Справа № 1-111/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2011 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі:

головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Крушняк О.С.,

за участю прокурора Заболотного А.Л.,

захисника підсудного ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно кримінальну справу по обвинуваченню,

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого 17 вересня 2010 року Дубенським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік, у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2010 року біля 23 години, ОСОБА_3, керуючись корисливими спонуканнями, через незамкнені вхідні двері проник в підсобне приміщення господарства ОСОБА_4, що знаходиться в м.Дубно вул.Грабовського, 8, звідки повторно таємно викрав алюмінієвий бідон, ємністю 50 літрів, вартістю 152 гривні. Перевівши викрадене у своє протиправне володіння, ОСОБА_5 виніс його за межі території вказаного господарства та збув іншій особі, заподіявши ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 152 гривні.

28 вересня 2010 року о 5 годині 30 хв. ОСОБА_3, керуючись корисливими спонуканнями, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, діючи таємно, проник в підсобне приміщення господарства громадянки ОСОБА_4, що знаходиться по вулиці Грабовського, 8 в м.Дубно Рівненської області та повторно викрав металеву вагу вартістю 220 гривень. Викрадене ОСОБА_3 перевів у своє протиправне володіння та того ж дня продав за 160 гривень, а отримані кошти витратив у своїх корисливих цілях. Внаслідок скоєного злочину потерпілій ОСОБА_4 було спричинено матеріальної шкоди на суму 220 гривень.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчинених злочинах, а саме в таємних викраденнях чужого майна вчинених повторно, поєднаних з проникненням у інше приміщення визнав повністю та щиро розкаявся. Підтвердив повністю всі показання, які давав на попередньому слідстві. Показав, що 22 вересня 2010 року біля 21 год. 00 хв. він повертався додому. Проходив біля будинку сусідки ОСОБА_4 і побачив, що в хліві відкриті двері. Він знав, що її немає вдома, тому що вже тривалий час її не бачив. Зайшов в хлів, побачив, що стоїть вага, взяв її і заніс здав на металолом. Отримав за неї 160 грн. 28 вересня 2010 року приблизно о 6 год. 00 хв. ішов від знайомих і так само зайшов до хліва, взяв бітон і також заніс його та здав на металолом. Він був тверезий, спиртних напоїв тоді не вживав. В цієї сусідки він раніше бував вдома, так як інколи допомагав їй по господарству. Викрадене переносив сам. Він протягом 15 років хворіє на епілепсію. Незадовго до злочинів також мав напад. Збитки відшкодовано ним повністю. У вчиненому розкаюється, не може пояснити своїх вчинків та просить не застосовувати до нього реальне позбавлення волі. А дати можливість довести своє виправлення.

Крім повного визнання вини підсудним ОСОБА_3, його вина доведена по справі наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_2 показав, що він є внуком власниці господарства, звідки були скоєні крадіжки. ОСОБА_4 на даний час вона знаходиться за кордоном на лікуванні. Приблизно 10 вересня 2010 року він перебував на навчанні у м.Львів. До нього зателефонувала сусідка ОСОБА_6 і повідомила, що у підсобному приміщенні відкритті двері, а згодом повідомила про викрадення ваг і бідону. На даний час ніяких претензій до підсудного не має, збитки відшкодовано повністю.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив, що йому дійсно у вересні 2010 року підсудний приносив продати металевий бідон та металу вагу. Він пояснив, що дані речі належать йому і він хоче їх продати, тому що потрібні гроші. За бідон він заплатив 20 гривень, а за вагу 160 гривень. Відразу після цього,приблизно на наступний день, до нього приїхали працівники міліції і вилучили вагу.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у суді показали, що про виявлені крадіжки відразу повідомили ОСОБА_2 і по його проханню була написана заява до міліції.

Протоколами огляду місця події від 4 жовтня 2010 року, від 29 вересня 2010 року та від 29 грудня 2010 року, в ході яких було зафіксоване місце події та встановлено місце знаходження викрадених речей.(т.1 а.с.7-9, т.2 а.с.8-10, 12-13)

Протоколами проведення відтворень обстановки та обставин події від 20 листопада 2010 року та від 17 січня 2011 року за участю підсудного, під час яких ОСОБА_3 розказав і показав як вчинював крадіжки з господарства ОСОБА_4 22 та 28 вересня 2010 року. (т.1 а.с.36-40, т.2 а.с.48-50)

Висновками судово-товарознавчої експертизи №948 від 9 листопада 2010 року та №9 від 12 січня 2011 року, згідно з якими залишкова вартість металевої ваги з урахуванням часткової втрати її товарних якостей та дефектів, експлуатаційного зношення і пошкодження від впливу зовнішніх факторів, за умов її теперішнього та технічно-справного стану станом на 28 вересня 2010 року могла становити 220 грн. Залишкова вартість металевого алюмінієвого бідону ємністю 50 літрів з урахуванням його товарних якостей по терміну експлуатації, за умови його цілісного та неушкодженого стану, станом на 22 вересня 2010 року може становити 152 грн. (т.1 а.с.22-25, т.2 а.с.58-59)

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи підсудний ОСОБА_3 страждає епілепсією внаслідок органічного ураження центральної нервової системи нейроінфекційного ґенезу, з помірно вираженими змінами особистості, без психотичних розладів та ознак недоумства, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними під час скоєння інкримінованого йому діяння. За станом здоровя застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (т.2 а.с.67-69)

Обставинами, що помякшують покарання підсудного є його явка із каяттям, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання підсудному відсутні.

Суд прийшов до висновку, що злочини мали місце і скоїв їх ОСОБА_3 Його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у інше приміщення.

Згідно ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, за наявності чотирьох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а саме наявності у нього захворювання на епілепсію, перебування на обліку у лікаря психіатра, його щирого каяття у вчинених злочинах, виключно позитивної характеристики, суд відповідно до ч.1 ст.69 КК України вважає за необхідне призначити йому покарання за даний злочин нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України у виді штрафу, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення ним нових злочинів.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 вересня 2010 року, за яким ОСОБА_3 було засуджено за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України із застосуванням іспитового строку в 1 рік, слід виконувати самостійно.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1997 року №11 Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат(із змінами та доповненнями від 03.12.1997 р. №12) оплата праці експертів здійснюється згідно з відповідною інструкцією за рахунок коштів органу, яким зазначені особи залучені до участі в справі. А тому, неоплата праці експертів органом досудового слідства у встановленому порядку є порушенням діючого законодавства та не підлягає до стягнення судом.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 72, 323, 324, 327 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч.3 ст.185 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 гривень.

Вирок Дубенського міськрайонного суду від 17 вересня 2010 року за яким ОСОБА_3 було визнано винним за ч.2 ст.185 КК України та засуджено до 1 року обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України встановлено іспитовий строк 1 рік - виконувати самостійно.

До вступу вироку в законну силу залишити засудженому запобіжний захід - підписка про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб до апеляційного суду Рівненської області з моменту його проголошення через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: