Справа № 636/2948/15-к
Провадження №1-кп/636/287/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000313 від 25.05.2015 року за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуєва, Харківської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючому на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,заступника командира 1-ї зенітної батареї по роботі з особовим складом зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , лейтенанту, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
07 червня 2014 року ОСОБА_3 уклав контракт на проходження військової служби в рядах Національної гвардії України. Наказом Командувача Національної гвардії України від 14.07.2014 №13 о/с лейтенанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира 2-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 1-го батальйону оперативного призначення та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2014 №6 зараховано в списки особового складу вказаної військової частини.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.03.2015 №26 о/с лейтенанта ОСОБА_3 звільнено з посади командира 2-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення (на бронеавтомобілях) 1-го батальйону оперативного призначення та призначено на посаду заступника командира 1-ої зенітної батареї по роботі з особовим складом зенітного ракетного дивізіону. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №64 від 05.03.2015 лейтенант ОСОБА_3 вибув у службове відрядження до зони проведення антитерористичної операції (далі - АТО) для виконання завдань, передбачених Законом України «Про боротьбу з тероризмом».

02 березня 2015 року у зв`язку із вибуттям у відрядження в зону проведення АТО лейтенанту ОСОБА_3 у військовій частині НОМЕР_1 , видано у службове користування пістолет Макарова серія НОМЕР_2 , а також набої калібру 9 мм до нього у кількості 16 шт.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а відповідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року оголошено її проведення протягом 2015 року із дня набуття чинності цього Указу.

Відповідно до ст.ст. З, 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,2,3 Закону України «Про Національну гвардію України» лейтенант ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку,

берегти державне майно, особисто відповідати за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів, встановлювати такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України.

Відповідно до п.п. 8.5, 9.1, розділу 1 та п. 1 розділу 4 «Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю», затвердженої наказом МВС України № 657 від 07.09.2011, вимог якої повинні дотримуватися військовослужбовці Національної гвардії України, зброя видається під особисту відповідальність працівника правоохоронного органу. Лейтенант ОСОБА_3 зобов`язаний берегти та підтримувати в належному стані передану йому в користування вогнепальну зброю та обачливо поводитися з нею, категорично забороняється залишати зброю без нагляду, де б це не було, а також передавати її іншим особам, під час виконання службових обов`язків, проведення навчальних стрільб, змагань пістолет необхідно носити в кобурі на ремені, який має бути надійно застебнутий.

Проте, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України, 11 травня 2015 року лейтенант ОСОБА_3 , діючи з необережністю, грубо порушуючи порядок та умови належного зберігання ввіреної йому зброї та боєприпасів до неї, які б унеможливлювали її втрату або викрадення, перебуваючи в с. Нижнє Попаснянського району Луганської області припинив носнти пістолет Макарова серії НОМЕР_2 в кобурі на ремені та поклав пістолет та 16 набої калібру 9 мм до нього в одну з власних сумок, яку розмістив у кузові військового вантажного автомобіля «Краз», військовий номерний знак " НОМЕР_3 , який в подальшому виїхав у м. Харків в місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , а сам залишився в с. Нижнє Попаснянського району Луганської області для подальшого виконання службових обов`язків.

В подальшому 15.05.2015 лейтенант ОСОБА_3 знаходячись в місці свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , в особистій сумці виявив відсутність ввіреного йому для службового користування та закріпленого за ним пістолета Макарова серія НОМЕР_2 та 16 набоїв калібру 9 мм до нього, в результаті вищеописаних дій вказана зброя та бойові припаси вийшли з його володіння та були ним втрачені.

Таким чином, лейтенант ОСОБА_3 , в період часу з 11 травня 2015 року до 15 травня 2015 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, діючи з необережністю, грубо порушуючи порядок та умови належного зберігання ввіреної йому зброї та бойових припасів, які б унеможливлювали їх втрату або викрадення, в порушення вимог ст.ст. З, 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,2, 12 Закону України «Про Національну гвардію України», п.п. 8.5, 9.1 розділу 1 та п. 1 розділу 4 «Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю» затвердженої наказом МВС України № 657 від 07.09.2011, перебуваючи в с. Нижнє Попаснянського району Луганської області припинив носити ввірений йому у службове користування пістолет Макарова серія НОМЕР_2 в кобурі на поясі, як це передбачено вищезазначеними керівними документами, а поклав пістолет та 16 набоїв калібру 9 мм до кузову військового вантажного автомобіля марки «Краз» військовий номерний знак НОМЕР_3 , який в подальшому виїхав до місця постійно дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , втративши при цьому контроль за ввіреною йому зброєю та бойовими припасами, та в подальшому, знаходячись в місці свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , в особистій сумці, яку в м. Харкові забрала у водія військового вантажного автомобіля марки «Краз» військовий номерний знак НОМЕР_3 та доставила за вказаною адресою його жінка ОСОБА_6 , виявив відсутність ввіреного йому для службового користування пістолета Макарова серія НОМЕР_2 та 16 набоїв калібру 9 мм до нього, чим державі в особі військової частини НОМЕР_1 завдано збитків на суму 298,32 (двісті дев`яносто вісім) гривень 32 (тридцять дві) копійки (з яких вартість пістолета - 286,00 грн. та вартість 16 набоїв калібру 9мм - 12,32 грн.).

Своїми діями лейтенант ОСОБА_3 допустив втрату ввіреної йому для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 413 КК України.

-2-

21.07.2015 року між військовим прокурором Харківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 413 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 .

Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст.413 ч.2 КК України. Обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 413 ч. 2 КК України, сторони узгоджують вид і розмір покарання за ч. 2 ст. 413 КК України - у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 58 КК України, замість покарання у виді 1 року позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження строком на 1 рік із відрахуванням у дохід держави 20% із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 .

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Відповідно до ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 413 ч. 2 КК України. Злочин, передбачений ч. 2 ст. 413 КК України є злочином середньої тяжкості. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України. Сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно угоди ОСОБА_3 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, завдані ним державі збитки в особі військової частини НОМЕР_1 відшкодовані ним в повному обсязі. Також обвинувачений позитивно характеризується за місцем служби, має на утриманні малолітнього сина, приймав участь у проведенні АТО.

Зі змісту ст. 58 КК України слідує, що покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Частина 2 цієї статті передбачає, що із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, на відповідність вимогам КПК України, враховуючи наявність кількох обставин,

що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, з урахуванням особи обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_3 позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності та має на утриманні малолітню дитину, суд вважає, що є достатньо підстав для застосування ст. 58 КК України, а тому ОСОБА_3 за можливе замість позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк із відрахуванням у дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.

ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання. Отже, слід затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 липня 2015 року між військовим прокурором Харківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21.07.2015 року покарання у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 58 КК України ОСОБА_3 замість одного року позбавлення волі призначити службове обмеження на той самий строк з відрахуванням в доход держави 20% із суми грошового забезпечення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: