Справа № 11-391/2008 р. Головуючий у І інстанції:
категорія - ст.286 ч.2 КК
України Доповідач: Козак В.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2008 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області у
складі:

головуючого-судді Навозенко Л.С.

суддів Козака В.І., Антипець В.М.

з участю прокурора Сороки Г.В.

адвоката
ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією адвоката ОСОБА_3., в інтересах засудженого ОСОБА_1., на
вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2008
року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, українець, громадянин України,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1 з
середньою спеціальною освітою, вдівець, працюючий робітником цеху переробки
деревини ДП „Семенівський лісгосп”, раніше притягувався до кримінальної
відповідальності за ч.2 ст. 215 КК України (в
редакції 1960 року), 16.09.1999 року кримінальну справу закрито на підставі п.4 ст. 6 КПК України,

засуджений за ст. 286 ч.2 КК
України до 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування
транспортними засобами.

Стягнуто
з ОСОБА_1. на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 285 грн.
60 коп.

Судом ОСОБА_1. визнаний винним у
тому, що 24 жовтня 2007 року,
біля 17 години, ОСОБА_1., не маючи права керування автомобілем, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, в с.Галаганівка Семенівського району Чернігівської
області керував технічно несправним транспортним
засобом „М-2140”, державний номер НОМЕР_1, в якому знаходились його донька,
дружина та знайома. Рухаючись з боку с.Грем'ячка
Семенівського району у напрямку
м.Семенівка, в порушення вимог п.п.
2.9., 12.1., 12.4., 31.4. Правил
дорожнього руху України, ОСОБА_1. під час руху по ділянці автодороги, яка має заокруглення ліворуч, не впорався з
керуванням, з'їхавши в кювет ліворуч проїзної
частини і здійснив наїзд на придорожнє дерево. Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_2. отримала тілесні ушкодження у вигляді набряку
головного мозку, який виник внаслідок черепно-мозкової травми з забоями
головного мозку, крововиливами під м'яку оболонку та переломами кісток основи та склепіння черепа, від яких наступила смерть потерпілої.

В апеляції адвокат ОСОБА_3., в інтересах засудженого ОСОБА_1., просить
вирок суду змінити в частині призначеного покарання внаслідок його суворості,
пом'якшити засудженому міру покарання шляхом застосування ст. 75 КК України. Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_1. судом першої інстанції не
додержані вимоги ст. 65 КК України, оскільки перелічені у вироку дані про особу
засудженого, а саме: стан здоров'я, поведінку до вчинення злочину, наявність
судимостей, адміністративних стягнень, склад сім'ї, наявність дітей та інше,
фактично не взяті до уваги при визначенні міри покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_3., який підтримав свою
апеляцію та просив її задовольнити з вказаних в ній підстав, думку прокурора,
який просив апеляцію залишити без задоволення, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність
засудженого ОСОБА_1. у
скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним
обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та
викладеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності і
взаємозв'язку, і ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання про вид та розмір
покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України призначив його з
урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного злочину,
обставин, що пом'якшують покарання - визнання вини та щире каяття у
вчиненому, обтяжуючої покарання
обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, особи винного, а
саме те, що він раніше не засуджений, є інвалідом 3 групи, стан його здоров'я,
позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, наявність на утриманні
неповнолітньої дитини. Враховуючи
вищевикладене, суд призначив засудженому мінімальне покарання в межах санкції
ст.286 ч.2 КК України.

Тому колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання є
необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та
не знаходить підстав для задоволення апеляції.

На підставі наведеного,
керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляцію адвоката ОСОБА_3., в
інтересах засудженого ОСОБА_1., залишити без задоволення, а вирок Семенівського
районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2008 року щодо ОСОБА_1
залишити без змін.

Судді:

Навозенко Л.С. Козак В.І. Антипець В.М.