АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року відносно :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого,-

якою відмовлено в задоволенні подання Дніпропетровської виправної колонії № 89 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання,-
В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2012 року за ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.186 КК України, ст.70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку: 27 березня 2012 року. Кінець строку: 27 березня 2016 року.

Станом на 26 грудня 2014 року засуджений відбув 2/4 строку покарання. За час відбування покарання в Дніпропетровській виправній колонії № 89 засуджений характеризується позитивно, працевлаштований, ставлення до праці задовільне, встановленого режиму відбування покарання не порушує, за весь час відбування покарання в Дніпропетровській виправній колонії № 89 має три заохочення та одне стягнення 07.02.2014 року.

В поданні адміністрації Дніпропетровської виправної колонії № 89 та спостережної комісії м. Дніпропетровська порушується питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного йому зазначеним вироком суду.

Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженому, суд першої інстанції вказав, що оскільки до ОСОБА_7 раніше тричі застосовувалося умовно-дострокове звільнення, після чого, в період умовно-дострокового звільнення він знову вчинив умисні корисливі злочини проти власності, та був засуджений до позбавлення волі, що на думку суду першої інстанції вказує на підвищений та стійкий рівень громадської небезпеки, зумовлює активну злочинну поведінку після звільнення. Засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання в ДВК № 89 має три заохочення, в той же час засуджений має одне стягнення 07.02.2014 року. Із врахуванням раніше застосованого стягнення та вчинених злочинів, позитивна характеристика адміністрації ДВК № 89 та наявні заохочення не можуть характеризувати засудженого з позитивного боку за весь період відбування покарання в місцях позбавлення волі та не можуть свідчити про те, що він не став на шлях виправлення.

В апеляції /а.с.15/ та у виправленій після залишення без руху апеляційній скарзі /а.с.26/ засуджений ОСОБА_7 просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він зарекомендував себе з позитивної сторони, весь час був працевлаштований, має три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який вважав за необхідне ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляції колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із довідки про заохочення та стягнення /а.с.5/ засуджений ОСОБА_7 має три заохочення, датовані 27 червня 2013 року, 30 грудня 2013 року та 02 липня 2014 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці та одне погашене достроково стягнення за порушення розпорядку дня від 07 лютого 2014 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання Дніпропетровської виправної колонії № 89 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 , з дотриманням вимог ст.81 КК України, прийняв законне рішення, обґрунтовано пославшись у своїй ухвалі на те, що засуджений ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, до якого судом застосовувалося умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання за попередньою судимістю, знову скоїв умисні корисливі злочини проти власності, що, з урахуванням ставлення засудженого до скоєних ним злочинів та праці в місцях позбавлення волі, поведінки останнього й дало обґрунтовані підстави суду першої інстанції вважати, що засуджений належних висновків не зробив і на шлях виправлення не став, з чим погоджується і судова колегія.

Тому, з урахуванням вище викладеного та доводів апеляції засудженого, колегія суддів не вбачає підстав до скасування ухвали суду та задоволення апеляції засудженого

На підставі наведеного вище, керуючись ст.81 КК України, ст.404 КПК України, ст.405 КПК України, ст.407 КПК України, ст. 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Апеляцію засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4