Справа № 1-323/2010
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

при секретарі Білик Т.П., Яценко Л.І.,

з участю прокурора Загребельного О.В.,

представників потерпілого ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого слюсарем на ВАТ Лубнигаз, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14 квітня 2007 р. о 3 год. 30 хв. підсудній ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився в кафе Шоколадка, яке розташоване в м. Лубни вул. Радянська, 38-а, де зустрів ОСОБА_4, з яким у нього виник раптовий конфлікт, та вони вийшли на вулицю для зясування між собою відносин.

Знаходячись біля приміщення кафе «Шоколадка», ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, з метою заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, кулаком правої руки, наніс ОСОБА_4 удари по обличчю в ліву лобну область та волосисту частину його голови в результаті чого останній впав навзнак на асфальто - бетонне покриття землі тімяно потиличною ділянкою голови та втратив свідомість.

В наслідок злочинних дій ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 26 від 10.03.2010 року, було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно мозкової травми забій головного мозку тяжкого ступеню обох лобних долей, субарахноїдальний крововилив, множинні синці, садна голови, обличчя, волосистої частини голови, рана лівої навколо очної області, рана потиличної ділянки. Дані тілесні ушкодження утворились від множинних ударів в ділянку обличчя і волосистої частину голови. Наявність забоїв мозку лобних областей, рана потиличної ділянки, свідчить про падіння навзнак з прискоренням. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_4 можуть бути оцінені в своїй сукупності як тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя та стійкою втратою загальної працездатності більш, ніж на одну третину.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 446 від 16.06.2009 року, ОСОБА_4 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді наслідків перенесеної ним тяжкої закритої черепно-мозкової травми 13.04.2007 року з психоорганічним синдромом .

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_4, згідно довідки МСЕ № 0284100, став інвалідом другої групи.

Допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вищевказаного злочину визнав частково, показавши суду, що він 13 квітня 2007 р. о 3 год. 30 хв. разом зі своїм товаришем ОСОБА_5 знаходився в кафе «Шоколадка», що розташоване в м. Лубни вул. Радянська, 38-а, де розпивали спиртні напої.

В даному кафе між раніше незнайомим йому чоловіком в білій куртці та гр-ном ОСОБА_4 виник конфлікт. Для розв»язання цього конфлікту вони вийшли на вулицю. Після чого він також вийшов на подвіря, де отримав удар від ОСОБА_4, та сам у відповідь наніс один удар ОСОБА_4., щоб він заспокоївся . В результаті даного удару ОСОБА_4 впав навзнак на спину та головою на асфальто-бетонне покриття при цьому втратив свідомість. Окрім нього ОСОБА_4 ніхто не бив. Після цього він попросив ОСОБА_5 С, який стояв неподалік від входу до кафе, щоб останній допоміг йому посадити потерпілого. Він з ОСОБА_5 посадили ОСОБА_4, який весь час був без свідомості, та разом пішли у інше кафе відпочивати .

Хоча раніше, під час досудового слідства, підсудній ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнавав повністю, пояснював, що коли вони з ОСОБА_4 вийшли на вулицю, то він у відповідь на удар потерпілого, наніс останньому 2-3 удари кулаком правої руки в область лоба зліва та лівого ока. Від останнього удару ОСОБА_4 упав навзнак на спину, вдарившись головою об асфальт, втративши свідомість (Т.1 а.с.21-25, 29).

Незважаючи на часткове визнання підсуднім ОСОБА_3 своєї вини, його вина повністю підтверджується доказами , дослідженими в ході судового слідства, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_4, який в судовому засіданні пояснив, що 14 квітня 2007 р. близько 1 години ночі він знаходився в кафе Шоколадка сам. За сусіднім столиком сиділо троє чоловік, одного з яких він знав, то був ОСОБА_3. Останні розпивали спиртні напої. Коли він вже збирався йти додому, то до нього підійшов чоловік у світлій курточці та сказав, що раз він працював у Росії і заробив гроші, то мусить накрити йому та його друзям поляну, але він відмовився цього робити. Тоді цей чоловік запропонував йому вийти з ним на подвіря. Він вийшов з чоловіком у світлій курточці, вийшли ще підсудній з ОСОБА_5 і стали бити його втрьох. Він закривався від ударів і не бачив хто і як бє, але памятає, що били його всі втрьох і підсудній, і ОСОБА_5, і цей чоловік у світлій ;

