АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/790/1054/14 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: ст. 171 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України
20.07.2015 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
заявника ОСОБА_7 ,
представника цивільного
відповідача ОСОБА_8 ,
встановила:
Приймаючи таке рішення слідчий суддя зазначає, що вартість 48 одиниць наведених у клопотанні транспортних засобів, зареєстрованих за ТОВ «Суліна Агро», відповідно до висновку № 18 про оцінку ринкової вартості вказаного майна, виконаної СОД-ТОВ «Радар-1» дорівнює 7 999 790, 00 грн., що само по собі перевищує розмір встановленої слідством спричиненої матеріальної шкоди, тому, враховуючи необхідність дотримання принципу розумності та спів розмірності обмеження права власності, передбачене п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає, що на даний час відсутні підстави для накладення арешту на транспортні засоби, які перебувають у власності ТОВ «Супіна Агро».
Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представник цивільного позивача ТОВ «Компанії №БОТ і К» адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2015 року, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на 48 одиниць автотранспортної техніки, яка належить ТОВ «Супіна Агро» шляхом заборони її відчуження та розпорядження.
Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що 10.07.2015 року в судовому засіданні під час розгляду клопотання представником цивільного позивача надано докази, якими цивільний позивач обґрунтовує розмір завданої шкоди та збитків у сумі 15 999 568, 2 грн.
Але ці докази, як зазначає апелянт, при постановленні ухвали слідчим суддею не були враховані, що призвело до прийняття незаконного рішення.
Апелянт зазначає, що вартість нерухомого майна, арештованого ухвалою від 04.06.2015 року складає лише 2 707 082, 4 грн., що в 5.9 разів менше ніж сума заявленого позову, та в майже в 2 рази менше вартості викраденого майна, обчисленої з урахуванням цін, які існували станом на час вчинення злочину, що свідчить про те, що вартість арештованого майна лише частково забезпечує можливе стягнення суми за цивільним позовом на суму 15 999568, 2 грн., і вважає, що існує реальна загроза того, що власник майна, підозрюваний будуть вживати заходи щодо приховування майна з ціллю уникнути від матеріальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника цивільного позивача ТОВ «Компанії «БОТ і К», адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, вислухавши прокурора, який підтримав вимоги апелянта, представника цивільного відповідача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
22.05.2015 року ОСОБА_10 було вручено повідомлення про підозру у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень.
Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.
При цьому відповідно до положень ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Таким чином, є правові підстави вважати, що ТОВ «Супріна Агро» може нести цивільну відповідальність за дії свого генерального директора ОСОБА_10 перед ТОВ «Компанія «БОТ і К».
20.15.2015 року ТОВ «Супріна Агро» визнано цивільним відповідачем у вказаному провадженні.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно з повідомленням про підозру ОСОБА_9 від 12.06.2015 року, сума завданої його діями ТОВ «Компанія «БОТ і К» шкоди складає 3 990 079, 5 грн., і ця сума підтверджена прокурором при розгляді апеляційної скарги, який зазначив, що ця сума є остаточною, а відповідно до висновку СОД-ТОВ «Радар-1» № 18, який наданий до суду самим автором звернення до слідчого судді ринкова вартість вказаної вище автотранспортної техніки складає 7 999 790 грн., що значно перевищує суму завданих збитків, на що і посилався слідчий суддя приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що апелянт не навела обставин, які свідчать про те, що цивільний відповідач вживає заходи щодо приховування майна, приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 171 КПК України щодо співмірності вартості майна, яке належить арештувати із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що ухвала слідчого судді від 10.07.2015 року не відповідає вимогам ст. ст. 170-173 КПК України, і не знаходить підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила
Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «БОТ і К» адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.
Головуючий - суддя
Судді: