АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-287 / 07 Головуючий у 1-й інстанції:
Доповідач: Войтовський С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської
області

у складі:
головуючого - Ржепецького
О.П. суддів - Олешук
Т.Л., Войтовського С А. за
участю прокурора- Кириленка Є.В. засудженої - ОСОБА_1 захисника- ОСОБА_2

19 квітня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
засудженої ОСОБА_1 на вирок Доманівського районного суду Миколаївської області
від 13 лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженка с.Суха Балка Доманівського району Миколаївської
області, українка, громадянка України, раніше не судима,

- засуджена за ч.І
ст. 365 КК
України до 2 років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні службові посади,
пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських
обов'язків строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнена від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1
рік.

На
підставі ст. 76 КК
України ОСОБА_1 зобов'язана не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично
з'являтися в ці органи для реєстрації.

Постановлено стягнути
з ОСОБА_1 на користь Доманівської районної лікарні державної ветеринарної
медицини в рахунок відшкодування збитків 22.587 грн. 17 коп.

За вироком суду ОСОБА_1 визнана винною і засуджена за скоєння злочину при
слідуючи обставинах.

Наказом начальника управління ветеринарної медицини в Доманівському районі №7 ОСОБА_1 17.01.2003 року була
призначена на посаду головного лікаря та начальника Доманівської районної
лікарні державної ветеринарної медицини.

Згідно посадових обов'язків вона керувала діяльністю Доманівської районної
лікарні державної ветеринарної медицини, яка відповідно до Закону України
"Про ветеринарну медицину" є державною установою і несла персональну
відповідальність за виконання покладених на лікарню завдань і здійснення нею
своїх функцій.

Відповідно до ст. 51
Бюджетного кодексу начальник лікарні, являючись розпорядником бюджетних
коштів, може брати будь-яке бюджетне зобов'язання відповідно до бюджетного
асигнування у формі укладання договору, придбання товару протягом бюджетного
періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього періоду або
в майбутньому та проводить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань
встановленими кошторисами.

03.11.2004 року
ОСОБА_1, працюючи начальником районної лікарні державної ветеринарної медицини
в Доманівському районі Миколаївської області, здійснюючи
організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, являючись
службовою особою, уклала з ЗАТ КБ
"ПриватБанк" договір фінансового лізингу НОМЕР_1 на придбання
лікарнею автомобіля ВАЗ- 2113
на суму 40.000 грн.
строком на 5 років зі
сплатою 20 % початкового
платежу в рахунок викупу автомобіля, загальною сумою договору, з урахуванням
відсотків- 56.339 грн. 32 коп.

Уклавши договір, ОСОБА_1, в порушення ст. 51 Бюджетного кодексу України, взяла на лікарню бюджетне
зобов'язання, згідно з яким необхідно було здійснити платежі протягом
бюджетного періоду та в майбутньому в межах не передбачених бюджетними
асигнуваннями, встановленими кошторисом установи, а саме, кошторисом доходів і
видатків на 2004 рік
Доманівської районної лікарні державної ветеринарної медицини, із внесеними до
нього змінами.

Після
укладання договору, ОСОБА_1, перевищивши свої службові повноваження щодо
використання бюджетних коштів, наданих цією статтею закону і кошторисом на 2004 рік, здійснила
виплату державних коштів зі спеціального фонду лікарні на сплату банку 20 % початкового
платежу в сумі 8.000 грн., на
страхування автомобіля відповідно до умов договору в сумі 1.959

грн. 28 коп., на проведення
експертизи автомобіля за номер
у сумі 471 грн.50
коп., на встановлення додаткового обладнання (сигналізації) - в сумі 6.010 грн., сплати 3% до пенсійного
фонду в сумі 1.000 грн.,
щомісячні платежі за листопад і грудень 2004
року (проценти по кредиту) -в сумі 1.049
грн. 20 коп., а всього в
загальній сумі 19.394 грн. 17 коп. Крім цього,
на автомобіль додатково встановлено за рахунок Доманівської районної лікарні
державної ветеринарної медицини диски титанові в кількості 4 шт. на суму 1.618
грн. та автомагнітола з двома динаміками і антеною на суму 1.575 грн., всього
загальною сумою 3.193 грн.

Перерахування коштів ОСОБА_1 було здійснено, незважаючи на те, що в
кошторисі доходів і видатків на 2004 рік Доманівської районної лікарні
державної ветеринарної медицини за кодом 2110, тобто, придбання обладнання і
предметів довгострокового користування, були надані кошти лише на придбання
транспортних засобів, в тому числі автомобіля, без сплати щомісячних платежів в
якості відсотків по кредиту.

В січні 2005 року сплату обов'язкових щомісячних внесків та відсотків, за
придбаний автомобіль, на виконання умов вказаного договору, відділенням
державного казначейства в Доманівському районі було припинено, що потягло
повернення лікарнею банку автомобіля за спричинення Доманівській районній
лікарні державної ветеринарної медицини збитків в сумі 22.587 грн. 17 коп.