- показами свідка ОСОБА_5, який в судовому засіданні пояснив, що 14.04.2007 року о 3 годині ночі він на пл. Жовтневій зустрів свого знайомого ОСОБА_3, з яким вони зайшли до приміщення бару «Шоколадка», де на той час було заповнено два столика відвідувачами.Ліворуч за столиком сидів один чоловік який голосно вигукував слова «Я Бог », у подальшому він дізнався, що цей чоловік був ОСОБА_4

Він з ОСОБА_3 у кафе розпивали спиртні напої . Через декілька хвилин до ОСОБА_3 підійшов чоловік, якого він не знає і який був одягнений в куртку білого кольору . Цей невідомий чоловік запитав у ОСОБА_3 сигарету, на що він відповів що немає, потім даний чоловік підійшов до столика де сидів ОСОБА_1

Через декілька хвилин він відволікшись розмовою з барменом помітив, що ОСОБА_3, ОСОБА_1 та чоловіка в білій куртці в приміщенні бару немає, і раптом почув нібито удар в стіну. З метою зясування що це було він попрямував до виходу. Вийшовши на поріг бару, він помітив на відстані 3- 4 метрів попереду нього стояв ОСОБА_1, ОСОБА_3 та чоловіка в білій куртці, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тримали один одного за верхній одяг .

В цей час ОСОБА_1 правою рукою наніс ОСОБА_3 удар кулаком в ліву частину обличчя, в свою чергу ОСОБА_3 правою рукою наніс один удар ОСОБА_1 в ліву частину голови під око, від чого ОСОБА_1 не втримався та впав навзнак, вдарившись головою об асфальтобетонне покриття, перестав рухатись тільки важко дихав. Потім він допоміг ОСОБА_3 посадить ОСОБА_4, який був без свідомості. Після цього він разом з ОСОБА_6 пішли в інше кафе відпочивати;

- показами свідка ОСОБА_7, яка пояснила, що 14.04.2007 року після опівночі до приміщення бару, де вона працює, зайшов ОСОБА_1 зі своїм товаришем. ОСОБА_1 знає так як він часто відвідував бар, переважно він пив напої такі як чай, каву. Через деякий час до приміщення бару зайшли ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які відразу підійшли до барної стійки, замовляли спиртні напої, вживаючи спиртні напої за барною стійкою.

Через деякий час до приміщення бару зайшов чоловік, який був одягнений у вітровку світлого кольору . Даний чоловік пройшов по приміщенню та сів на стіл, їй здалося, що він оглянув приміщення бару та відвідувачів. Після чого вона зробила йому зауваження, що він сів на стіл. Він підійшов до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та привітався з ними за руку. Окрім вищезазначених осіб в приміщенні бару не було інших відвідувачів.

Через декілька хвилин чоловік в білій вітровці разом з ОСОБА_1 вийшли з приміщення бару, на той час ніякого конфлікту та розмови на підвищеному тоні між ними не чула. Потім вона почула гуркіт пластику, яким була обшита стіна приміщення бару, на даний шум на вулицю з бару вибігли ОСОБА_3 та ОСОБА_5, разом з ними і вона.

Вийшовши на подвіря помітила, що на відстані 2-3 метрів біля приміщення аптеки «Нова аптека» стояли ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та чоловік в білій вітровці, в цей час ОСОБА_1 тримав свою руку напевно праву в області голови, їй здалося що він захищається, та говорив «чого Ви на мене напали» а ОСОБА_3 ОСОБА_5 та чоловік в білій вітровці обступили його з різних боків. Помітивши це, вона їм сказала, щоб вони припинили так як викличе міліцію, в цей час ніхто ОСОБА_1 не бив, вона пішла натиснула кнопку виклику наряду ВДСО, та повернувшись через декілька хвилин, знову вийшла на подвіря, де помітила, що ОСОБА_1 лежав обличчям до гори на асфальтобетонному покритті біля літньої площадки бару «Шоколадка» . На східцях праворуч від ОСОБА_1 стояв ОСОБА_5 та чоловік у білій вівтровці, а навпроти ОСОБА_1 стояв ОСОБА_3 та говорив «я його лише один раз вдарив» Після чого ОСОБА_5 та чоловік в білій вітровці сказали ОСОБА_3 «пішли звідси» бо приїздить міліція. По приїзду працівників ВДСО вже нікого з нападників не було, вони викликали швидку допомогу та допомогли завантажити ОСОБА_1 до карети швидкої допомоги;

-показами свідка ОСОБА_8, який пояснив, що о 3 год. 47 хв. 14 квітня 2007 р. надійшов виклик диспетчеру швидкої допомоги про те, що біля кафе Шоколадка, що в м.Лубни на пл. Жовтневій в лежачому положенні знаходиться чоловік. О 3 год. 49 хв. він разом з бригадою швидкої допомоги прибули на площу Жовтневу, де біля кафе «Шоколадка» неподалік аптеки «Нова аптека», він помітив, що на асфальті в сидячому положенні знаходився, молодий чоловік, який був без свідомості, бійок не було.

