АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Судове Провадження № 11кп/791/327/15 Головуючий в 1-й Інстанції
категорія: ст. 186 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001422, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, не одруженого, не працюючого, засудженого вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 16 липня 2014 року за ч. 1 ст. 296 КК України на 6 місяців арешту, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 вересня 2014 року

встановила:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.07.2014 року, остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишений без зміни у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання обчислюється з дня затримання - з 25 червня 2014 року.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

ОСОБА_8 , 06.04.2014 року близько 03.00 години, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, знаходячись за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 19, поряд з кафе „Берізка, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, керуючись корисливим мотивом направленим на відкрите заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , що виразилося у поваленні останнього на підлогу, шляхом вільного доступу з кишені штанів потерпілого ОСОБА_9 , заволодів належним йому мобільним телефоном „Lenovo, вартістю 2500 гривень, після чого покинули місце скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном та розпорядились ним за власним бажанням, в результаті чого заподіяли потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини і правильність кваліфікації його дій судом посилається на порушення права на захист, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що суд при призначенні покарання не врахував ряд обставин, що пом`якшують покарання, зокрема: повне визнання вини та щире каяття, а також відсутність з боку потерпілого будь-яких претензій. Окрім того зазначає, що слідчий шляхом обману вимусила його написати відмову від захисника. Просить вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.09.2014 року щодо нього змінити, застосувати до нього положення ст. 69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свої апеляційні вимоги та просив задовольнити його клопотання про звільнення від покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році", думку прокурора про залишення апеляційної скарги та клопотання обвинуваченого про застосування акту амністії без задоволення, а вироку суду без зміни, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого про звільнення його від призначеного судом покарання внаслідок акту амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та клопотання про застосування акту амністії не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим.

Злочин, який скоїв ОСОБА_8 ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковано правильно та ніким не оспорюється.

На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про суворість призначеного йому судом покарання є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_8 злочину, який згідно ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння; обставини, які пом`якшують покарання: визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття у скоєному. Зазначені обставини, на думку колегії суддів, обґрунтовано дали суду підстави для призначення покарання ОСОБА_8 в мінімальних межах, визначених санкцією статті 186 ч. 2 КК України.

У суду не було підстав для визнання в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 ще й інші обставини.

На думку колегії суддів, у суду першої інстанції не було також підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки вище переліченні обставини лише пом`якшують покарання, але істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості є необґрунтованими і до уваги не приймаються. Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та воно є необхідне та достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.

Окрім того, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про порушення права на захист, на думку колегії суддів, є також необґрунтованими з таких підстав.

Як видно з матеріалів провадження 26 червня 2014 року підозрюваному ОСОБА_8 було вручено письмове повідомлення про підозру разом з пам`яткою про процесуальні права та обов`язки, права підозрюваного йому були оголошені та роз`яснені, зокрема і право на першу вимогу мати захисника, про що сам ОСОБА_8 власноручно зазначив в повідомленні про підозру та пам`ятці про права (арк. 97-103 кримінального провадження).

Підозрюваному був призначений захисник ОСОБА_10 від участі якого в подальшому ОСОБА_8 відмовився, про що свідчить його заява (акр. 111 кримінального провадження). Клопотань про призначення іншого захисника під час досудового розслідування чи судового розгляду від ОСОБА_8 на адресу слідчого та суду - не надходило.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Що стосується клопотання обвинуваченого про звільнення його від покарання на підставі Закону України „Про амністію у 2014 році, то воно не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що останній не є суб`єктом амністії.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 вересня 2014 року щодо нього без зміни.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_3