Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 1-кс/711/1851/15
Справа № 711/6213/15-к
У Х В А Л А

про арешт майна
23 липня 2015 року м. Черкаси
Слідчий суддя Придніпровського районного суду ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_4
розглянув, винесене у кримінальному провадженні № 0000156 від 30.04.2015 за ч. 2 ст. 307 КК України, клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління прокуратури Черкаської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:
Старший прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про арешт майна автомобіля ВАЗ 2107, 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та перебуває у постійному користуванні підозрюваного ОСОБА_6 .

Вказане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи на посаді старшого інспектора (з організації речового та побутового забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення Черкаської виправної колонії Державної пенітенціарної служби в Черкаській області (№62), маючи спеціальне звання лейтенанта внутрішньої служби та в силу Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» будучи працівником правоохоронного органу, незаконно зберігав з метою збуту у місця позбавлення волі особливо небезпечні наркотичні засоби за наступних обставин:

Так, ОСОБА_6 , будучи зобов`язаним відповідно до вимог Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» забезпечувати правопорядок, додержуватись вимог режиму, правил внутрішнього трудового розпорядку в установах виконання покарань, умисно, 30.04.2015 року близько 18-18.30 години отримав від невстановленої особи на ім`я ОСОБА_7 , на автодорозі біля ТОВ «Маїс», поблизу території Черкаської виправної колонії Державної пенітенціарної служби в Черкаській області (№62), розташованої за адресою: м. Черкаси, вул. Сурікова, 30, два пакунки із особливо небезпечним наркотичним засобом канна біс, загальною масою 220,68 грам, перемотаних скетчем, із захованими трьома мобільними телефонами всередині та, усвідомлюючи, що він явно виходить за межі наданих йому повноважень, використовуючи автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , поклавши пакунки з наркотичними засобами під сидіння водія, перевіз їх на територію ЧВК № 62 з метою подальшого збуту зазначеної наркотичної речовини.

Автомобіль ОСОБА_6 залишив на території господарського двору ЧВК № 62, продовжуючи свої умисні дії, направлені на збут особливо небезпечного засобу в місця позбавлення волі, однак не довів свій умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як його протиправні дії було припинено працівниками правоохоронних органів. У подальшому пакунки, в тому числі з наркотичними речовинами, було виявлено та вилучено під час огляду автомобіля під сидінням водія.

ОСОБА_6 01.05.2015 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Останньому 01.05.2015 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

Будучи допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_6 вину у вчиненому злочині визнав, повідомив про обставини його вчинення.

Вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме протоколами допитів свідків, протоколом огляду місця події, висновками експертів та іншими доказами.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Санкція вказаної статті передбачає конфіскацію майна, у зв`язку з чим, на думку прокурора, належить арештувати майно, що перебуває у постійному користуванні підозрюваного ОСОБА_6 , та виступило знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме: автомобіль ВАЗ 2107, 1995 року випуску, номер кузова № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на якому останній перевозив наркотичні засоби.

Право власності на майно, що належить арештувати, підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

У судовому засідання прокурор ОСОБА_3 клопотання про накладення арешту на майно підтримав та просив його задовольнити, пояснивши, що на даний час існує загроза втрати речового доказу автомобіля ВАЗ 2107, оскільки власник ОСОБА_5 є родичем підозрюваного ОСОБА_6 і може реалізувати автомобіль, знищити його, чи вчинити інші дії, які позбавлять прокурора можливості використовувати автомобіль як доказ. Зазначив, що в подальшому може бути потреба в огляді вказаного автомобіля.

Захисник ОСОБА_4 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що відповідно до ст. 170 КПК України арешт може бути накладений лише на майно підозрюваного або обвинуваченого. Крім того, надала суду письмові пояснення ОСОБА_5 , згідно яких автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 ним проданий та перебуває у власності інших осіб. Пояснила, що автомобіль був проданий в липні цього року.

Суд, заслухавши доводи прокурора, думку захисника, вважає, що в судовому засіданні прокурором не наведено достатньо підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

У відповідності до частини 4 статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Частина 3 ст.170 КПК України чітко регламентує, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого з метою забезпечення можливої конфіскації майна та наявного цивільного позову.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що відповідальність за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_6 передбачає конфіскацію особистого майна. Однак із поданих матеріалів клопотання слідує, що автомобіль на праві власності належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слідує із дослідженої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 08.10.2014.

ОСОБА_5 ніякого відношення до вказаного кримінального провадження не має.

Крім того, згідно письмових пояснень самого ОСОБА_5 , переданих суду захисником ОСОБА_4 , станом на 23.07.2015 автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 проданий та на праві приватної власності належить іншим особам. Таким чином, теперішньому власнику автомобіля не належить ні статус підозрюваного, ні статус обвинуваченого, ні статус особи, яка несе цивільну відповідальність.

Враховуючи наведене, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.173 КПК України та ч.1 ст.170 КПК України відсутні правові підстави для арешту вказаного майна. Частина 1 статті 170 КПК України аргументовано зазначає, що арешт може бути накладено виключно на майно процесуальних осіб підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Посилання слідчого в клопотанні як на підставу накладення арешту, що автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення юридично неприпустиме при розгляді питання щодо накладення арешту на майно підозрюваного у тому вигляді, в якому воно подане.

Із доданих до клопотання документів, а саме копії постанови прокурора ОСОБА_8 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні речовим доказом від 26.06.2015 та копії протоколу огляду місця події від 30.04.2015 слідує, що ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 має статус тимчасово вилученого майна, так як його було вилучено до спецмайданчику Придніпровського РВ в м.Черкаси УМВС України в Черкаській області, вул. Грибоєдова, 61 та визнано процесуальним прокурором речовим доказом.

У даному випадку твердження що автомобіль виступив знаряддям вчинення злочину є хибним. Знаряддями вчинення злочину виступають ті предмети, використовуючи які особа вчиняє фізичний вплив на матеріальні об`єкти (транспортні засоби, вогнепальна і холодна зброя, технічне устаткування тощо). У законі про кримінальну відповідальність знаряддя вчинення злочину обмежені і певно визначені, знаряддя вчинення злочину, передбаченого ст. 307 КК України законодавчо не визначено. У даному випадку автомобіль відноситься до засобу вчинення злочину, покликаного для полегшення та прискорення особою вчинення злочину.

Відповідно до положення ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Дане положення жодних виключень не передбачає.

Частина 3 статті 173 КПК України зазначає, що відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 7, 40, 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 30.04.2015, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України про накладення арешту на майно, яким користувався підозрюваний ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1