Тілесні ушкодження на момент огляду він у потерпілого не помітив ;

- показами потерпілої ОСОБА_1, яка пояснила, що 14 квітня 2007 р. її чоловік на таксі привіз сина ОСОБА_4 додому з приймального відділення Лубенської КЦМЛ, він був без свідомості . Оглянувши свого сина, помітила, що на обличчі у нього під лівим оком була гематома, садна на лобі зліва, садна на носі та щоці справа, на потилиці голови була рана, також було два садна на голові справа.

15.04.2007 року вона в звязку з тяжким станом ОСОБА_4 викликала карету швидкої допомоги, яка доставила його до лікарні в реанімаційне відділення, де він знаходився до 18.04.2007 року, а після обстеження лікарів була надане направлення на проходження томографії в лікарні м. Полтави.

Вона по теперішній час продовжує лікувати сина ;

- протоколом огляду місця події (а.с. 5 т.1);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події злочину (а.с.22-25 т.1);

- явкою з повинною ОСОБА_3 (а.с. 7 т.1) ;

- висновком судово-медичної експертизи № 414 (а.с.32 т.1);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 414-Д (а.с.175 т.1);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 23 (а.с.41 т.2);

- висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 446 (а.с.5 т.2) .

Враховуючи вищезазначені обставини та докази, які зібрані під час досудового та

судового слідства, суд вважає, що по даній справі є підстави для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, а саме : ОСОБА_5 та невстановленого слідством особу чоловіка у світлій курточці.

Але відповідно до ст.278 КПК України, суд, встановивши під час судового слідства, що злочин вчинила будь-яка з осіб, не притягнутих до кримінальної відповідальності, за клопотанням прокурора, потерпілого або його представника виносить мотивовану ухвалу, а суддя постанову, якими про вчинення цього злочину повідомляє прокурора або направляє все провадження в справі для проведення досудового слідства чи дізнання .

Крім цього, згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, за змістом статей 246 та 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду можливе як за клопотанням учасників процесу, так і з ініціативи суду. Проте суд не може з власної ініціативи повернути справу на додаткове розслідування, коли під час її судового розгляду встановлено підстави для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, або підсудного за інший злочин, або для збільшення обсягу обвинувачення.

На пропозицію суду учасники процесу в категоричній формі відмовились заявляти клопотання про притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб . Отже, суд, відповідно до вищезазначеного законодавства, позбавлений права з власної ініціативи направити кримінальну справу з вищенаведених підстав на додаткове розслідування.

Перебуваючи в межах предявленого обвинувачення, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст.121 ч.1 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, таке, що спричинило психічну хворобу та розлад здоров'я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, оскільки підсудній умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкоджень .

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину.

Обставин, які помякнуть покарання підсудного - суд не вбачає.

Обставина, яка обтяжує покарання підсудного, суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного спяніння .

З урахуванням характеру та ступеня тяжкості скоєного злочину, особи підсудного ОСОБА_3, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі. Підстав для застосування підсудному ст. ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.

По справі потерпілим ОСОБА_4 до ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про відшкодування 1855 грн. 45 коп. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди, який повинен бути задоволений повністю, оскільки матеріальні та моральні збитки завдано потерпілому злочинними діями підсудного .

Крім цього, по справі заявлено позов Комунальною Лубенською центральною міською лікарнею до підсудного про відшкодування 896 грн. 28 коп. коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4, який також підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України , -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити повністю .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1855 грн. 45 коп. матеріальних збитків, 50000 грн. моральної шкоди, а всього 51855 грн. 45 коп.

Позов Комунальної Лубенської центральної міської лікарні задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Лубенської центральної міської лікарні 826 грн. 28 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання чинності вироком, змінити з підписки про невиїзд на утримання під вартою, взявши його під варту негайно з зали суду .

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 21.12.2010 року .

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_9 С. В.