Справа № 204/1299/15-к
Провадження № 1-кп/204/147/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2015 року Красногвардійський районний суд
м. Дніпропетровська
головуючого-судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю представника потерпілого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області, м. Світловодськ, громадянина України, українця, освіта середня, неодруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, суд -
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він будучи раніше судимим 20.10.2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, на шлях виправлення не став, маючи не зняту і не погашену судимість, 01.02.2015 року приблизно о 19.00 годині, знаходячись біля домоволодіння № 4, розташованого по вул. Челябінській в м. Дніпропетровську, під час огляду вмісту сміттєвих баків на наявність склотари та металобрухту, побачив на землі напівприкритий дошками люк телефонної каналізації, всередині якого знаходився кабель телефонних ліній зв`язку, який він визначив об`єктом свого злочинного посягання. Після цього ОСОБА_5 направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де для розпилу телефонного кабелю взяв пилку по дереву.
Далі, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, приблизно о 19.30 годині 01.02.2015 року, ОСОБА_5 прибув до люку телефонної каналізації, розташованого біля домоволодіння № 4 по вул. Челябінській в м. Дніпропетровську, де діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться таємними для оточуючих, відсунув вбік дошки, що прикривали люк телефонної каналізації, після чого спустився до телефонної каналізації. Не зупиняючись на досягнутому та доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить ПРАТ «Фарлеп-Інвест», а саме: кабелю марки ТПП 200*2*0,4м., довжиною 10 метрів, за допомогою принесеної з собою пилки по дереву, ОСОБА_5 перепиляв два кабелі марки ТПП 200*2*0,4 м., тим самим здійснив замах на таємне викрадення чужого майна, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не встиг перепиляти телефонні кабелі з іншого боку, оскільки був помічений на місці співробітниками ПП «Гуард-Україна».
Таким чином, ОСОБА_5 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, не зміг отримати майно в фактичне користування та можливість розпорядитися ним на власний розсуд, оскільки був помічений на місці скоєння кримінального правопорушення співробітниками ПП «Гуард-Україна», чим міг заподіяти ПРАТ «Фарлеп-Інвест», згідно висновку товарознавчої експертизи № 202/38 від 25.02.2015 року, матеріальний збиток на загальну суму 899,80 гривень.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, кваліфікуються за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
27 лютого 2015 року у даному кримінальному провадженні між представником потерпілого ОСОБА_4 на підставі ст. 58 КПК України та підозрюваним ОСОБА_5 на підставі ст. 468, 469 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе затвердити угоду.
Представник потерпілого ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку представника потерпілого і прокурора, просив суд затвердити укладену угоду.
Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним, суд вважає, що укладена угода затвердженню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України, та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам КПК України, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення.
Відповідно до обвинувального акта, угоди про визнання винуватості, умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, кваліфікуються за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 був засуджений 20.10.2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до довідки інспектора Красногвардійського РВ КВІ УДПтС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , 1985 року народження, знятий з обліку 24.02.2014 року за ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2014 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 КК України, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.
Таким чином, ОСОБА_5 , протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення не вчинив, за ухвалою суду знятий з обліку Кримінально виконавчої інспекції у зв`язку з закінченням іспитового строку, а тому є особою, яка не має судимості.
Викладене свідчить, що дії ОСОБА_5 були невірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою «повторно».
Викладене свідчить, що у затвердженні угоди про примирення між потерпілим і підозрюваним слід відмовити, а кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314-315, 395, 474 КПК України, суд -
Повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає, повторне звернення з угодою у цьому кримінальному провадженні не допускається.

Суддя ОСОБА_1