Справа № 462/984/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2015 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 21.01.2014 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не одруженого з базовою вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме: 06.10.2006 року Суворовським районним судом м. Одеси, за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; 14.11.2007 року Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 07.01.2014 року в період часу з 15.00 год. по 16.10 год., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 з 23.06.2010 року, видаючи себе за її власника, маючи прямий умисел та корисливий мотив, що полягав у бажанні одержати матеріальні блага, уклав з ОСОБА_9 договір оренди вказаної квартири, не будучи уповноваженим на вчинення таких правочинів та не маючи наміру виконати такий у майбутньому. Після підписання договору оренди житла ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 у сумі 1500 грн. під приводом одержання орендної плати за 1 місяць та не виконавши свої зобов`язання з місця події зник.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, заволодів чужим майном, шляхом обману (шахрайство), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 25.03.2015 року близько 12.00 год., знаходячись в приміщенні офісу, що за адресою: м.Львів, вул.Виговського, 29 «а», маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, увійшов у довіру до ОСОБА_7 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, взяв в останньої мобільний телефон марки «HTC Desire S» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2400 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора «Лайф» з абонентським номером НОМЕР_2 , вартістю 15 грн., на рахунку якої були грошові кошти в сумі 35 грн. та не повернув. Після чого отриманим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2450 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , 25.03.2015 року близько 12.40 год., знаходячись на території ТВК «Південний», що за адресою: м.Львів, вул.Щирецька, 36, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, увійшов у довіру до ОСОБА_6 під приводом здійснення телефонного дзвінка взяв в останнього мобільний телефон марки «Nokia-5230 Navi», ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартістю 1429 грн., в якому знаходилась карта пам`яті об`ємом 2 ГБ, вартістю 100 грн. та не повернув. Після чого отриманим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1529 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями заволодів чужим майном, шляхом обману та зловиживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушеннях, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що на початку січня 2014 року він тимчасово поселився в квартирі своєї тітки ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 . В цей час він вживав наркотики та потребував багато грошей, однак не працював, а тому він вирішив переглянути оголошення в газеті «Ваш магазин» щоб знайти собі клієнта, ніби на оренду квартири тітки. Він зв`язався з ріелтером, який знайшов клієнта на його помешкання. На початку січня 2015 року він зустрівся з ріелтером та жінкою приблизно 30-ти літнього віку. Вони підписали договір оренди, жінка дала йому 1500 грн., плату за перший місяць за квартиру, після чого ріелтер отримавши свою винагороду пішов. Для того щоб вивести жінку з квартири він запропонував їй поїхати з ним на вул.Кульчицької у м.Львові та зробити дублікат ключів, на що вона погодилась. Приїхавши на таксі до одного з будинків він вийшов на вулицю та попросив жінку зачекати в автомобілі. Після чого він пішов в двір будинку та не повернувся, а грошима розпорядився на власний розсуд. Ключі від квартири він повернув тітці, яка нічого не знала.

25.03.2015 року він зайшов приміщення Самооборони Львівщини, яке знаходиться на вул.Виговського у м.Львові, де спілкувався з волонтерами. Там він познайомився з жінкою невисокого зросту. Під час розмови з нею він повідомив, що може допомогти їм матеріально та може поїхати та купити продукти в АТО, однак йому потрібна допомога. Також він попросив у неї мобільний телефон, так як його телефон розрядився. Жінка дала йому свій мобільний телефон марки НТС, він ще деякий час порозмовляв з жінкою, відволікаючи її увагу, після чого пішов, забравши мобільний телефон. Він сів у таксі та по дорозі забрав чоловіка, який мав йому допомогти привезти продукти. Приїхавши на ринок «Південний» він попросив у цього чоловіка мобільний телефон, оскільки мав намір перетелефонувати до спонсора. Після того як чоловік дав йому мобільний телефон він відійшов і більше не повернувся. Телефони він відніс в ломбард «Скарбниця», а гроші витратив на власні потреби.

Розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Також на думку суду доведеним є вина ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловиживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннь, які у відповідності до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, особу обвинуваченого; який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, однак у 2014 році пройшов лікування від наркоманії, те що матеріальна шкода не відшкодована.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та сприяння слідству у розкритті даного злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, враховуючи думку потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які просять суд покарати обвинуваченого згідно закону, враховуючи те, всі обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.190 КК України 2 (два) роки 6 (шість) місяців у виді обмеження волі;

за ч.2 ст.190 КК України 3 (три) роки у виді позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбуття покарання засудженому рахувати з дня його затримання - з 28.03.2015 року.

Речові докази по справі, а саме:

Оригінал договору оренди квартири приватної особи, від 07.01.2014 року на трьох аркушах (а.с.49 том 1) залишити при справі.

В`язка ключів в кількості 2 шт. (а.с.49 том 1) повернути законному володільцю.

Цивільний позов не заявлено.

Cудові витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1