ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000852 від 07.05.2013 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Ужгородського району с.Пацканьово, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, -

за ч.1 ст.122 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 07 травня 2013 року близько 02 год. 00 хв. знаходячись в с.Лінці Ужгородського району біля будинку культури по вул. Центральній безпричинно наніс один удар затиснутим в кулак рукою в потилицю ОСОБА_7 та після падіння останнього на землю наніс декілька ударів ногою в область голови, в результаті чого той отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді травматичного подвійного перелому нижньої щелепи, ментального справа, суглобового паростка зліва 2-х стороннього суборбітального перелому верхньої щелепи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вичиненому та показав, що він 07.05.2013 року близько 02 год. 00 хв. перебуваючи в с. Лінці Ужгородського району безпричинно наніс один удар рукою ОСОБА_7 , в потилицю та після падіння останнього ще декілька ударів ногою в область голови.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив факт нанесення йому 07.05.2013 року ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Оскільки учасники судового провадження не заперечили щодо фактичних обставин справи, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів з цього приводу і обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого.

Визнаючи ОСОБА_6 винним у вчиненому, суд кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його особу: по місцю проживання характеризується позитивно, вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_6 20000 грн. матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_7 не надано суду жодного доказу (фінансового документа), який би підтвердив факт понесення ним витрат в такому розмірі.

Позовна вимога ж ОСОБА_7 в частині відшкодування йому 20000 грн. моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. Суд вважає доведеним спричинення ОСОБА_7 моральної шкоди, що полягає в його душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнав внаслідок вчинення ОСОБА_6 відносно нього злочину. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер заподіяної шкоди ОСОБА_7 , глибину його фізичних та душевних страждань, а також виходячи з вимог розумності та справедливості вважає її доведеною на суму 10000 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Закарпатської області через цей суд на протязі 30 діб з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1