АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1642/13-к
Номер провадження 11-кп/786/360/2013
Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А.
Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Полтавської області
у складі:

головуючого - Герасименко В.М.,

суддів - Захожая О.І., Харлан Н.М.

при секретарі - Погорілій Ю.І.

за участю прокурора - Акулової С.М.

потерпілого - ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження за
апеляційними скаргами прокурора
прокуратури Полтавської області,
потерпілого ОСОБА_2 та обвинуваченого
ОСОБА_3 на вирок Новосанжарського
районного суду Полтавської області від
10.10.2013 року.

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
с.Патлаївка Полтавського району
Полтавської області, українець,
громадянин України, освіта неповна
середня, не одружений, не працюючий, має
на утриманні 2 неповнолітніх дітей,
проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше
судимий:

- 03.03.2004 року Полтавським районним
судом Полтавської області за ч.2 ст.186 КК
України на 4 роки позбавлення волі, на
підставі ст.75 КК України звільнений від
відбування покарання з іспитовим
строком 3 роки;

- 24.09.2004 року Полтавським районним
судом Полтавської області за ч.1 ст.296, 71
КК України на 4 роки 6 місяців
позбавлення волі, на підставі ст.75 КК
України звільнений від відбування
покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 20.01.2005 року Київським районним
судом м.Полтави за ч.1 ст.121, ч.4 ст.70 КК
України на 5 років 1 місяць позбавлення
волі, звільнений з місць позбавлення
волі умовно-достроково на не відбутий
термін 1 рік 7 місяців 8 днів;

- 04.12.2008 року Полтавським районним
судом Полтавської області за ч.1 ст.122, 71
КК України на 3 роки позбавлення волі,
звільнений з місць позбавлення волі
24.02.2011 року умовно-достроково на не
відбутий строк 7 місяців,

засуджений за ч.1 ст.121 КК України, із
застосуванням ст.69 КК України, на 3 роки
позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний
винним в тому, що 05.07.2013 року, близько 23.00
год., перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись на території
домоволодіння ОСОБА_2 у АДРЕСА_2, на
грунті раптово виниклих неприязних
відносин, умисно наніс останньому
численні удари по голові, тулубу та
кінцівках, чим спричинив потерпілому
тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні
для життя в момент заподіяння у вигляді
закритої травми живота з розривами
тонкої кишки та розвитком
розповсюдженого перитоніту, синця в
навколо очній області справа,
крововиливу в слизову верхньої губи та
після травматичного похитування
першого верхнього зуба справа, садна в
область грудної клітини справа, садна в
область проекції лівого ліктьового
суглоба по зовнішній поверхні, двох
саден в область проекції лівого
ліктьового суглоба по зовнішній
поверхні, двох саден в області проекції
правого колінного суглоба по передній
поверхні.

В апеляційній скарзі прокурора
ставиться питання про скасування
вироку суду в зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання ступеню
тяжкості кримінального правопорушення
та особі обвинуваченого, неправильним
застосуванням закону України про
кримінальну відповідальність,
оскільки суд при призначенні
обвинуваченому покарання безпідставно
застосував положення ст.69 КК України та
постановити новий вирок яким засудити
ОСОБА_3 за ч.1 ст.121 КК України на 5 років
позбавлення волі.

В принесених апеляційних скаргах
потерпілого ОСОБА_2 та обвинуваченого
ОСОБА_3 ставиться питання про зміну
вироку суду, застосувати до ОСОБА_3
положення ст.75 КК України, звільнивши
його від відбування покарання з
випробуванням, оскільки ОСОБА_3 вину у
вчиненому він визнав повністю, щиро
розкаявся в скоєному, має на утриманні
трьох неповнолітніх дітей, потерпілий
претензій морального та матеріального
характеру до обвинуваченого не має.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
прокурора, який апеляційну скаргу
подану прокурором прокуратури
Полтавської області не підтримав та
заперечив проти задоволення
апеляційних скарг потерпілого та
обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_2,
який підтримав подану ним апеляційну
скаргу та прохав звільнити
обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування
покарання з випробуванням, на підставі
ст.75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_3,
який підтримав подану ним апеляційну
скаргу з підстав в ній зазначених,
перевіривши доводи апеляційних скарг
та матеріали кримінального
провадження, приходить до висновку, що
апеляційні скарги прокурора,
потерпілого та обвинуваченого
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

В апеляційних скаргах прокурора,
потерпілого та обвинуваченого
висновки суду про доведеність вини
обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.121 КК України не
оспорюються. Суд першої інстанції
правильно визнав ОСОБА_3 винуватим у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.121 КК України, тобто в спричиненні
потерпілому ОСОБА_2 тяжкого тілесного
ушкодження, тобто умисного тілесного
ушкодження, небезпечне для життя в
момент заподіяння.

Відповідає вимогам ст.ст. 65, 69 КК
України і призначене ОСОБА_3 покарання,
яке обране з урахуванням даних про
особу обвинуваченого, ступеню тяжкості
вчиненого злочину та обставин, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції призначаючи
ОСОБА_3 покарання врахував наявність
пом'якшуючих покарання обставин, а
саме щире каяття обвинуваченого,
активне сприяння розкриттю злочину,
наявність в нього на утриманні
неповнолітніх дітей, а також врахував
думку потерпілого, який прохав
обвинуваченого суворо не карати та
будь яких претензій до обвинуваченого
не має, що істотно знижує ступінь
суспільної небезпеки вчиненого ним
злочину, а тому обґрунтовано прийшов до
висновку про можливість застосування
положень ст.69 КК України та призначити
ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої
межі, встановленої санкцією ч.1 ст.121 КК
України.

З урахуванням наведеного апеляційна
скарга прокурора є безпідставною та до
задоволення не підлягає.

Не підлягають задоволенню і апеляційні
скарги потерпілого ОСОБА_2 та
обвинуваченого ОСОБА_3

Так, відповідно до ч.1 ст.75 КК України
якщо суд при призначенні покарання у
виді виправних робіт, службового
обмеження для військовослужбовців,
обмеження волі, а також позбавлення
волі на строк не більше п'яти років,
враховуючи тяжкість злочину, особу
винного та інші обставини справи,
дійде висновку про можливість
виправлення засудженого без
відбування покарання, він може
прийняти рішення про звільнення від
відбування покарання з випробуванням.

В мотивувальній частині вироку суд
першої інстанції належним чином
обґрунтував та навів достатні підстави
з яких прийшов до висновку про
неможливість виправлення
обвинуваченого ОСОБА_3 без реального
відбування ним покарання.

Не вбачає підстав для виправлення
ОСОБА_3 без відбування покарання з
випробуванням, відповідно до положень
ст.75 КК України, і колегія суддів.

З огляду на викладене, саме призначене
ОСОБА_3 судом покарання є необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження вчинення ним нових
злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Новосанжарського районного суду
Полтавської області від 10.10.2013 року
відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а
апеляційні скарги прокурора
прокуратури Полтавської області,
потерпілого ОСОБА_2 та обвинуваченого
ОСОБА_3 - без задоволення.

СУДДІ :

Герасименко В.М. Захожай
О.І. Харлан Н.М.