В апеляції засуджена ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, а справу закрити
за відсутністю в її діяннях складу вказаного злочину. Посилається на те, що при
розгляді справи суд дійшов висновку, що вона як розпорядник бюджетних коштів
перевищила свої службові повноваження шляхом умисного використання бюджетних
коштів всупереч їх цільовому призначенню і що безпосереднім об'єктом вчиненого
нею злочину є встановлений Бюджетним кодексом України порядок виконання
місцевого бюджету та порядок використання бюджетних ресурсів, а предметом
злочину -бюджетні кошти. Таким чином, на її думку, вказані дії повинні
кваліфікуватись за ст. 210
КК України. Разом з тим, предметом злочину, передбаченого ст. 210 КК
України є бюджетні кошти лише у великих, або особливо великих розмірах, першими
з яких вважаються ті, сума яких в тисячу і більше разів перевищує
неоподаткований мінімум доходів громадян. За таких умов, настання
відповідальності за ст. 210 КК України можливе у разі, якщо предметом діянь, що
підпадають під означену статтю, були бюджетні кошти в сумі не менш ніж 71.100
грн., а тому вчинене нею діяння, предметом якого стали бюджетні кошти на суму
22.587 грн. 17коп., не є кримінально караним. Вважає, що суд неправильно
застосував кримінальний закон та не закрив справу за наявності для цього
підстав.

В
доповненнях до апеляції захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_1 також
просить вирок скасувати, а справу закрити на підставі п.2 ст.6 КПК України.
Захисник вказує на те, що значна частина бюджетних коштів, які ОСОБА_1
оплатила, а саме: страхування
автомобіля, придбання

сигналізації,
дисків, автомагнітоли, оплата експертизи, оплата податка в пенсійний фонд-
всього на суму 12.633 грн.78
коп.; виплата першого лізингового платежу на суму 8.000 грн; та виплата
відсотків по кредиту за листопад і грудень 2004 року були здійснені всупереч цільовому призначенню
бюджетних коштів, а тому в зв'язку з наявністю в Кримінальному Кодексі
спеціальної норми ці дії ОСОБА_1 не можуть кваліфікуватися як перевищення службових
повноважень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_1 і захисника
ОСОБА_2, які підтримали подану апеляцію і просили вирок скасувати за
відсутністю в діях складу злочину, думку прокурора Кириленка Є.В., який просив
залишити вирок суду без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, а
вирок скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, виходячи з
наступних підстав.

В порушення вимог закону судом першої інстанції дана кримінальна справа
розглянута однобічно і неповно, що відповідно до ст.ст.367,368 КПК України є
підставою для скасування постановленого вироку.

З матеріалів справи слідує, що рішення стосовно необхідності придбання
автомобіля та питання по оплаті за нього приймала безпосередньо начальник
управління державної ветеринарної медицини в Доманівському районі ОСОБА_3, яка
також особисто уклала з ЗАТ КБ
"ПриватБанк" і договір поруки на вказаний автомобіль ( т.1 а.с. 16). При цьому суд
достовірно не встановив роль останньої у придбанні автомобіля не управлінням
ветеринарної медицини, а лікарнею, хоча виклав обставини придбання автомобіля
фактично ОСОБА_3 зі слів інших осіб.

Так, з пояснень свідка ОСОБА_4- головного бухгалтера
лікарні державної ветеринарної медицини слідує, що у вересні 2004 року
начальник управління ветеринарної медицини ОСОБА_3 повідомила її, що потрібно
заповнити документи на придбання автомобіля. Зі слів ОСОБА_3 їй стало відомо,
що лікарня ветеринарної медицини за договором фінансового лізингу викупає у ЗАТ
КБ "
ПриватБанка" автомобіль для потреб управління. Вона заповнила платіжні
доручення, які підписала ОСОБА_1 і віднесла їх в казначейство. В казначействі
порекомендували внести зміни до Положення про лікарню ветеринарної медицини
щодо можливості придбати автомобіль за рахунок спецфонду. Після внесення змін
до документів, платіжні доручення казначейством були проплачені. В листопаді та
грудні 2004 року
платежі проходили через казначейство, а в січні 2005 року казначейство відмовило в здійснені платежів і
сказали, що договір укладений незаконно. Згідно кошторису лікарня могла
придбати автомобіль, але на той час коштів на рахунку не було, тому уклали
довгостроковий договір фінансового лізингу.

Свідок
ОСОБА_5, який з березня 2004
року по липень 2005 року
працював начальником Доманівського районного
відділення державного

казначейства, підтвердив, що в
січні 2005 року
йому стало відомо, що через відділення казначейства пройшли платежі по
фінансовим зобов'язанням лікарні державної ветеринарної медицини на виконання
договору фінансового лізингу. З січня 2005 року відділення казначейства
припинило проплату лікарнею ветеринарної медицини платежів та відсотків за
договором фінансового лізингу із - за відсутності джерела фінансування та
нецільового використання коштів спецфонду. Крім того, при придбанні автомашини,
державним підприємством не був проведений тендер, як цього вимагає діюче
законодавство.

З пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що в лютому 2006 року контрольно - ревізійним
відділом була проведена планова ревізія в районній лікарні державної
ветеринарної медицини, в ході якої було виявлено порушення норм Бюджетного
кодексу, а саме укладення лікарнею ветеринарної медицини з ЗАТ КБ " Приватбанком"
договору фінансового лізингу на суму 40.000
грн. на придбання автомобіля строком на 5 років, який виходить за межі річного кошторису і не
підтверджений бюджетними асигнуваннями.

Засуджена ОСОБА_1 не заперечувала, що дійсно вчинила
вказані дії та пояснила, що все виконувала за вказівкою начальника управління
ОСОБА_3, яка повідомила, що необхідно придбати автомобіль і сама дала вказівки
головному бухгалтеру ОСОБА_4 на підготовку відповідних документів. Коли був
придбаний автомобіль і де він знаходився вона достовірно не знала, так як
лікарня ним не розпоряджалась. Вважала, що діяла на законних підставах,
оскільки все робила за вказівкою вищестоящого керівника.

Таким чином, з пояснень свідків та засудженої ОСОБА_1
слідує, що вона, як розпорядних бюджетних коштів лікарні, виконувала технічну
роль і лише підписувала необхідні документи за вказівкою ОСОБА_3, яка потім
автомобілем і розпоряджалась. Суд вказані обставини ретельно не перевірив та не
з'ясував для яких цілей був придбаний автомобіль і хто дійсно ним
розпоряджався, яке відношення до цього мала головний лікар ОСОБА_1 та начальник
ветеринарної медицини в Доманівському районі ОСОБА_3

Крім того, судом не з'ясована направленість умислу ОСОБА_1 при вчиненні
зазначених дій, не встановлено яку мету вона переслідувала, перевищуючи свої
службові обов'язки, з урахуванням того, що автомобілем після його придбання
вона не розпоряджалась, де він знаходився і коли був повернутий банку, знала зі
слів інших осіб.

Згідно з
даними акту ревізії фінансово-господарської діяльності Доманівської районної
лікарні державної ветеринарної медицини від 03.02.2006 року, встановлено
порушення п.3 ст. 21 та ст. 51 Бюджетного кодексу шляхом укладення колишнім
начальником лікарні ОСОБА_1 договору фінансового лізингу, а саме тим, що взято
запозичення та зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань 40.000 грн.
строком на 5 років зі сплатою 20% початкового платежу в сумі 8.000 грн.
Загальна сума сплати з урахуванням

відсотків
складала згідно додатку до договору 56.339
грн. 32 коп.., а
понесені видатки складали- 22.587
грн. 17 коп.
Остання сума визнана судом як спричинення засудженою ОСОБА_1 шкоди лікарні
державної ветеринарної медицини.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що між сторонами був укладений
договір фінансового лізингу, який має певні особливості. Дані особливості судом
не встановлені, не з'ясовано чому страхування автомобіля, придбання
сигналізації, дисків, автомагнітоли, оплата експертизи, оплата податку в
пенсійний фонд, виплата лізингового платежу, відсотки по кредиту , на думку органів
досудового слідства і суду, є цільовим використанням бюджетних коштів, тоді як,
вказані витрати не передбачені розписом доходів і витрат лікарні.

Крім того, як зазначено вище, договір фінансового лізингу включає в себе:
договір оренди, комерційного кредиту, купівлі-продажу з розстрочкою виплати за
автомобіль, який передається в лізинг. Визнаючи винною ОСОБА_1 у перевищенні
службових повноважень шляхом перерахування нею в якості першого лізингового
платежу 8.000 грн., суд виходив з визнання вказаної суми як платіж за придбання
автомобіля. При цьому суд не прийняв до уваги, що згідно з пунктом 2.1
договору, лізингові платежі включають виплати частини вартості майна, відсотки
за наданий кредит, винагороду Лізингодавцю та інші витрати останнього, які
також не були передбачені розписом доходів і витрат лікарні.

Судом не з'ясовано чому автомобіль був повернутий банку з
придбаними дисками, сигналізацією, автомагнітолою, які належали виключно
лікарні, і чому ці витрати теж були покладені на ОСОБА_1 як спричинення шкоди
при перевищенні службових повноважень.

Таким чином, вказане свідчать про те, що судом об'єктивно не досліджені
обставини спричинення ОСОБА_1 шкоди лікарні та достовірно не встановлена сума
цієї шкоди. Зазначене підлягає ретельному з'ясуванню також з огляду на те, що
законодавцем передбачена спеціальна відповідальність за використання бюджетних
коштів усупереч їх цільовому призначенню.

Вказані порушення вимог кримінально-процесуального закону
колегія судців вважає істотними і такими, що перешкодили суду повно та
об'єктивно розглянути справу та постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок.

Оскільки
залишилися недоелідженими
такі обставини справи, з'ясування яких може мати істотне значення для
правильного вирішення справи, пов'язані з викликом та допитом додаткових
свідків, можливих дачі доручень органам досудового слідства, витребуванням та
дослідженням додаткових доказів, справу належить направити на новий судовий
розгляд в суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст.
365,366 КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
Доманівського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2007 року відносно
ОСОБА_1 - скасувати.

Справу
направити на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі суду.