У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Пивовара В.Ф. і Заголдного В.В.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянувши в судовому
засіданні 29 листопада 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним
поданням прокурора на вирок Іванівського районного суду Одеської області від 29
березня 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

немаючого судимості,

за ч. 1 ст. 122 КК
України на один рік обмеження волі, а на підставі ст. 104 КК України його
звільнено від відбування покарання з випробуванням на один рік і покладено
обов'язки, передбачені п. п. 2, 3 ст. 76 КК України,

установила:

Суд визнав ОСОБА_1 винуватим в тому, що він 30 вересня 2006 року біля
Будинку культури, що в с. Прохорове Іванівського району Одеської області, з
неприязні наніс декілька ударів кулаком і коліном в обличчя ОСОБА_2, чим
заподіяв йому середньої тяжкості тілесне ушкодження - двосторонній перелом
нижньої щелепи.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

У касаційному поданні прокурор просить змінити вирок щодо ОСОБА_1,
звільнити засудженого від покарання в порядку ст. 7 КПК України. Твердить, що
суд у порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України неповнолітньому призначив
покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, яка
підтримала касаційне подання і просила змінити вирок, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
дійшла до наступного.

Винуватість ОСОБА_1 в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного
ушкодження, доведена доказами, на які послався суд у вироку, зокрема даними, що
містяться у висновку судово-медичної експертизи, і викривальними показаннями
самого засудженого, який підтверджував, що він дійсно умисно побив потерпілого
ОСОБА_2. Ці та інші докази належно перевірені, зазначені у вироку і в
касаційному поданні під сумнів не ставляться.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК
України є правильною.

Що ж стосується рішення суду про призначення покарання засудженому, то з
ним колегія суддів погодитися не може.

Відповідно з положеннями ч. 3 ст. 61 КК України обмеження
волі не застосовується до неповнолітніх.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив зазначений злочин у
неповнолітньому віці. Проте суд призначив йому покарання у виді обмеження волі,
чим допустив помилку у застосуванні кримінального закону.

Тому доводи подання про незаконність рішення суду в
частині призначення покарання засудженому є слушними.

За таких обставин і, враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив злочин середньої
тяжкості, він раніше не судимий, визнав свою вину і щиро розкаявся, колегія
суддів вважає, що ця особа не є суспільно небезпечною, у зв'язку з чим на
підставі ч. 4 ст. 74 КК України підлягає звільненню від покарання.

На підставі ч. 4 ст. 74 КК України і керуючись ст. ст. 7, 394 - 398 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання
прокурора задовольнити.

вирок Іванівського районного суду Одеської області від 29 березня 2007 року
щодо ОСОБА_1 змінити. Звільнити ОСОБА_1 від покарання,
призначеного судом.

У решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Пивовар
В.Ф.
Редька А.І. Заголдний В.В.