Справа №1-8/10 12.08.2010 12.08.2010 12.08.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-481-2010 Головуючий у 1-й інстанції: Гажа О.П.
Категорія: ст.121 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого Пустовара М.Л.,

суддів Губи О.О., Івченко О.М.,

при секретарі Танцуриній С.М.,

за участю прокурора Омеляна В.М.,

потерпілої ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

12 серпня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_4 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2010 року, яким:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, судимий 22.01.2010 р. Новоодеським райсудом Миколаївської області за ч.1 ст.125 КК України на 100 годин громадських робіт;

- засуджений за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком від 22.01.2010 р., остаточно призначено до відбуття - 7 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з засудженого на користь потерпілої ОСОБА_2 відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 2205,05 грн. і моральної (немайнової шкоди) - 20000 грн.

За вироком ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що 16 березня 2007 року, близько 21 годині, перебуваючи у стані алкогольного спяніння та знаходячись на теріторії домоволодіння ОСОБА_2 у с. Дільниче Новоодеського р-ну Миколаївської області, вул. І.Франка, 25, під час виконання робіт по домашньому господарству, посварившись із своєю співмешканкою ОСОБА_5, яка була на восьмому місяці вагітності, навмисно завдав їй два удари кулаком у живіт, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження, внаслідок яких вона померла у лікарні 18 березня 2007 року та загинув її плід.

В апеляції захисник просить вирок скасувати, кримінальну справу направити на додаткове розслідування.

Посилається на те, що в основу обвинувального вироку суд поклав пояснення ОСОБА_3 як підозрюваного, обвинуваченого, при відтворенні обстановки та обставин події і під час розгляду у суді питання про запобіжний захід, які отримані внаслідок застосування незаконних методів дізнання та досудового слідства з метою отримання визнання вини.

Вважає безпідставним висновок суду про відсутність факту застосування таких методів та його посилання на постанову прокуратури Новоодеського р-ну від 06.03.2009 р. про відмову у порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції за заявою ОСОБА_3

На думку апелянта, вказана постанова, винесена після повторної перевірки за вказівкою апеляційноо суду, є незаконною, оскільки перевірку знову проведено поверхово, тому як не встановлювались працівники міліції, прізвища яких ОСОБА_3 не відомі, але він може їх впізнати. Не опитаний сам ОСОБА_3 щодо обставин застосування до нього незаконних методів, ніяких інших дій з ним не проведено.

Крім того, вирок містить суперечності щодо моменту завдання потерпілій тілесних ушкоджень, оскільки за висновком судово-медичного експерта, смерть ОСОБА_5 настала за 2-4 доби з моменту заподіяння тілесних ушкоджень, а із змісту вироку - за півтори доби.

Іншими учасниками процесу апеляцій на вирок не подано.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та думку засудженого на підтримку апеляції, думку прокурора та потерпілої про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи, провівши частково апеляційне судове слідство, дослідивши додатково надані апеляційному суду документи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів визнає апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Оцінивши перевірені докази, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_5, за що передбачено відповідальність за ч.2 ст.121 КК України.

Так, сам ОСОБА_3 у судовому розгляді справи та при допиті апеляційним судом не заперечував, що у визначені вироком час та місці (16 березня 2010 року, о 21 годині, у домоволодінні ОСОБА_5Б.) знаходився разом із співмешканкою. Наступного дня відвіз її до лікарні, де вона померла вранці 18 березня. Не оспорював настання смерті внаслідок травми живота.

Разом з тим, на досудовому слідстві їм же надані пояснення, що травмуючі удари потерпілій нанесені саме ним.

16 червня 2007 року, при затриманні у підозрі за вчинення злочину, ОСОБА_3 у протоколі власноруч зробив запис із зізнанням, що 16 березня 2007 року вдарив два рази у живіт свою співмешканку (т.1; а.с.64-67).

Відповідно до протоколу допиту, як підозрюваного, у той же день ОСОБА_3 вказав, що двіччі вдарив потерпілу приблизно о 21 годині 16 березня 2010 року під час сварки, виниклої між ними після того, як він протягом дня був відсутній вдома та вживав горілку.

Він дуже сильно вдарив вагітну співмешканку кулаком у живіт, що потягло наступного дня її поміщення до лікарні (т.1; а.с.71-75).

Того ж дня, при відтворенні обстановки та обставин події, ОСОБА_3 на місці знову розказав та показав, де, коли і як бив потерпілу, куди та з якою силою наносив удари, що підтверджено відповідним протоколом та фототоблицею до нього (т.1; а.с.77-80, 81-85).

