Провадження №1-кс/639/1228/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 січня 2015 року м.Харків
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , особи, що подала клопотання ОСОБА_6 , представника особи, що подала клопотання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна,-
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Прокурор та слідчі проти задоволення клопотання заперечували, зазначаючи, що на даний час триває перевірка походження вилучених в ході обшуку коштів та не доведена їх непричетність до кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких проводиться досудове розслідування.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання та надані в ході його розгляду матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Органом досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_9 , як член злочинної групи, отримував грошові кошти, здобуті від злочинної діяльності та зберігав їх в приміщені, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстроване ТОВ «Завод алмазного інструменту», і яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2014 року задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстроване ТОВ «Завод алмазного інструменту», і яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .
В ухвалі зазначено про відмову в задоволенні клопотання слідчого в частині відшукання та вилучення грошових коштів.
6.11.2014 р. старшим слідчим в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням із старшим прокурором другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , подано до Печерського районного суду м. Києва клопотання про арешт вилучених під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 грошових коштів, з посиланням на те, що вказані грошові кошти призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, і є предметом кримінального правопорушення, розслідуваного у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року в клопотанні старшого слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про арешт майна, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя. Згідно з ч. 2 ст. 132 питання стосовно заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Виходячи з того, що матеріали досудового розслідування перебувають у провадженні СЧ СВ УМВС України на Південній залізниці, яка територіально розташована в Жовтневому районі м. Харкова, клопотання в рамках кримінального провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Харкова.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням, зокрема, власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного,обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи ,яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати належне йому майно, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Аналіз ч. 1 ст. 170 КПК України дає підстави вважати, що щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути застосований арешт майна.
З пояснень учасників процесу та наданих суду матеріалів вбачається, що в кримінальному провадженні ОСОБА_6 не було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Крім того, необхідно зазначити, що майно, відносно якого ставиться питання про скасування арешту, є тимчасово вилученим в порядку ч. 2 ст. 168, ч. 7 ст. 236 КПК України.
Згідно з зазначеними нормами закону, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно ж до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення саме підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
ОСОБА_6 до клопотання долучені та в судовому засіданні досліджені докази статутна, бухгалтерська та податкова документація відносно діяльності як ФОП ОСОБА_6 , так і ТОВ «Завод алмазного інструменту», директором якого є ОСОБА_6 , які свідчать про отримання ним прибутків за період 2010-2014 р. в сукупному розмірі, що перевищує розмір грошових коштів, вилучених під час обшуку.
Крім того в ході розгляду клопотання прокурором та слідчим не доведена як причетність на даний час ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, відносно яких триває досудове розслідування, так і не надані об`єктивні дані приналежності вилучених коштів іншій, окрім ОСОБА_6 , особі.
Крім того, слід враховувати, що на майно не може бути накладено арешт з метою його конфіскації, якщо злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа, не передбачає такого виду покарання. Санкція ч. 3 ст. 191 КК України, якою передбачена відповідальність за злочин, за ознаками якого відкрито кримінальне провадження, не передбачає такий вид покарання, як конфіскація майна. Також органом досудового розслідування не надано доказів пред`явлення в межах кримінального провадження цивільного позову.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання органу досудового розслідування на підставі ст. 169 КПК України повернути ОСОБА_6 вилучені в ході обшуку 5 листопада 2014 року кошти, оскільки органом досудового розслідування на час розгляду клопотання не доведений факт їх приналежності не власнику приміщення, в якому проводився обшук ОСОБА_6 , а іншим особам, зокрема, ОСОБА_9 , які є суб`єктами застосування ч. 1 ст. 167, ч. 1 ст. 170 КПК України.
Керуючись ст. ст. 132, 167, 168, 169, 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвала в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений о 14-00 год. 6 січня 2014 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1