Справа № 2211/7/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2012 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі головуючого Стасюк Р.М., при секретарі Федорчук Л.О., за участю прокурора Косіка О.В., розглянувши кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2; громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, має на утриманні малолітнього сина, не працюючого, зареєстрованого в Острозькому р- ні, Рівненської обл., с. Мощаниця, вул. Жовтнева, 24, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2011 року о 17 годині 30 хвилин в місті Нетішин, підсудний ОСОБА_1, перебуваючи за місцем свого проживання, що по вул. Набережна, 5/64, з неприязних відносин, умисно наніс гр-ці ОСОБА_2 один удар долонею в обличчя, внаслідок чого, остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи з права, які згідно висновку експерта № 590 від 18.08.2011 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров'я.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, та пояснив, що 24.06.2011 року близько 17 години 30 хвилин він прийшов додому та між ним і співмешканкою ОСОБА_2 виник конфлікт, з приводу розтрачання коштів, які ОСОБА_2 взяла в кредит. Під час конфлікту, ОСОБА_2 почала на нього лаяти, ображати, висловлюватися словами не цензурної лайки, що його дуже збентежило. Він підійшов до ОСОБА_2 та поросив її щоб вона припинила лаяти, однак вона на його зауваження не реагувала, тоді він наніс їй один удар долонею у праву сторону обличчя. Після даної події ОСОБА_2, сівши на стілець, заспокоїлась та сказала щоб він пішов. Він відразу дістав з холодильника лід та приложив їй холод. Того ж дня він склав речі та поїхав до с. Мощаниці, Рівненської області. Наступного дня йому дружина зателефонувала та повідомила, що вона на приймальному відділенні СМСЧ-4 м. Нетішин, і що її лікарі маю намір покласти в лікарню, так як у неї тріщина у щелепі. Він не мав наміру застосовувати насильство, так просто випадково трапилося. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_2, підтримала покази дані нею на досудовому слідстві та заявила, що претензій до підсудного матеріального та морального характеру не має, просила його суворо не карати. Зазначає, що підсудний просив у неї вибачення, та вона з ним примирилась.

ОСОБА_1 визнання вини, винність підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину за ч.1 ст. 122 КК України стверджується матеріалами справи зібраними в ході досудового та дослідженими в ході судового слідства, а саме: рапортом (а.с.4); висновком експерта № 590 від 18.08.2011 року (а.с. 16), згідно якого у гр-ки ОСОБА_2 виявлене тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої шелепи, яке виникло від травмуючої дії тупого предмета. Дане ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що викликає тривалий розлад здоровя згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Суд, беручи до уваги, що покази підсудного відповідають фактичним обставинам справи, приходить до висновку, що винність підсудного у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч.1 КК України доведена повністю і його діяння слід кваліфікувати як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості (ст. 372 КПК України)

При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, відповідно до ст.12 КК України, а саме: те, що скоєний злочин є середньої тяжкості, особу підсудного, а саме: те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, на обліку в лікаря нарколога не перебуває.

Відповідно до довідки №157 виданою Острозькою райлікарнею, підсудний перебуває на «Д» обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом: легка розумова відсталість із значним порушенням поведінки, що потребують догляду та лікувальних заходів.

Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №482 підсудний ОСОБА_1 є осудним.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України помякшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих потерпілій збитків, думку потерпілої, яка не настоює на суворій мірі покарання підсудному.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, тому міру покарання підсудному слід призначити за ст.122 ч.1 КК України із застосуванням ст.69 КК України і призначити покарання більш м'яке ніж передбачає санкція ст.122 ч.1 КК України, а саме у виді громадських робіт.

Судових витрат по справі немає.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК України та призначити йому за даною статтею покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 100 (сто ) годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Хмельницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Нетішинський міський суд.

Суддя: ОСОБА_3 Р. М.