Справа № 307/634/13-к
Провадження № 1-кп/307/1/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.01.2013 року за № 0000154, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , інваліда 3-ї групи, освіта неповна базова середня, не одруженого, раніше судимого вироком Корсунь Шевченківського районного суду від 03.04.2012 року за ч. 1 ст. 304, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць та звільненого на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік і шість місяців,- у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за участю:

прокурора: ОСОБА_4

адвоката: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2013 року, близько 21 години, ОСОБА_3 , на ґрунті неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , наніс декілька ударів руками та ногами по різним частинам тіла своєму батькові ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді множинних забоїв м`яких тканин і саден голови, обличчя, тильних поверхонь правої китиці та 2-го пальця лівої китиці, різаної рани тім`яної ділянки голови, а також переломів 5,6,7,8 (чотирьох) ребер зліва, що супроводжувалося лівобічним гемо-пневмотораксом, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 84 від 31 січня 2013 року відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21 дня.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та пояснив, що він дійсно 20 січня 2013 року, біля 21 години перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в АДРЕСА_2 вдарив декілька разів руками та ногами по різним частинам тіла свого батька ОСОБА_6 . У вчиненому розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та переконавшись у добровільності їх позиції.

З цього приводу учасниками судового провадження роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає, що його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, сукупність обставин справи, особу винного, який раніше судимий вироком Корсунь Шевченківського районного суду від 03.04.2012 року за ч. 1 ст. 304, ч.3 ст.15 ч.3, ст.185, ч. 1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць та звільнений на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік і шість місяців, даний злочин вчинив в період іспитового строку, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення, до адміністративної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд вважає щире каяття у скоєному.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому відносно нього необхідно і доцільно обрати міру покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_3 скоїв новий злочин, не відбувши покарання за попереднім вироком, суд на підставі ст.71 КК України вважає необхідним до покарання, призначеного новим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом із цим захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_3 від покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», в редакції Закону від 06.05.2014 р., установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

За змістом п. г) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи....

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, та є інвалідом третьої групи, обвинувачений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86 КК України, п. «г» ст. 1, ст.ст. 9, 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» в редакції від 08.04.2014 р., Законом України «Про застосування амністії в Україні» в редакції від 06.05.2014 р., ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання не відбутого покарання за вироком Корсунь Шевченківського районного суду від 03.04.2012 року два роки позбавлення волі, остаточно до відбуття ОСОБА_3 призначити покарання в виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 2 ст.86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. г) ст. 1 Закон України «Про амністію у 2014 році» - звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Тячівського

районного суду: ОСОБА_1