19 червня 2007 року, під час розгляду судом подання про обрання запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_3, не оспорюючи викладені у поданні слідчого обставини справи, визнав себе винним у побитті потерпілої повністю, що вбачається із змісту постанови судді (т.1; а.с.119-120).

21 червня 2007 року, при допиті як обвинуваченого, ОСОБА_3 підтвердив, що у вечорі 16 березня вдарив потерпілу у живіт, бо був пяний та розсердився на зауваження співмешканки (т.1; а.с.124).

Крім цих пояснень, викладених у вироку, винність ОСОБА_3 доведена сукупністю інших доказів.

Згідно з протоколом розтину та актовим записом про смерть, потерпіла ОСОБА_5 померла о 5-й годині ранку 18 березня 2007 року у центральній районній лікарні м. Нова Одеса (т.1; а.с.18, 91-21).

За висновками додаткової комісійної (комплексної) судово-медичної експертизи № 14-К від 20.02.2009 р., у потерпілої ОСОБА_5 виявлено синець на передній поверхні живота в навколопупковій області, який виник внаслідок дії тупого предмета, у тому числі і при ударі об такий, незадовго до поміщення її в стаціонар.

Виникнення синця в строки, вказані у постанові (21 година 16 березня 2007 року) не виключається. Синець вказує на місце прикладення сили та співпадає з місцем кріплення плаценти (дитячи місце).

Безпосередьою причиною смерті ОСОБА_5 була гостра крововтрата на фоні кровотечі, виниклої у результаті відшарування нормально розташованої плаценти. Внутрішньоутробна загибель плода у потерпілої повязана з цим відшаруванням.

Хочя відшарування могло виникнути і за інших обставин - травма (падіння, сотрясіння), стрес, фізичні навантаження, проте механічна травма, в даному випадку виходить на перше місце і є пріоритетною в причинах відшарування. Найбільш вірогідно, що воно виникло у період з 17 години 16 березня до 17 години 17 березня 2007 року.

Наявні тілесні ушкодження у потерпілої відносяться до категорії тяжких (т.2; а.с.251-262).

Допитана судом 1-ї інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_6, підтвердивши вищевикладені висновки, також надала пояснення, що відшарування плаценти сталося внаслідок дуже сильного удару. Малоймовірно, щоб воно виникло від удару об візок та викличається - при падінні.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, лікарі, які оперували потерпілу 17 березня 2007 року, надали районному суду пояснення, що у той день ОСОБА_5 досталено до лікарні із скаргами на біль у животі. В районі пупка потерпілої був синець, малось відшарування плаценти, плід загинув. Смерть настала у результаті кровотечі. Синець та кровотеча виникли наймовірніше від механічної травми, тобто удару, завданого приблизно 16-го чи 17 березня 2007 року.

Зазначені висновкі експертів та пояснення свідків повністю узгоджуються з первинним показаннями ОСОБА_3 про час нанесення травмуючого удару в живіт вагітної співмешканки (21 година 16 березня 2007 року), механізм та місце прикладення удару (сильний удар кулаком у передню частину живота), вірогідний час відшарування плаценти (16-17 березня, коли потерпіла почала скаржитися на біль та була доставлена до лікарні) та про настання смерті о 5 годині ранку 18 березня.

Потерпіла ОСОБА_2, мати загиблої, також підтвердила, що дочка стала жалітись на біль у животі 17 березня, увечері її поклали до лікарні, але врятувати не вдалось.

Вона ж була присутня при відтворенні ОСОБА_3 16 червня 2007 року у її домоволодінні обставин, за яких він побив її дочку. Настоєю, що ОСОБА_3 добровільно давав пояснення, впевненно, без будь-якого примусу з боку працівників міліції. Зовнішнє стан здоровя його був задовільний, видимих тілесних ушкоджень не було.

Аналогічні пояснення щодо відтворення події та стану здоровя підозрюваного надали суду 1-ї інстанції свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10, що були понятими при вказаній слідчій дії.

Повно та всебічно дослідивши сукупність зазначених та інших доказів, наданих стороною обвинувачення, визнавши їх достатніми для постановлення обвинувального вироку, суд належно визнав, що саме ОСОБА_3 навмисно вдарив вагітну потерпілу кулаком у живіт, спричинивши тяжке тілесне ушкодження, внаслідок чого ОСОБА_5 померла.

