Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К копія:
18 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4
за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції (далі-прокурор), на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року,
з участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_5 в супереч вимог ст. 65 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року та Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року, будучи військовозобов`язаним та придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, згідно висновку позаштатної військово-лікарської комісії, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних на те причин, 01 серпня 2014 року, прибувши в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився вибувати у складі команди № НОМЕР_1 на відправку по частковій мобілізації у військовий підрозділ Збройних Сил України.
Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк один рік, з покладенням відповідно до ст.76 КК України відповідних обов`язків, а саме: не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися в цю інспекцію для реєстраці. Судом також було вирішено питання щодо процесуальних витрат.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання. Вказує, що судом залишено поза увагою суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки останній відмовився виконувати свій конституційний обов`язок захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України і звільнення судом ОСОБА_5 , на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання за вчинення вказаного злочину вважає недоцільним, оскільки в даному випадку не відповідає засадам передбаченим ст.65 КК України. Просить вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року в частині звільнення від відбування призначеного ОСОБА_5 покарання за ст.336 КК України скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 вважає вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим та просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. В огрунтування своїх доводів зазначає, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину та є єдиним годувальником сімї, злочин вчинив внаслідок збігу сімейних обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги прокурора та просила її задовольнити, прохання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про відмову в її задоволенні та залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, доведена зібраними у справі доказами, у тому числі його показаннями, даними у судовому засіданні, у яких він визнав себе повністю винним та іншими матеріалами кримінального провадження, перевіреними судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому не є предметом розгляду в апеляційній інстанції.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ст.336 КК України є вірною, що також в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Частиною другою ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігало вчиненню нею інших злочинів. У даному кримінальному провадженні, як вбачається з вироку, цих вимог закону не дотримано, на що обґрунтовано посилається в апеляційній скарзі прокурор, а тому колегія суддів вважає, що ухвалений вирок Костопільського районного суду від 18 лютого 2015 року відносно ОСОБА_5 підлягає скасуванню через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначаючи ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд врахував обставини, що його помякшують, а саме щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриття злочину, його добрі характеристики за місцем роботи і проживання, відсутність обтяжуючих обставин, визнання вини у вчиненому, його особисте ставлення до вчиненого, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та вперше притягнення до кримінальної відповідальності.. Проте, відповідно до вказаної норми закону звільнення від відбування покарання можливе лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства за наявності цілого комплексу обставин, що пом`якшують покарання з урахуванням особи винного

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, звільняючи ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, суд залишив поза увагою суспільну небезпечність вчиненого злочину та повною мірою не врахував, що він умисно, 01 серпня 2014 року, прибувши в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився вибувати у складі команди № НОМЕР_1 на відправку по частковій мобілізації у військовий підрозділ Збройних Сил України будучи військовозобов`язаним та придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, згідно висновку позаштатної військово-лікарської комісії, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних на те причин, в особливий період функціонування Збройних Сил України, під час дії Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року та заходів часткової мобілізації згідно указу Президента України від 21 липня 2014 року №607/2014 «Про часткову мобілізацію», тобто у час коли, коли необхідно виконувати завдання по збереженню суверенітету і територіальної цілісності України, а отже такі дії мають підвищену соціальну небезпеку, оскільки посягають, зокрема, на встановлений порядок комплектування Збройних Сил України та територіальну цілісність держави.

До того ж, знаючи про проведення Збройними Силами України антитерористичної операції на сході України у звязку з поширенням тероризму на території України, загибель мирного населення, військовослужбовців та інших учасників військових формувань та працівників правоохоронних органів України, про загрозу нападу на територію України військовими формуваннями Російської Федерації, обвинувачений відмовився виконувати свій конституційний обовязок захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України

Тому, рішення суду про застосування до ОСОБА_5 ст.75 КК України не можна визнати обґрунтованим, оскільки, приймаючи його, суд не навів у вироку переконливих мотивів про доцільність звільнення від покарання, а лише послався на обставини, які на думку суду пом`якшують покарання.

Обираючи покарання ОСОБА_5 , колегія суддів на підставі ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, та обставини встановлені судом першої інстанції, які перевірені при апеляційному розгляді справи, тобто умисне вчинення обвинуваченим злочину, сукупність обставини, що пом`якшують покарання, у тому числі вчиненні злочину вперше, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу винного та вважає за необхідне призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ст.336 КК України, яка передбачає позбавлення волі без звільнення обвинуваченого на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання. Таке покарання на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року відносно ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, та призначити покарання два роки позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 18 травня 2015 року.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили після його ухвалення цим судом та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1