Справа № 05-953км07 Доповідач
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України у кримінальних
справах у складі:

головуючого - судді Синявського О.Г.,

суддів Гриціва М.І., Пекного С.Д.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 27 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на вирок Лисичанського міського суду
Луганської області від 28 липня 2005 року і ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 30 вересня 2005 року,

в с т а н о в и л а:

вироком суду

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судиму -

засуджено за ч.2
ст. 125 КК України до громадських робіт на строк 150 годин.

ОСОБА_2 визнано винною і засуджено
за те, що вона 2 січня 2005 року, близько 10 години, перебуваючи на території
Центрального ринку м. Лисичанська під час сварки на грунті особистих неприязних
стосунків з потерпілим ОСОБА_1 умисно
завдала йому удар по руці гирею вагою в 1 кг і один удар долонею руки в область
обличчя, заподіявши йому легкі тілесні
ушкодження, що потягли короткочасний розлад його здоров'я.

В апеляційному порядку вирок щодо
ОСОБА_2 залишено без зміни.

В касаційній скарзі потерпілий
ОСОБА_1 просить про скасування вироку суду і ухвали
апеляційної інстанції і направлення справи на нове розслідування, посилаючись
на істотні порушення кримінально процесуального і кримінального закону, які
потягли за собою неправильну кваліфікацію дій засудженої і відповідно
призначення їй покарання, яке, на його думку, не відповідає ступеню суспільної
небезпечності вчиненого нею злочину.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню.

Висновок місцевого суду про
вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.2
ст. 125 КК України, за викладених у вироку обставин є обгрунтованим і
відповідає поданим потерпілим ОСОБА_1 доказам, у тому числі і даним, які
свідчать про тяжкість заподіяних йому діями засудженої тілесних ушкоджень.

Твердження потерпілого ОСОБА_1 про
те, що дії засудженої були направлені на порушення громадського порядку і тому
її дії слід було кваліфікувати як хуліганство, суперечать фактичним обставинам
справи, у тому числі і показанням
потерпілого, в яких йдеться, що причиною конфлікту стала його відмова від
сплати разового ринкового збору як ветерана війни, у зв'язку з чим засуджена,
як ІНФОРМАЦІЯ_2 намагалася забрала гирю з його вагів, а він намагався повернути
гирю, відмовляючись від виконання її вимоги пройти в адміністрацію ринку.

Сама по собі неправомірність вимог
працівників ринку про сплату ветеранами разового ринкового збору у м.
Лисичанську, про що апеляційною інстанцією постановлено окрему ухвалу, не є
підставою для визнання дій засудженої ОСОБА_2 хуліганством.

Вивченням матеріалів справи не
виявлено даних, які б давали підстави вважати, що у справі були
допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть
скасування вироку суду і ухвали апеляційної інстанції.

Призначене ОСОБА_2 покарання
відповідає характеру і тяжкості вчиненого нею злочину, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування судових рішень щодо неї.

Отже, передбачені законом підстави
для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням учасників
судового розгляду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

У задоволенні касаційної скарги
потерпілому ОСОБА_1 відмовити.

С
У Д Д І:

Синявський О.Г. Гриців М.І. Пекний
С.Д.