Справа № 523/8421/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0000046 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеса, громадянки України, українки, маючої вищу освіту, одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, перебуваючої в декретній відпустці, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.212 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду міста Одеси знаходиться обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.212 ч.3 КК України.

До суду надано угоду про визнання винуватості від 18.05.2015 року, укладену між старшим прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор, що підтримує державне обвинувачення в суді по даним матеріалам кримінального провадження, просив затвердити укладену з обвинуваченою ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджене та зазначене в угоді покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні також підтримала затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.

Адвокат в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою.

Ознайомившись із обвинувальним актом та долученими до нього документами, перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона відповідає ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

18.05.2015 року між старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Одеської області радником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №00000046 з одного боку, та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Суворовського районного суду м.Одеси укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої старшим слідчим з ОВС 3 ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_6 , за погодженням із старшим прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 . 05.06.2014 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.212 ч.3 КК України.

Згідно поданої угоди про визнання винуватості, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до протоколу зборів учасників про створення ТОВ «Югексімпродукт» №1 від 02.09.2010 року та наказу № Д-1 від 02.09.2010 року, на посаду директора товариства призначено ОСОБА_5 .
Займаючи посаду директора ТОВ «Югексімпродукт», яка пов`язана з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, ОСОБА_5 , як службова особа підприємства, відповідала за фінансово-господарську діяльність, правильність обчислення і своєчасність сплати податків та обов`язкових платежів, як це передбачено чинним законодавством України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 10.05.2011 по 26.03.2012 (згідно банківських виписок), на поточний банківський рахунок ТОВ «Югексімпродукт» № НОМЕР_1 , відкритий директором ТОВ «Югексімпродукт» ОСОБА_5 в АТ «БМ Банк» (МФО 380913), надійшли грошові кошти у сумі 38 764 183,5 грн. Джерелом їх походження є кошти, отримані в якості оплати за товар, послуги, кондитерські вироби, продукти харчування від ТОВ «Галатея-К», ТОВ «Бастіон-К», ТОВ «Катран», ТОВ «Амбрелла ЛТД», ТОВ «Фіаніт-Альфа», ТОВ «Сінтполія», ТОВ «Чорноморпівденьбуд» та інші.
ОСОБА_5 , як директор ТОВ «Югексімпродукт», неодноразово приходила у приміщення відділення АТ «БМ Банк», розташоване за адресою: вул.Успенська, 39/1 у м.Одесі, де згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 06.08.2003 Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області отримувала та підписувала чеки серії ЛЖ від №3965369 по № 3965299 та серії ЛЄ від № 7261801 по № 8253636, на підставі яких особисто нею в період з 10.05.2011 року по 26.03.2012 року знято готівкою грошові кошти на загальну суму 36,54 млн. грн., нібито на закупівлю товарів.
Відповідно до ст.67 Конституції України на платників податків покладено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі ПКУ) визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та іншим законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Пунктом 46.1 ст. 46 ПКУ визначено, що податкова декларація - це документ, який подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі чогоздійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 ст. 49 ПКУ визначено, що податкова декларація подається за звітний період у встановлені Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.
Пунктом 54.1 ст.54 ПКУ визначено, що платник самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (звітній) декларації або уточненому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Кодексом.
Статтею 203 ПКУ визначено, що податкова декларація подається за базовий (звітній) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, визначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку.

Згідно ст.180.1 ПКУ для цілей оподаткування платником податку є: «будь-яка особа, яка зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку».

Згідно ст. 185.1 ПКУ об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

· постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), та товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

· постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно ст.187.1 185.1 ПКУ, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

· дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника як дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

· дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлення відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до ст. 8 і 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в обов`язки ОСОБА_5 входить:

· відповідальність за організацію бухгалтерського обліку на підприємстві;

· забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років;

· створення необхідних умов правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечення неухильного виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів;

· відображення в облікових регістрах господарських операцій у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені;

· відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображення у них даних.

Згідно зі ст.ст.9,11 Закону України «Про систему оподаткування» із змінами і доповненнями, ОСОБА_5 зобов`язана:

- вести бухгалтерський облік, складати звітність про результати фінансово-господарської діяльності та забезпечувати її збереження в терміни, встановлені законами;

- подавати в державні податкові органи та інші державні органи відповідно до Законів, декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законодавством терміни.

У порушення норм вищевказаного законодавства, ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи покладену на неї відповідальність і бажаючи уникнути виконання обов`язків перед бюджетом, розуміючи необхідність сплати податкових зобов`язань до бюджету держави, з метою їх незаконного заниження та відповідно несплати до бюджету, не подала до ДПІ у Суворовському районі м.Одеси податкову звітність за період з травня 2011 по березень 2012 року та не відобразила у ній результати фінансово-господарської діяльності підприємства (об`єми поставок товарів (робіт, послуг), грошові кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок від суб`єктів підприємницької діяльності у сумі 38 764 183, 5 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 в період з 10.05.2011 по 27.03.2012 року умисно, з метою ухилення від сплати податків не включила до складу податкових зобов`язань суму податку на додану вартість у розмірі 6 500 548, 36 грн. від здійснення фінансово-господарських операцій з підприємствами-контрагентами, а також не надала до ДПІ у Суворовському районі м.Одеси податкову звітність по податку на додану вартість за період з травня 2011 по березень 2012 року, внаслідок чого, не сплатила до бюджету держави податок на додану вартість у розмірі 6 500 548,36 грн., що є особливо великим розміром, так як у п`ять тисяч і більше разів перевищує встановлений законодавством неоподаткований мінімум доходів громадян.

