Справа №1-56-11
1/705/1/15
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальну справу про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Крачківка Маньківського району Черкаської області, громадянки України, українки, освіта середня спеціальна, заміжньої, не працюючої, маючої на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
- у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
Підсудна ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину не визнала та показала, що з 10 листопада 2007 року вона прийшла працювати до ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на Уманську міжрайбазу, де вона працювала по 10.04.2009 року. Вже 10 квітня 2009 року ОСОБА_7 сказав їй поїхати до магазину «Добробут» та виставити там товар. Вона поїхала і зробила все, що сказав ОСОБА_7 . Наступного дня ОСОБА_7 зателефонував їй і сказав приймати товар в магазині «Добробут». Вона не хотіла йти туди працювати, але в період часу, коли вона працювала на міжрайбазі, нараховано було нестачу на суму 12 13 тисяч гривень. За вказівкою ОСОБА_7 сума нестачі була розподілена на працівників міжрайбази, тому вона не могла відмовитися від роботи в магазині «Добробут», так як їй потрібно було повернути кошти в сумі 2000 або 4000 гривень, а у неї таких коштів не було, щоб їх повернути. Вона пішла працювати у магазин «Добробут», щоб мати можливість повернути борг, який було на неї покладено. Працювала вона у магазині «Добробут» до 20 грудня 2009 року. В той час виникла нестача, зателефонували їй з міжрайбази, запитали про плиту, якої у неї не було в наявності, по накладним плита була списана. Проведено було ревізію і виявлено було нестачу по накладним на суму 24 000 гривень, не дивлячись на те, що у неї всі накладні були, як було встановлено пізніше, що вони ще до міжрайбази не доїхали, оскільки потерпілий ОСОБА_7 доручав водію, своїй дружині та іншим особам забирати у неї накладні. Нестача, яка була виявлена в сумі 24 000 гривень нарахована була іншому продавцю ОСОБА_9 , який працював до неї і він її виплачував. Всі накладні у неї були в наявності. Вже в червні 2009 року нестача складала 45 000 гривень. Товар перевірявся про по розпечатці товару, яку надав їм ОСОБА_7 . Були розпечатані накладні із зазначеним товаром, який був в наявності у магазині. Кошти отримані від реалізації товару вона передавала ОСОБА_7 , його дружині ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , водію або особі, якій він говорив передати, коли вона передавала кошти, то той хто отримував у неї кошти розписувався про їх отримання у накладній.
18 грудня 2009 року проводилась перевірка по наявності товару (звірка товару). Акт звірки не складався. Нестача товару була виявлена, але по коштам у неї були всі виправдальні документи, які ще не було доставлено до бухгалтерії і вони були не враховані. Звірка проводилась із ОСОБА_12 , яка також працювала на міжрайбазі, офіційні документи не складались по товару. В матеріалах кримінальної справи на а.с.10 том.1 міститься копія договору про передачу на реалізацію матеріальних цінностей №3 від 02.02.2010 року. Вказаний договір вона підписувала 2 або 3 числа, але не 25 січня 2010 року, як вказує ОСОБА_7 , так само і накладну. Акт прийому-передачі матеріальних цінностей до договору №3 підписано було саме 2 або 3 січня 2010 року.
25 січня 2010 року потерпілий ОСОБА_7 надав їй перелік товару і сказав, щоб вона звірила перелік із наявним товаром. Це був перелік товару, по якому вони проводили звірку. Вона перевірила по переліку самий крупний товар, який був в наявності, а мілкий не перевіряла, так пробіглась очима по списку і розписалась про його наявність. Однаково в цей день вона ніякий товар не отримувала і їй ніякий товар не передавався згідно накладної №4, на якій вказана дата 25 січня 2010 року (а.с.99-111 том.1). Фактично вона поставила підпис, не перевіривши товар про його наявність. Весь товар згідно наданого ОСОБА_7 переліку вона не перевіряла. Вона продовжувала працювати, за реалізований товар передавала кошти, а той хто їх отримував розписувався в накладних про їх отримання. За дві-три неділі вона повідомила ОСОБА_7 , що поїде із дитиною для оздоровлення на море. 29 або 30 червня 2010 року, точної дати вона не пам`ятає, прийшов до неї у відділ магазину ОСОБА_13 і сказав, що вони повинні вибиратись, оскільки закінчився термін оренди і якщо не виберемося, то 01.07.2010 року весь товар буде на вулиці біля світлофора. Після чого вона зателефонувала ОСОБА_8 і передала йому те, що говорив ОСОБА_14 . Через деякий час приїхав ОСОБА_7 викинув ящики для того, щоб скласти товар і сказав їй, що те що сходиться вона складала в одні ящики, а те що не сходиться в інші. Запитавши в ОСОБА_7 , що чому повинно не сходитись він мені відповів, що він сказав просто так.
