с.25).

По епізоду таємного
викрадення з проникненням у сховище майна ОСОБА_7 винуватість ОСОБА_13 підтверджується поясненнями ОСОБА_16, про те, що він
заліз через паркан на територію підприємства, потім через вікно проник на склад
звідки викрав майно, кількість і вартість якого не заперечує. Перемістити ці
речі йому допомагав ОСОБА_13 Після того, вони погрузили викрадене в автомобіль
таксі, і намагались продати ці речі, однак були затриманні під час реалізації.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що до нього приїхав знайомий таксист і просив
перевірити чи справні автомагнітоли. Ці автомагнітоли були схожі на ті, що були
у нього. Перевіривши склад він виявив відсутність ряду речей, зокрема і двох
автомагнітол. Хлопців, які продавали автомагнітоли затримали в автомобілі
таксі, при них виявили також і інші речі, що зникли. Тими хлопцями виявились
ОСОБА_16 та ОСОБА_13

За таких обставин, з
урахуванням всіх наявних у справі доказів суд приходить до висновку про
винуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у відкритому викраденні чужого майна,
вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із
застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я особи і
кваліфікує дії підсудних за ст. 186 ч. 2 КК України.

Окрім того, знаходить суд і
доведеною винуватість ОСОБА_12 у нападі з метою заволодіння чужим майном,
поєднаному із застосуванням насильства, що було небезпечним для життя та
здоров'я потерпілого ОСОБА_5, вчиненому за
попередньою змовою в групі з невстановленою органами досудового слідства
особою, і кваліфікує дії підсудного за ст. 187 ч. 2 КК України.

Приходить суд також і до
висновку про винуватість ОСОБА_13 у вчиненні повторного таємного викрадення
чужого майна, а саме майна ОСОБА_7, поєднаному
з проникненням в сховище, і кваліфікує дії підсудного за ст. 185 ч.3 КК
України.

Органами досудового
слідства підсудний ОСОБА_12 обвинувачується також і в тому, що він повторно,
23.01.2007 року близько 18 год. 30 хв.
перебуваючи біля ЗОНІ №11, що по вул. Наливайка м. Луцька, шляхом ривка,
відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_3 майно на загальну суму 450 грн.

Допитаний з приводу даного
обвинувачення підсудний ОСОБА_12 вину у інкримінованому діянні не визнав, та
показав, що в час, коли був вчинений даний злочин він перебував на
стаціонарному лікуванні у Волинській обласні психіатричній лікарні № 1.

Факт перебування ОСОБА_12
на лікуванні 23.01.2007 року підтверджується повідомленням ВОПЛ №1 м.Луцька
(а.с.257 т.2). Даним повідомленням виключається можливість ОСОБА_12 залишити
без відому лікарів і медперсоналу лікувальної установи. Лікування підсудного у
ВОПЛ № 1 м. Луцька підтверджується актом НОМЕР_1 амбулаторної
судово-психіатричної експертизи, у відповідності до якого ОСОБА_12, хоча може і
міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тобто є осудним, однак
виявляв і виявляє ознаки несоціалізованого розладу поведінки підліткового віку.

Допитані в суді в якості
свідків медсестри ВОПЛ №1 м. Луцька ОСОБА_19 та ОСОБА_20 категорично ствердили,
що ОСОБА_12 23.01.2007 року з лікувального закладу нікуди не відлучався, з
огляду на стан здоров'я та умови утримання в закладі.

Потерпіла ОСОБА_3 в суді
показала, що злочин щодо неї вчинений саме 23.01.2007 року, однак нападника
вона впізнати не може, оскільки було темно. Той факт, що даний злочин був
вчинений саме 23.01.2007 року підтверджується і протоколом огляду місця події
(а.с.35-36 т.2) та протоколом заявою (а.с.34 т.2).

З огляду на те, що доказами
вини ОСОБА_12 по даному обвинуваченню є лише його визнавальні показання
(а.с.54-57 т.2), які він заперечив в суді, поряд з неспростовним, на думку
суду, алібі, суд виправдовує підсудного у вчиненні відкритого викрадення майна
у потерпілої ОСОБА_3 за недоведеністю його участі у вчиненні злочину,
передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

Призначаючи покарання суд
враховує тяжкість вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких, особу
винних та обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом'якшують
покарання підсудного ОСОБА_12, суд відносить з'явлення із зізнанням, щире
каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Суд виключає обтяжуючі
покарання ОСОБА_12 обставини вчинення злочину за попередньою змовою групою
осіб, оскільки вона є кваліфікуюча, та вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння, оскільки така не знайшла свого підтвердження в суді.

З урахуванням того, що
ОСОБА_12 вчинив тяжкі злочини в період іспитового строку за попереднім вироком,
суд приходить до висновку, що випралення і перевиховання підсудного можливе
лише в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з тим, враховуючи,
пом'якшуючі покарання обставини, які на думку суду істотно знижують тяжкість
вчинених підсудним злочинів, поряд з його психічним станом, думкою представника
служби у справах неповнолітніх, яка вважає, що виправлення ОСОБА_12 можливе і
без ізоляції від суспільства, суд на підставі ст. 69 КК України призначає
підсудному покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкціями ч. 2 ст.
187, ч. 2 ст. 186 КК України.

Окрім того, суд вважає, що
навіть мінімальне основне покарання, передбачене санкцією ст. 187 ч. 2 КК
України, у виді 7 років позбавлення волі було б надто суворим для підсудного,
який є неповнолітнім.

Обставинами, що пом'якшують
покарання ОСОБА_13 суд визнає з'явлення із зізнанням, щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Разом з тим, суд виключає з
обвинувачення ОСОБА_13 обтяжуючу обставину покарання - вчинення злочину за попередньою
змовою групою осіб, оскільки вона є кваліфікуючою.