Відповідно до угоди, за правовою кваліфікацією своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 212 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, які входять в систему оподаткування, введених в установленому законом порядку, здійснене суб`єктом господарської діяльності, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету грошових коштів в особливо великих розмірах.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставинах, щиро розкаюється у скоєному, має на утриманні малолітню дитину, є раніше не судимою.

Та, узгодивши питання про визначення виду та міри покарання, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сторони з урахуванням суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки винної, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відсутність судимості, знаходження на утриманні малолітньої дитини, позитивну характеристику, сторони дійшли до згоди про встановлення покарання ОСОБА_5 за ст.212 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 20000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 (три) роки з конфіскацією всього, належного обвинуваченій майна. З урахуванням майнового стану обвинуваченої ОСОБА_5 вважали можливим призначити покарання у вигляді штрафу із розстрочкою виплати рівними частинами в розмірі 28 333,33 грн. кожного місяця, протягом 1 року. Цивільний позов прокуратури Одеської області в інтересах держави задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь державного бюджету України суму матеріальних збитків у розмірі 6 500 548,36 грн. Також, обвинувачена погодилася та зобов`язується сплатити у повному обсязі вартість проведених судових експертиз у розмірі 24 140 грн.
Згідно поданої угоди про визнання винуватості, обвинувачена ОСОБА_5 дала згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання, та зобов`язалася виконувати покладені на неї обов`язки, підтвердивши вищезазначене власноручним підписом. Крім того, обвинувачена зазначила, що розуміє наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, що передбачені ст..473 КПК України, та підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджено угоду в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені п.1 ч.1 ст.424 КПК України, їй роз`яснені і є зрозумілими. Обвинуваченою ОСОБА_5 зазначено, що вона розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.3891 КК України. Угода складена та підтверджена власноручними підписами сторін.

Також, обвинувачена в зазначеній вище угоді підтвердила, що їй роз`яснені та зрозумілі її права, передбачені ст.474 КПК України. Вказавши, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, без примусу і не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та їй відомо, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході досудового слідства, які покладені в обґрунтування обвинувачення прокурора, суд, приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ст.212 ч.3 КК України, за ознаками умисне ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, які входять в систему оподаткування, введених в установленому законом порядку, здійснене суб`єктом господарської діяльності, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету грошових коштів в особливо великих розмірах.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченою, щире каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті.

Крім того, при призначенні покарання судом враховується сімейний сан обвинуваченої, яка є одруженою, на її утриманні знаходиться малолітня дитина, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує те, що до здійснення інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення ОСОБА_5 раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, є особою раніше не судимою, вперше скоїла вищевказаний злочин.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначенні зазначеного в ній покарання суд враховує положення ст. 53 ч.2 КК України, відповідно до якої розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої злочином, або отриманого внаслідок вчинення злочину доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Суд також враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, ознайомившись із обвинувальним актом, долученими до нього документами та угодою про визнання винуватості, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , стан її здоров`я, обставини скоєного кримінального правопорушення, які зазначені в угоді, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що викладені обставини істотно знижують суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, вважає за можливе застосувати до обвинуваченої дію ст.69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду та розміру основного покарання, що вказане в санкції ст.212 ч.3 КК України, та ст.53 ч.2 КК України, що зазначене в угоді, та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе з призначенням покарання у виді штрафу.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст.53, 370, 373-374, 468-470, 472, 473, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 18.05.2015 року, укладену між старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Одеської області радником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №00000046 з одного боку, та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 з іншого боку, відповідно до якої обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.212 ч.3 КК України, та сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст.212 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 20000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 (три) роки з конфіскацією всього, належного обвинуваченій майна. З урахуванням майнового стану обвинуваченої ОСОБА_5 вважали можливим призначити покарання у вигляді штрафу із розстрочкою виплати рівними частинами в розмірі 28 333,33 грн. кожного місяця, протягом 1 року, затвердити.

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.212 ч.3 КК України, та із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 20000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 000 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 (три) роки з конфіскацією всього, належного обвинуваченій майна.
Відповідно до ст.53 КК України, з урахуванням майнового стану обвинуваченої ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді штрафу із розстрочкою виплати рівними частинами в розмірі 28 333,33 грн. кожного місяця, протягом 1 року.
Цивільний позов, заявлений старшим прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином в порядку ст.128 ч.3 КПК України, на суму 6 500 548 грн 36 коп - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі ДПІ у Суворвоському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області в рахунок відшкодування майнової шкоди державі, заподіяної злочином, в сумі 6 500 548 грн 36 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 24 140 грн.

Міру запобіжного заходу обраного у відношенні ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання скасувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст.473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1