З цим висновком суду 1-ї інстанції колегія суддів погоджується, підстав для скасування вироку, про що просить апелянт, не вбачає.

Не є обгрунтованими на матеріалах справи доводи апеляції про те, що суд невірно поклав в основу вироку первинні пояснення ОСОБА_3 на досудовому слідстві, оскільки вони отримані шляхом фізичного та психологічного примусу з метою визнання вини.

По справі прокуратурою неодноразово провадилась перевірка заяв ОСОБА_3 про незаконні методи дізнання та досудового слідства з боку невідомих йому працівників міліції, які нібито його били, залякували, обіцяли звільнити з-під варти, якщо він надать свідчення про свою причетність до злочину проти ОСОБА_5

6 березня 2009 року за результатами перевірки постановою старшого помічника прокурора Новоодеського р-ну відмовлено у порушенні кримінальної справи у відношенні співробітників Новоодеського РВ УМВС за ст.365 КК України за відсутністю складу злочину та непідтвердженістю викладених ОСОБА_3 обставин (т.2; а.с.313).

Як вбачається із змісту оглянутого апеляційним судом відмовного матеріалу № 5 за заявою ОСОБА_3 щодо неправомірних дій з боку працівників Новоодеського РВ УМВС, прокуратурою перевірку заяви проведено повно та обєктивно, з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.94,97,98 КПК України. Допитаний сам ОСОБА_3, слідчий, який провадив досудове слідство, усі працівники міліції, які мали відношення до затримання підозрюваного, його доставок та конвоювання, відомсті про стан здоровя, матеріали із місць тимчасового утримання під вартою та із СІЗО.

Будь-яких обєктивних даних про наявність у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень чи психологічного тиску на нього в період часу, коли він давав пояснення про обставини вчиненого злочину, не встановлено.

Твердження засудженого що в нього під час відтворення обстановки та обставин події малось тілесне ушкодження - забиття на щоці, спростовані вище зазначеними поясненнями потерпілої і понятих, фототаблицею до протоколу відтворення та переглядом у суді 1-ї інстанції відповідного відеозапису, з яких вбачається відсутність ушкоджень у ОСОБА_3, а також добровільність і впевненість його поведінки.

Звертає увагу також той факт, що на момент порушення кримінальної справи (13 червня 2007 року) працівникам праоохоронних органів фактично ще не було відомо про причину смерті ОСОБА_5, оскілький перший висновок експерта з цього питання та про механізм винникнення тілесних ушкоджень був складений лише 22 липня 2007 року (т.1; а.с.14-145). Це спростовую пояснення ОСОБА_3, що йому невідомі працівники міліції підсказували, що він мав казати про допитах.

Крім того, у протоколах слідчих дій, на зміст яких посилається суд у вироку, ОСОБА_3 не заявлял про примус щодо себе, а навпаки вказував, що пояснення давав добровільно, вони записані вірно, претензій до співробітників міліції не має.

Той факт, що обвинувачений надалі змінив свої пояснення та став заперечувати раніше надані ним покази, є лише його намагаганням уникнути відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до викладеного, районний суд, належно умотивувавши в вироку своє рішення, дійшов вірного висновку, що первинні показання ОСОБА_3 про обставини та причини смерті ОСОБА_5 є обєктивними та правдивими, бо підтверджені іншими доказами, повністю з ними узгоджені і не мають суперечностей. Також, суд вірно визнав їх добровільність та спростував посилання підсудного на незаконні методи їх отримання.

Є такими, що не відповідають дійсності, і доводи апелянта стосовно невизначеності дати і часу вчинення злочину та суперечностей у цьому між висновками екперта та формулюванням обвинувачення в мотивувальній частині вироку.

Судом встановлено, що злочин вчинено 16 березня 2007 року, о 21 годині. Це є відповідним первинним поясненням самої особи, що скоїла злочин, та не суперечить вище наведеним висновкам експертів, за якими вказана дата є найбільш вірогідною.

До дого ж, у висновках додаткової комісійної експертизи відсутні відомості про те, що смерть потерпілої настала за 2-4 доби з моменту заподіяння тілесних ушкоджень (т.2; а.с.262), на що посилається захисник в апеляції.

З урахуванням викладеного, вирок суду 1-ї інстанції, як постановлений відповідно до вимог закону, скасуванню з поверненням кримінальної справи на дослідування, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2010 року у відношенні засудженого ОСОБА_3 - без зміни.

Головуючий

Судді: