В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суд, кримінальне провадження №0001001 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської обл., фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, безробітного, з середньою освітою раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
На початку грудня місяця 2014 року, ОСОБА_4 погодився на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я « ОСОБА_5 » прийняти участь в незаконному переправленні групи осіб через державний кордон України. Давши згоду на участь у злочині, в обов`язки ОСОБА_4 входило таємно утримувати нелегальних мігрантів на території області, забезпечувати їх продуктами харчування та передати іншим співучасникам для подальшого незаконного їх переправлення через державний кордон України.

На виконання злочинних домовленостей, ОСОБА_4 , в орендованому ним будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (власник даного будинку громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у період з 04 по 08 грудня 2014 року, отримав від співучасників три групи нелегальних мігрантів у загальній кількості 8-ми осіб (5 чоловіків, 2 жінки та 1 дитина): ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та їх малолітній син Самім, з метою організації подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України.

Після отримання вищевказаних нелегальних мігрантів, у період з 04 по 11 грудня 2014 року, ОСОБА_4 , в орендованому ним будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив їх таємне переховування та забезпечення продуктами харчування, з метою подальшої їх передачі співучасникам для здійснення безпосереднього незаконного переправлення через державний кордон України.

Надалі, 11 грудня 2014 року, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_10 , у ході проведення оперативно-розшукових заходів, за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено вісім нелегальних мігрантів, громадян Афганістану (5 чоловіків, 2 жінок та 1 малолітню дитину) разом з ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, вчинив сприяння в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 cт. 332 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що злочин вчинив за вищенаведених обставин. На даний час шкодує, що так вчинив.
Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 332 КК України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Обставинами, пом`якшуючими покарання, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, повністю визнав вину, щиро розкаявся, приходить до висновку, що обвинувачений може бути виправлений без відбування реальної міри покарання, та його, в порядку, виключення, можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, з покладенням на обвинуваченого обов`язків.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекцію на реєстрацію.
Речові докази: мобільний телефон, сіро-білого кольору, марки «SAMSUNG GT-E12001 (SEK)», S/N НОМЕР_1 із наявною у ньому сім-карткою (№ НОМЕР_2 ) мобільного оператора «Life:)» із номером НОМЕР_3 , залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_1 .