Враховуючи пом'якшуючі
обставини покарання, і те що ОСОБА_13 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, його другорядну роль по ряду епізодів, думку представника
служби у справах неповнолітніх, яка вважає, що виправлення ОСОБА_13 можливе і
без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про можливість
виправлення і перевиховання підсудного без ізоляції його від суспільства, тому
на підставі ст. 75, 104 КК України звільняє його від відбування покарання з
випробуванням.

Окрім того, перебування
ОСОБА_13 під вартою упродовж понад п'яти місяців під час досудового слідства та
судового розгляду справи слугуватиме, на думку суду, належним уроком
підсудному, попереджатиме нові злочини.

Враховуючи тяжкість
вчинених ОСОБА_13 злочинів, його в тому числі і негативні характеристики, суд
вважає за необхідне встановити підсудному максимальний іспитовий строк,
передбачений ч.3 ст.104 КК України.

Оскільки ОСОБА_12
виправдовується у вчиненні пограбування ОСОБА_3, суд залишає цивільний позов
потерпілої без задоволення.

Цивільний позов прокурора в
інтересах Луцької міської ради до ОСОБА_12 про стягнення з підсудного коштів,
витрачених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого ОСОБА_5, підлягає
до повного задоволення, оскільки підтверджений документально.

Цивільний позов ОСОБА_14 до
ОСОБА_13 та ОСОБА_12 підлягає до часткового задоволення, в частині матеріальних
збитків в розмірі 948 грн., а в решті слід відмовити, оскільки він не
підтверджений документами, а розмір грошового відшкодування моральних страждань
потерпілої суд зменшує до 2000 грн., оскільки будь-яких тілесних
ушкоджень тій не заподіяно, керуючись при цьому, у відповідності до ст. 23 ЦК України, вимогами розумності і справедливості.

Судові витрати за
проведення психіатричної та наркологічної експертиз відповідно до ст. 93 КПК
України підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_12, а за проведення
дактилоскопічної експертизи - з підсудного ОСОБА_13 в доход держави.

Речові докази по справі у
відповідності до ст. 81 КПК України слід знищити, як такі, що не мають
матеріальної цінності (а.с.145,149 т.1), решту (а.с.124 т.2) - повернути
ОСОБА_7

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

Виправдати ОСОБА_12 у зв'язку
з недоведеністю його участі у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК
України, по факту пограбування ОСОБА_3

Визнати винним ОСОБА_12 у
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.2 КК України, і
призначити покарання:

за ст.186 ч.2 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України у виді 3(три) років позбавлення волі,

за ст. 187 ч.2 КК України
із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3(три) років 2(два) місяців
позбавлення волі,

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим визначити ОСОБА_12 3 (три) роки 2(два) місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК
України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати
невідбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 20.07.2006
року, остаточно визначити ОСОБА_12 до відбування 3 (три) роки 3 (три) місяці
позбавлення волі.

Строк відбуття покарання
рахувати з 13 квітня 2007 року.

Запобіжний захід ОСОБА_12
до вступу вироку в законну силу залишити попередній - взяття під варту.

Визнати винним ОСОБА_13 у
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3 КК України, і
призначити покарання:

за ст. 186 ч.2 КК
України у виді 4(чотири) років
позбавлення волі,

за ст. 185 ч.3 КК України у
виді 3(три) років позбавлення волі,

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, остаточно визначити ОСОБА_13 до відбуття 4(чотири) роки позбавлення
волі.

На підставі ст.ст. 75, 76,
104 КК України звільнити ОСОБА_13 від призначеного покарання з випробуванням,
якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2(два) роки не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки, а саме:

не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи;

повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця свого проживання, навчання,
роботи;

періодично з'являтись на
реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Зарахувати в строк відбуття
покарання ОСОБА_13 термін його перебування під вартою з 17.04.2007 по
20.04.2007 року та з 12 червня 2007 року по 27 листопада 2007 року включно.

Запобіжний захід до вступу
вироку у законну силу змінити із взяття під варту на підписку про невиїзд,
звільнивши ОСОБА_13 з-під варти в залі судового засідання.

Цивільний позов ОСОБА_14
задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в користь
потерпілої ОСОБА_14 948 (дев'ятсот сорок вісім) гривень у відшкодування
спричинених матеріальних збитків та 2000(дві тисячі) гривень у відшкодування
моральної шкоди, а всього 2948 (дві тисячі дев'ятсот сорок вісім) грн.

В задоволенні цивільного
позову ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_12 1496 грн. 64 коп. матеріальних збитків
та 500 грн. моральної шкоди відмовити.

Цивільний позов прокурора
міста Луцька в інтересах Луцької міської ради задовольнити. Стягнути з ОСОБА_12
в користь Луцької міської ради: р/р 0002 місцевий бюджет міста
Луцька, ЗКПО 21741605 МФО 803014 код платежу 24060300, - 208 (двісті вісім)
гривень, витрачених закладом охорони здоров'я на лікування ОСОБА_5

Речові докази ( а.с.145,149
т.1) знищити, решту (а.с.124 т.2) - повернути потерпілому ОСОБА_7.

Судові витрати за
проведення психіатричної та наркологічної експертиз в сумі 297 (двісті
дев'яності сім) грн. 38 коп. стягнути з ОСОБА_12 в доход держави, а за
проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 94(дев'яносто чотири) грн. 15
коп. стягнути з ОСОБА_13 в доход держави.

Апеляція на вирок може бути
подана до Апеляційного суду Волинської області протягом п'ятнадцяти діб з
моменту його проголошення, а підсудним ОСОБА_12 - в той ж строк з моменту
отримання копії вироку, через Луцький міськрайонний суд.