Ухвала

іменем україни

26 травня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_7,
суддів: при секретаріОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10,
за участю прокурора ОСОБА_11,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 19 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000785 щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше

неодноразово судимого, останнього разу

23 серпня 2012 року Коростенським районним

судом Житомирської області за ч. 2 ст. 309 КК

до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов'язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.

Апеляційним судом Київської області вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 11 травня 2014 року приблизно о 17.00 год. біля виправної колонії № 85 на вул. Мирній, 3 у смт Гостомелі Київської області знайшов полімерний згорток, у якому знаходились: особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 18,93 г (у перерахунку на суху речовину), обіг якого заборонено, та речовину, яка містить наркотичний засіб метадон вагою 0,2183 г, обіг якого обмежено. Цього ж дня приблизно о 20.00 год. зазначені наркотичні засоби, які ОСОБА_6 придбав та зберігав при собі без мети збуту, були виявлені та вилучені у засудженого працівниками міліції.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м'якість. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. Указує на те, що апеляційний суд усупереч вимогам ч. 2 ст. 419 КПК належним чином не перевірив доводи апеляції прокурора щодо необґрунтованого застосування до засудженого положень ст. 75 КК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу в повному обсязі, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину і кримінально-правова оцінка його діяння за ч. 2 ст. 309 КК у касаційній скарзі не оспорюється.

Ухвала апеляційного суду повинна відповідати вимогам ст. 419 КПК, зокрема, при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів провадження, прокурор оскаржив вирок місцевого суду в апеляційному порядку через необґрунтоване застосування до ОСОБА_6 положень статті 75 КК.

Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, зазначив в ухвалі, що суд першої інстанції при призначенні засудженому покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом'якшують покарання, до яких відніс щире каяття, визнав обтяжуючою обставиною рецидив злочину, а також зважив на дані про особу ОСОБА_6, зокрема: посередню характеристику та неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності.

Проте, залишивши без зміни вирок місцевого суду, апеляційний суд не навів достатніх мотивів для спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, щодо порушення загальних засад призначення покарання через звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

Разом із тим, за змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння.

Виходячи з приписів ст. 50 КК рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У цьому випадку апеляційний суд належним чином не врахував, що ОСОБА_6, будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, маючи судимість, яка у встановленому законом порядку не погашена та не знята, через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий аналогічний злочин. Наведене свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_6 та його стійке небажання стати на шлях виправлення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що викладені в касаційній скарзі доводи прокурора про безпідставне звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК є обгрунтованими.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду на підставі п.2 ч. 1 ст. 438 КПК і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати доводи, викладені в апеляційній та касаційній скаргах прокурора, і постановити рішення відповідно до вимог закону.

У разі доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину в тому ж обсязі призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК слід вважати неправильним.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9