03.07.2015
642/2531/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі :головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу в ході розгляду кримінального провадження у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -
встановив:
30.06.2015 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та у подальшому при продовженні обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не враховано обставини незаконного фактичного затримання її підзахисного, порушення його права на захист під час затримання, та в порушення вимог ст. 178 КПК України не враховано дані про особу ОСОБА_5 , який є годувальником своєї родини, яка складається із його цивільної дружини та матері пенсіонерки, що він має постійне місце роботи та проживання, характеризується депутатом Пісочинської Ради позитивно, має ряд захворювань та потребує лікування, не має наміру ухилятися від суду.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити змінивши ОСОБА_5 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив задовольнити клопотання захисника та змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

Заслухавши захисника, обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2014 року, підозрюваному ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, У подальшому термін дії обраного запобіжного заходу кілька разів продовжувався.

Відповідно до вимог ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

На теперішній час діє ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 12.06.2015 року, якою продовжено термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 10.08.2015 року.

Статтею 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу.

Суд розглядає таке клопотання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

В частині 1 ст. 194 КПК України зазначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою Феррарі-Браво проти Італії також зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчим суддею враховані наявність ризиків, передбачених нормами ст. 177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 .

Посилання захисника, що при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не були взяті до уваги дані про особу обвинуваченого, безпідставні, оскільки вже неодноразово ці доводи зазначалися обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником, який раніше надавав йому правову допомогу, при розгляді питання щодо продовження терміну дії запобіжного заходу.

Даючи оцінку доводам захисника, зазначеним у клопотанні щодо особи обвинуваченого, суд зазначає, що даних які б свідчили, що на утриманні обвинуваченого ОСОБА_5 знаходились його цивільна дружина та мати пенсіонерка, матеріали справи не містять. Крім того, суд не приймає доводи захисника, стосовно того, що ОСОБА_5 працює у ПП «Продлайн». Так, відповідно до наданої копії довідки ПП «Продлайн», ОСОБА_5 06.06.2014 року звільнений за особистим бажанням. Інших даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 працював захисником не надано.

Що стосується посилань на стан здоровя обвинуваченого ОСОБА_5 , то вони на даний час судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки суду не надано відомостей про стан здоровя обвинуваченого ОСОБА_5 , які б свідчили про неможливість його тримання у місці попереднього увязнення, або щодо необхідності надання термінової медичної допомоги обвинуваченому, яку можливо надати лише за межами СІЗО.

Наявність позитивної характеристики наданої депутатом Пісочинської Ради суд враховує у сукупності із іншими даними про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово засуджений, в тому числі і за особливо тяжкі злочини, відсутні дані про наявність у нього міцних соціальних звязків.
Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень в яких обвинувачується ОСОБА_5 , кількість епізодів предявленого обвинувачення, та тяжкість покарання що йому загрожує, розмір матеріальної шкоди , що підлягає відшкодуванню потерпілим, і виходячи з викладеного, із врахуванням даних про особу обвинуваченого, на переконання суду, ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час існують і не зменшились, та суд вважає недостатнім застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище зазначеним ризикам.
Посилання захисника на відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України безпідставні, також захисником не наведено нових переконливих обставин, які б впливали на висновки слідчого судді при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а у подальшому при продовженні терміну його дії.
Що ж стосується доводів адвоката стосовно порушень прав ОСОБА_5 під час затримання 31.10.2014 року, то суд зазначає, що матеріали справи не містять даних щодо затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України. При цьому, суд звертає увагу, що дані доводи мали бути викладені у скарзі на дії або бездіяльність органу досудового розслідування, та у подальшому за результатами розгляду таких скарг, оцінка в цілому вже буде надаватися судом у нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 193, 201 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1