Справа № 172/1621/14-ка
Провадження № 1-кп/172/27/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2015 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 розглянувши у підготовчому судовому засіданні в селищі Васильківка обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР №0000902 від 02.12.2014року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, заміжньої, на утриманні малолітня дитина, не працюючої, раніше не судимої, у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин: в жовтні 2014року ОСОБА_4 в лісосмузі на околиці с. Дубовики Васильківського району , Дніпропетровської області, виявила кущі дикорослої коноплі, вирішила зірвати їх для особистого вживання без мети збуту.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що рослини роду коноплі відносяться до рослин, які містять наркотичні речовини з кущів дикорослої коноплі, порушуючи Закон України Про обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів незаконно придбала - зірвала знайдені рослини коноплі та перенесла її до місця свого мешкання АДРЕСА_1 , де висушила, отримавши при цьому висушені рослини коноплі, які зберігала з метою подальшого виготовлення канабісу для особистого споживання, шляхом куріння. З висушених ролин конопель ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою вживання шляхом куріння, виготовила канабіс, загальною вагою, в перерахунку на суху речовину 37,84г, та зберігала в своєму бдинку, в поліетиленовому пакті в шафі, до вилучення працівниками Васильківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 02.12.2014року.

Згідно висновку судово-хімічної експертизи №35/10-174 від 10.12.2014 року, вилучена у ОСОБА_4 речовина містить тетраканабінол та є канбісом, особливо небезпечним наркотичним засобом, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становиь 37,84г.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичних речовин без мети збуту.
24.12.2014 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст.472 КПК України.

Згідно з угодою ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Також сторонами було узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року обмеження волі із звільненням на підставі ст.ст.75-76 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов"язків не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання,роботи або навчання, періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, віднесений до злочинів середньої тяжкості, тобто угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України.

З`ясовано і встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачена під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не зверталася.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст.ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення їй узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись п.1ч.3ст.314, ст. ст. 374-376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 грудня 2014 року між прокурором прокуратури Васильківського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні№0000902 від 02.12.2014року за ч. 1 ст.309 КК України.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити покарання у вигляді 1(одного) року обмеження волі.
В порядку ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1(один) рік.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 зобов`язання: не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченою, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя: