ЄУН 331/731/15-к
Провадження № 1-кп/331/120/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«16» лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який є інвалідом 1 групи, освіта повна вища, сімейний стан не одружений, дітей на утриманні не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Крім того, 17.01.2015 року, приблизно о 12 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме, у квартирі АДРЕСА_2 , з метою отримання наживи, шляхом підшукування учасників розпусних дій, за допомогою телефонних розмов, звів для розпусти громадянку ОСОБА_5 з громадянином ОСОБА_6 , за грошову винагороду в розмірі 20 гривень, які були передані ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , шляхом поповнення рахунку на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 через платіжний термінал, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 Років Радянської України, буд. 51. В подальшому, ОСОБА_5 надала ОСОБА_6 послуги інтимного характеру за грошову винагороду.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 302 КК України, що кваліфікуються як звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи.
Під час досудового розслідування, 30 січня 2015 року між прокурором прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , на підставі вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, яка відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК України разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Виходячи зі змісту даної угоди, прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 302 КК України, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні.
Згідно даної угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню, беззастережне визнання винуватості, наявність першої групи інвалідності, сторони погодилися на призначення покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 302 КК України, у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України призначити іспитовий строк тривалістю 2 роки з покладенням на нього обов`язків відповідно до п.п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України і, останній погодився на його призначення.
Також вказаною угодою передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.
Прокурор наполягає на затвердженні угоди.
В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Речові докази:
- два DVD диски № 518, № 519, які долучені до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (а.п. 28-30);
- мобільний телефон Нокіа 1208 в корпусі чорно-сірого кольору із сім-картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_1 , який переданий під розписку на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_4 залишити у ОСОБА_4 за належністю (а.п. 31, 34);
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1