Справа № 591/2223/15-к
Провадження № 1-кс/591/540/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2015 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , представника ТОВ «Автодом Пасаж» - ОСОБА_5 , розглянувши клопотання Слідчого СУ УМВС України в Сумській область ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодом Пасаж» ( у кримінальному провадженні №0001618, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з погодженим прокурором клопотанням, про арешт майна, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіля Volkswagen Polo 1.4 з номерним знаком НОМЕР_1 ; нежилого приміщення, загальною площею 803,8 кв. м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 13179509; нежилого приміщення загальною площею 552,0 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 6689125; нежилого приміщення магазину «Текстильщик» площею 646,6 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 19169052.

Слідчий в судовому клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний, представник ТОВ «Автодом Пасаж» проти задоволення клопотання заперечували.

Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України, оскільки учасниками процесу не заявлено клопотань про фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, суд вирішив провести судове засідання без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Розглянувши клопотання слідчого, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що директор ТОВ «Автодом Пассаж» ОСОБА_4 , в період часу з грудня 2012 року по лютий 2014 року, зловживаючи своїм службовим становищем заволодівав грошовими коштами фізичних та юридичних осіб, які укладали з товариством договори купівлі-продажу автомобілів та вносили відповідні грошові кошти на їх виконання.

Так, в період часу з 01.12.2012 року по 01.09.2014 року ОСОБА_4 створював та анульовував замовлення автомобілів, відстежував наявність автомобілів на складі та їх відправлення до дилера на всій території України. Після сплати покупцем визначеної суми повинен був формувати відповідну клієнтську заявку та перерахувати необхідну суму коштів постачальнику офіційному представнику відповідного виробника, в такий спосіб привласнив кошти ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ПАТ «Укрхімпроект», ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Зазначені обставини судом встановлено з внесених до ЄРДР відомостей (а.с.3-5), повідомлення про підозру (а.с.6-17), протоколів допитів потерпілих.

З контексту ч.1 ст.170 КПК України випливає, що арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

30.03.2015 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3, ч.5 ст.191 КК України. Обґрунтованість пред`явленої підозри підтверджено письмовими доказами, які долучені до клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

З положень ч.3 ст.170 КПК України випливає, що підставами для накладення арешту можуть бути забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Клопотання порушено з підстави забезпечення можливої конфіскації майна.

Судом встановлено, що санкція ч.5 ст.191 КК України передбачає без альтернативну конфіскацію майна, яку при винесенні вироку суд зобов`язаний застосувати.

В ходів судового розгляду судом встановлено, що за ОСОБА_4 право власності на автомобіль Volkswagen Polo 1.4 з номерним знаком НОМЕР_1 не зареєстровано, що підтверджено долученими до справи документами. Надана слідчим довідка від 08.05.2014 року щодо права власності на транспортний засіб не має достовірного характеру.

Тому, клопотання слідчого в частині заборони розпоряджатися транспортним засобом не підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Автодом Пассаж» суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Модливість накладення арешту на майно юридичної виникає лише у випадку якщо в силу закону юридична особа несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного (ч.1 ст.170 КПК України); якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна; спеціальної конфіскації.

Однак, ст.191 КК України не включено до переліку кримінально караних діянь (ст.ст.96(2), 96(3) КК України), за вчинення яких можливе застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру або спеціальної конфіскації.

Враховуючи ту обставину, що клопотання подано про накладення арешту на майно юридичної особи, а не безпосередньо підозрюваного, слідчим не надано жодних доказів та пояснень відносно того, що ТОВ «Автодом Пасаж» є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями ОСОБА_4 , отже не доведено, що на майно даної юридичної особи може бути накладено арешт.

Суд критично оцінює доводи слідчого з приводу того, що підозрюваний як директор та засновник товариства є власником майна юридичної особи, оскільки фізична особа засновник є власником лише корпоративних прав ТОВ «Автодом Пасаж», однак жодним не майна товариства.

Отже, з метою забезпечення можливої застосування конфіскації майна підстави для накладення арешту на майно юридичної особи відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Тобто, підстави для накладення арешту на майно товариства виникають з метою забезпечення пред`явленого цивільного позову, а не конфіскації майна. Однак, слідчим не надано документів, котрі підтверджують факт подачі таких позовів потерпілими. З наданих матеріалів вбачається, що майнові вимоги потерпілих задоволені в рамках інших судових процесів.

Також, слідчим не обґрунтовано співмірність між завданою шкодою та вартістю трьох об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, клопотання слідчого про накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Автодом Пасаж» не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.42, 170,171, 276 - 279 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого про заборону в рамках кримінального провадження №0001618 відчуження рухомого майна, власником якого є підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіля марки Volkswagen Polo 1.4 з номерним знаком НОМЕР_1 ; про заборону відчуження нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодом Пасаж» () відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1