Увечері 30 червня 2010 року прийшов ОСОБА_8 і частково із магазину забрав товар у магазин «Теплий Дім». Із ОСОБА_15 був і ОСОБА_16 . Це було тільки переміщення товару і вона передала ту кількість товару, яка була необхідна. Якщо наприклад було в наявності муфт 8 шт., а йому необхідно було тільки 5 шт., передавала йому 5 шт., а 3 шт. залишались. Такої кількості товару, яку повинен був забрати ОСОБА_15 в наявності не було і він сказав, що будуть розбиратися. Вона сказала ОСОБА_15 , що необхідно провести ревізію, але він відповів, що вони це будуть вирішувати самі.
01 липня 2010 року вона тільки зібралась на роботу і їй вже зателефонувала ОСОБА_17 , яка працювала в цьому ж магазині, але в іншому відділенні та повідомила, щоб вона швидше приїжджала на роботу, оскільки відділ її магазину відкритий і там син ОСОБА_7 ОСОБА_18 ще з одним хлопцем збирають товар у ящики. Коли вона приїхала, то побачила, що відділ магазину, у якому вона працює дійсно був відкритий, де ОСОБА_18 та ще один хлопець без її присутності збирали товар у ящики. Вона запитала у ОСОБА_18 , чому він самостійно без її відому збирає товар та відкрив магазин. На її запитання ОСОБА_18 їй відповів, що він виконує розпорядження його батька ОСОБА_7 . Після цього вона зателефонувала ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і сказала, що ОСОБА_18 та ще один хлопець без її участі відкрили магазин і збирають товар у ящики, на що їй було сказано, що немає різниці хто буде збирати товар. Весь час вона у відділення магазину не заходила. Вона сподівалася, що все таки приїде ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , але їх так і не було. Знаючи, що неодноразово були проблеми у ОСОБА_7 по нестачі товару вона стала хвилюватись, бо вже пройшло півдня і ні ОСОБА_7 , а ні ОСОБА_8 не приїхали. Близько 12-ї години їй стало погано, підвищився тиск, втратила свідомість і працівниками інших відділів викликано було медичну швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, то їй лікарем було зроблено відповідні уколи. З часом їй стало краще, запропонували їхати до лікарні, але вона не погодилась і її один із продавців іншого відділу відвіз до неї додому. ОСОБА_18 та невідомий хлопець, який був із ним залишались у відділі магазину, де вона торгувала. Вона магазин не відкривала в той день і не закривала, з 30.06.2010 року вона у магазин не заходила. Її стан здоров`я погіршився по тій причині, що без її участі забирався товар, раніше вона ніколи до лікаря не зверталась з приводу підвищення тиску. Із магазину вона ніякий товар не забирала, тільки залишились у неї ті документи, які були в наявності та особисті речі. До магазину мали крім неї доступ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , коли вона була вихідна, то були випадки, що саме ОСОБА_7 телефонував і говорив, що той чи інший товар необхідно продати і він відкривав ролети та мав доступ до товару. За рухом товару вона вела відповідний облік, якщо товар проданий, то для цього є накладна і передано виручку, якщо він є в наявності, то він був у магазині.
Після 30 червня 2010 року, коли їй стало погано вона більше в магазині не була, її ніхто не викликав, письмових повідомлень не отримувала, ніяких дзвінків їй не було від ОСОБА_7 , щоб з`явитись в магазин для проведення ревізії чи передачі товару. Вона сама говорила, що товар необхідно передати, провести переоблік товару для того, щоб його вивезти із магазину, як тільки повідомив орендодавець про звільнення магазину.
Вона набагато раніше повідомляла ОСОБА_7 , що поїде на 5-7 днів із дитиною на море для оздоровлення і йому було про це добре відомо, що вона поїхала, ніхто до неї додому не приходив. Із моря вона повернулась 7.07.2010 року або 8.07.2010 року, точно вона не пам`ятає, і їй вже був виклик до слідчого ОСОБА_19 .
Під час проведення судового слідства 20 липня 2013 року ОСОБА_20 зареєструвала шлюб з ОСОБА_21 , про що 20 липня 2013 року виконавчим комітетом Крачківської сільської ради Маньківського району Черкаської області складено відповідний актовий запис №2 після чого ОСОБА_20 (згідно свідоцтва про шлюб) присвоєно прізвище - ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області 02 листопада 2013 року видано відповідне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . На підставі вказаного 15 січня 2014 року Маньківським РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_22 видано паспорт серії НОМЕР_2 , а тому в послідуючих документах , що визнано судом, вірним вважається прізвище підсудної ОСОБА_22 .
В ході судового розгляду вказаної кримінальної справи захисником підсудної ОСОБА_5 поставлено на обговорення питання про повернення справи прокурору міста Умані Черкаської області для організації проведення додаткового розслідування у зв`язку з порушенням вимог КПК України в редакції 1960 року ( неповнота та неправильність) під час провадження досудового слідства без усунення яких, справа не може бути призначена до судового розгляду, посилаючись на те,що в своїх показах на досудовому слідстві підсудна ОСОБА_5 пояснила причину виявленої нестачі, але слідчим фактично не приділено уваги її показам, а при проведенні документальної ревізії ревізором не взято взагалі до уваги покази ОСОБА_22 , не досліджено її покази, не вивчено документи, які вона мала на руках та намагалась надати ревізору КРУ, їх взагалі не взято до уваги. Ревізія ревізорами проведена починаючи з вивчення документів з 25.01.2010 року, незважаючи на те, що ОСОБА_5 працювала у відділі з часу проведення останньої ревізії 23-25 грудня 2009 року. Ревізію слід було проводити не лише по магазину «Добробут», а і вивчити рух товарів з міжрайбази та інших магазинів підприємців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , слід було врахувати, що групою осіб було проведено інвентаризацію товарів підзвітних ОСОБА_22 і зразу «встановлено» нестачу товару. Слідством взагалі не взято до уваги, що в приватних підприємців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вели бізнес разом, товар фактично не розділений і загальний, а тому в ідеалі вони повинні бути потерпілими обидва.
Досудовим слідством не враховано факт вивезення товару з магазину, де торгувала ОСОБА_20 без її участі, 30.06.2010 року ОСОБА_8 в кінці робочого дня - що це було вивезення власного майна ОСОБА_8 чи крадіжка, яка кількість товару, на яку суму та на яких підставах, а цей товар був облікований за ОСОБА_5 і вона несе згідно цивільно-правового договору за нього матеріальну відповідальність. Це пряме викрадення майна і хто за це понесе відповідальність?
Також, аналізуючи матеріали судового слідства, зокрема і покази свідків, потерпілого та підсудної виникає запитання - а чи весь товар вказано підприємцем ОСОБА_7 , який вилучався з торгівельної точки, де працювала ОСОБА_5 , оскільки з`ясовано, що товар переміщався в інші торгівельні точки. Потерпілий в своїх показах повідомляв, що у відсутність підсудної заходив до торгівельної точки, де вона працювала, і брав для реалізації товар, оскільки ключі в нього були постійно. Який та в якій кількості товар він пригадати не може. Чи не той це товар, викрадення якого інкримінується підсудній ОСОБА_5 .? В показах на досудовому слідстві ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_23 частину товару забрав з магазину - яку, на яку суму? Також він повідомив, що платив ОСОБА_20 заробітну платню за усною домовленістю в залежності від вихододнів. Це ще раз підтверджує про наявність трудових відносин між потерпілим та підсудною. А за таких відносин неможливо кваліфікувати дії за ч. 3 ст. 185 КК України.
В ході судового розгляду вказаної кримінальної справи судом було також поставлено на обговорення питання про повернення справи прокурору міста Умані Черкаської області для організації проведення додаткового розслідування у зв`язку з порушенням вимог КПК України в редакції 1960 року ( неповнота та неправильність) під час провадження досудового слідства без усунення яких, справа не може бути призначена до судового розгляду,
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.
Підсудна ОСОБА_5 і її захисник - адвокат ОСОБА_4 підтримали клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.
Вивчивши і перевіривши матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, заслухавши прокурора, підсудної ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , спеціаліста ОСОБА_27 , суд вважає, що є підстави для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, оскільки під час провадження досудового слідства у даній кримінальній справі допущені істотні порушення вимог КПК України, які неможливо усунути на стадії судового слідства.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Відповідно до ст. 281 КПК України, повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 64 КПК України, при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню:
· подія злочину ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину);
· винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину;
· обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання;
· характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.
Однак під час провадження досудового слідства по даній кримінальній справі відповідних вимог КПК України в повному обсязі дотримано не було.
В матеріалах кримінальної справи наявна постанова прокурора міста Умані про направлення кримінальної справи для проведення додаткового досудового слідства від 25.10.2010 року, згідно якої органу досудового слідства було зазначено додатково допитати потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , для того, щоб з`ясувати чи були випадки отримання ними від підсудної ОСОБА_5 товарно-матеріальних цінностей для реалізації на інших об`єктах торгівлі, якщо так, то де це відображалося, чи були випадки отримання товарно-матеріальних цінностей без відображення в документації, провести виїмку в підсудної ОСОБА_5 документів чи інших записів, що стосуються проведення нею торгівлі в співпраці з ОСОБА_7 за період з 25.01.2010 року по 30.06.2010 року, на які вона посилається в своїх допитах, як такі що спростовують її вину, на підставі отриманих даних, документів провести повторну ревізію з метою встановлення суми завданих ОСОБА_7 збитків підсудною ОСОБА_5 (а.с.180 т.2).
Однак вказівки прокурора органом досудового слідства в частині проведення виїмки в підсудної ОСОБА_5 документів чи інших записів, що стосуються проведення нею торгівлі в співпраці з ОСОБА_7 за період з 25.01.2010 року по 30.06.2010 року, на які вона посилається в своїх допитах, як такі що спростовують її вину, проведення повторної ревізії з метою встановлення суми завданих ОСОБА_7 збитків підсудною ОСОБА_5 не виконані, оскільки до матеріалів кримінальної справи приєднані належним чином не завірені копії документів та інших записів підсудної ОСОБА_5 , що стосуються проведення нею торгівлі в співпраці з ОСОБА_7 за період з 25.01.2010 року по 30.06.2010 року, а не оригінали документів, а повторна ревізія з метою встановлення суми завданих ОСОБА_7 збитків підсудною ОСОБА_5 взагалі не проведена.
Згідно повідомлення Черкаського відділення Київського НДІ судових експертиз від 27.02.2011 року питання, що були поставлені судом на вирішення експерту, передбачають проведення ревізійних дій, та не відносяться до завдань судової експертизи та виходять за межі компетенції експерта (а.с.67 т.3).
На виконання вказаної постанови суду головним державним фінансовим інспектором Уманської ОДФІ ОСОБА_27 була складена довідка про результати перевірки. (а.с.144-148 т.3).
Як вбачається з показів спеціаліста ОСОБА_27 перевіркою встановлено, що між ПП ОСОБА_7 з ОСОБА_20 укладено договір від 02.01.2010 р. №3 про передачу на реалізацію матеріальних цінностей, згідно якого ОСОБА_7 передає товар на реалізацію ОСОБА_20 , реалізатор згідно вказаного договору бере на себе зобов`язання реалізовувати товар в строк з 02.01.2010 р. по 31.12.2010 р. і передавати продавцю кошти за реалізований товар в день його реалізації та несе цивільно-правову відповідальність за товар з моменту отримання до моменту реалізації. В умовах вказаного договору не передбачено місце реалізації товару.
Нестача цінностей і коштів виявляється шляхом проведення їх інвентаризації та зіставлення фактичної наявності з даними бухгалтерського обліку. Залишок товарів, які фактично були в наявності станом на 01.07.2010 р., для інвентаризації під час проведення перевірки спеціалісту ОСОБА_27 не був пред`явлений.
З показів потерпілого ОСОБА_7 відомо, що залишок товару був вивезений з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 10.07.2010 р. з дозволу слідчого та переданий на зберігання ОСОБА_8 , згідно акту інвентаризації від 05.07.2010 р. Тому на час інвентаризації провести інвентаризацію товару, згідно з актом інвентаризації від 05.07.2010 р. було не можливо.
Спеціаліст ОСОБА_27 також зазначила, що ПП ОСОБА_7 є фізичною особою, а не підприємством, а порядок ведення бухгалтерського обліку законодавчо визначений лише для підприємств, а тому перевіркою визначити дотримання чи порушення правил бухгалтерського обліку ПП ОСОБА_7 не можливо.
На підставі вищевикладеного, суд позбавлений можливості встановити розмір та механізм викрадення товарно-матеріальних цінностей, викрадення яких інкримінується підсудній ОСОБА_5 , що є обов`язковим при розгляді кримінальної справи в суді в порядку ст.64 КПК України.
Враховуючи, що справа підлягає безумовному направленню на додаткове розслідування, під час такого розслідування необхідно перевірити покази підсудної на свій захист з приводу розвитку подій, належним чином встановити об`єктивну сторону складу злочину та встановити та доповнити справу шляхом з`ясування деяких обставин, вказаних у постанові суду та у разі потреби виконати інші слідчі дії.
Прокурору належить перевірити дотримання щодо підсудної вимог кримінально-процесуального законодавства України, оскільки від цього в значній мірі залежить визнання доказів допустимими.
За таких обставин, коли в судовому засіданні встановлена неповнота та неправильність досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні, справа підлягає поверненню прокурору для проведення додаткового розслідування відповідно до вимог ст. 281 КПК України.
Суд вважає, що підстав для скасування або зміни запобіжного заходу підсудній ОСОБА_5 не має.
Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 43,43-1,64,132,142, 237, 273, 281 КПК України, та враховуючи положення п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003р. „Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК повернути прокурору м.Умані Черкаської області для проведення додаткового розслідування.
Запобіжний захід відносно підсудної ОСОБА_5 залишити попередній підписка про невиїзд.
На постанову може бути подано апеляцію до апеляційного суду Черкаської області протягом семи діб з моменту її винесення.
Головуючий ОСОБА_1