АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1433/15 Справа № 205/3510/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2015 року, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Нікополь Дніпропетровської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2013 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, 71 КК України до чотирьох років позбавлення волі,
якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Дніпропетровської виправної колонії № 89 та міської спостережної комісії про звільнення від подальшого відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:
Засудженим ОСОБА_7 подана апеляційна скарга на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2015 року, в якій він просить зазначену ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В доводах апеляційної скарги засуджений посилається на те, що він не згоден з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання про звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки суд не врахував, що за весь час відбування покарання він весь час був працевлаштований на виробництві, на дільниці по переробці полімерів, за що був тричі заохочений. Зазначив, що до кінця строку відбування покарання залишилося шість місяців, має батьків похилого віку та співмешканку з якою виховує дитину семи років.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання адміністрації Дніпропетровської ВК № 89 та міської спостережної комісії, в якому ставилося питання про звільнення від подальшого відбування покарання в ухвалі зазначив, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, вчиненого після звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

Крім того, за весь період відбування покарання засуджений має три стягнення за грубі порушення режиму відбування покарання, а за таких обставин, позитивна характеристика адміністрації Дніпропетровської виправної колонії №89 та застосовані заохочення не можуть характеризувати засудженого як особу, яка довела своє виправлення, а всі викладені обставини, суд вважає такими, що визначають підвищену та стійку ступінь громадської небезпеки та зумовлюють активну злочинну поведінку засудженим після звільнення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до ч.2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 25 червня 2015 року засуджений ОСОБА_7 відбув більше ? частини призначеного покарання.

З матеріалів справи вбачається, що згідно характеристики та довідки про заохочення та стягнення, засуджений прибув до Дніпропетровської виправної колонії № 89 - 03 лютого 2014 року, де відбуває покарання і на цей час. За час відбування покарання мав два заохочення та три стягнення, останнє 23 травня 2014 року, працевлаштований робітником дільниці з переробки вторполімерів, характеризується позитивно, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь час відбування покарання, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину і його особу в цілому.

ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, раніше вже звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин проти власності, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, що на думку колегії суддів, свідчить про те, що засуджений не довів своє прагнення стати на шлях виправлення.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тобто відповідає вимогам ст. 370 КПК України, а тому підстав для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2015 року - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2015 року без змін.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області: