Справа № 1-32 / 2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"14" березня 2007
року Менський
районний суд Чернігівської

області

в складі:

головуючого -
судді Сова Т.Г.

при секретарі Есипенко
СВ.. , Корнієнко
Т.М.

за участю прокурора
Бондаренко В.П. потерпілих - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м.
Мена Чернігівської області кримінальну
справу по обвинуваченню

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина
України , українця
, з середньою
освітою , одружененого
, виховуючого двох
малолітніх дітей , працюючий
завідуючим клубом ІНФОРМАЦІЯ_3,
військовозобов'язаного ,
раніш не судимого , мешкаючого
АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину , передбаченого
ст.ст.286 ч.І , 135 ч.І КК
України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 , 10 листопада 2006
року , біля 18 годин ( більш точного
часу в судовому засіданні не вдалося встановити ) , без відповідного дозволу і права керування транспортним
засобом , керуючи
автомобілем марки ІЖ 412
ИЄ 412 д/з
НОМЕР_1 , який
належить ОСОБА_4 та рухаючись по автодорозі Чернігів-Гремяч в напрямку села
Жовтневого Менського району Чернігівської області , проїзжаючи 73 кілометр автодороги в порушення
вимог „ Правил
дорожього руху України „
, п.1.5 , п.2.1-а,п.2.3-б
, п.12.1 , 12.2 , 12.3 , п.19.3 , не був уважний та
не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни , під час

2

вибору в установлених межах
безпечної швидкості руху не вибрав безпечної швидкості щоби мати змогу постійно
контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним , у темну пору
доби та в умовах недостатньої видимості ,
будучи засліпленим транспортним засобом, не зупинився в межах смуги свого
руху , а
продовжив рух та маючи технічну можливість уникнути наїзду на велосипедистів , не вжив всіх
заходів що-до уникнення аварійної ситуації , яку сам і створив ,
внаслідок чого скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
які рухалися в попутному напрямку внаслідок чого спричинив останнім тілісні
ушкодження В результаті даної пригоди потерпілий ОСОБА_3 отримав тілісні
ушкодження у вигляді закритого перелому лівої малогомілкової кістки в нижній
третині з боковим зміщенням ,
забійної рани голови ,
які відносяться до тілісних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці
розладу здоров'я на термін більше 21
дня , потерпілий
ОСОБА_2 отримав тілісні ушкодження у вигляді розриву лівого
ключично-акромеального з'єднання ,
яке відноситься до тілісних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці
розладу здоров'я на термін більше 21
дня .

Крім того , підсудний ОСОБА_1, 10 листопада 2006 року біля 18 годин ( більш точного
часу в судовому засіданні не вдалося встановити ) , керуючи автомобілем марки ІЖ 412 ИЄ д/з НОМЕР_1 , в порушення вимог „
Правил дорожнього руху України „
п.2.10 (а) , 2.10(г),
п.2.10 (д) , знаходячись
на автодорозі Чернігів-Гремяч поза населеним пунктом , на 73 кілометрі автодороги , в темну пору
доби , усвідомлюючи
, що скоїв
дорожньо-транспортну пригоду ,
внаслідок якої є потерпілі ,
маючи можливість надати необхідну допомогу потерпілим , не зупинив свій
транспортний засіб , не вжив
заходів по наданню першої медичної допомоги потерпілим , не викликав
карети швидкої домомоги ,
не відвіз потерпілих до найближчого лікувального закладу , а умисно залишив
потерпілих ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на місці події ,
які перебували в небезпечному для життя стані вніслідок отриманих травм при
дорожньо-транспортній пригоді,
яку скоїв ОСОБА_1

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
вину вчиненого злочину визнав частково та пояснив , що він дійсно 10 листопада 2006 року у вечірній
час доби рухався по дорозі Чернігів-Гремяч , в село Жовтневе ,
відвозив знайомого Крицького .
Зненацька його засліпила машина і він почув якийсь удар , від якого
вилитіло лобове скло . Підсудний
ОСОБА_1
озирнувся і нікого не побачивши ,
поїхав далі . Через
декілька днів до нього додому приїхали потерпілі. Підсудний погоджується з обвинувачення про те , що він скоїв
дорожньо транспортну пригоду ,
а в частині обвинувачення стосовнбо залишення в небезпеці потерпілих , він не
погоджується , так , як не знав , що він збив
людей . За
домовленістю з потерпілими ,
підсудний здійснив з ними відповідні розрахунки за спричинену шкоду.

3

Потерпілий
ОСОБА_3 в судовому засіданні показав ,
що він 10 листопада
2006 року
разом з ОСОБА_2 повертались з роботи додому в село Жовтневе . Попереду їхав
ОСОБА_2 , коли
минули авмобілі , що
рухались назустріч , машина
їдуча позаду збила його ,
а потім він чув ще один удар .
Потерпілий ОСОБА_3 від удару впав на передній капот машини підсудного , вдарився об
лобове скло , перелетів
через дах машини , скотився
на задній капот , а потім
його скинуло з машини в кювет .
Перші декілька хвилин він навіть поворухнутися не міг , йому було зле . Пізніш він
підвівся і шкандибаючи ,
по причині ушкодження ноги ,
намагався рухатись .
Через деякий час ОСОБА_2 зателефонував по мобільному телефону своєму
знайомому , який
приїхав і відвіз потерпілих додому .
До підсудного він не має притензій матеріального та морального характеру , на його погляд
підсудний з ним повністю розрахувався ,
вважає що покарання повинно бути не суворим.

Потерпілий
ОСОБА_2 в судовому засіданні показав ,
що він 10 листопада
2006 року
разом з ОСОБА_3 повертались з роботи додому в село Жовтневе . Він їхав
попереду , а
ОСОБА_3 позаду . Зненацька
його щось вдарило в плече і він полетів в повітрі в бік кювету , а потім впав на
землю . Від
несподіванки він вголос спитав :
„ А що це було ? „ . Коли
ОСОБА_2 падав , він чув
чийсь крик . При
спробі піднятись , в нього
цього не вийшло . Пізніш
він все-таки перемагаючи біль піднявся і почав телефонувати комусь що би
забрали їх з ОСОБА_3 додому .
Так як їхні велосипеди були пошкоджені , а самі вони неспроможні були далеко рухатись . Наступного дня , чи через день , потерпілий
дізнався від знайомих про те ,
що можливо ОСОБА_1 їх збив
на машині , і він
вирішив поїхати додому до підсудного і пояснити , що він все знає про те , хто його збив .
До підсудного він не має притензій ні матеріального , ні морального
характеру , на його
погляд підсудний з ним повністю розрахувався , вважає що покарання повинно бути не суворим .

Крім цього вина
підсудного підтверджується :

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні показала , що вона
є дружиною підсудного , але не
бажає скористатись ст.63 Конституції України має намір давати покази стосовно
свого чоловіка . В день
коли сталась пригола , її вдома
не було . Через
кілька днів після 11 листопада
2006 року , вона побачивши
понівечину машину запитала про причини ,
чоловік відповів , що
буцім- то авто перевернулось при невідомих обставинах . А вже коли в них
дома побував потерпілий ,
вона взнала правду .
На питання про те , чому не
зупинився біля потерпілих ,
чому тікав , чоловік
свідкові відповів , що
злякався .

Свідок ОСОБА_6 в
судовому засіданні показав ,
що дійсно 10 листопада
2006 року він
попрохав ОСОБА_1 відвезти
його додому , на що

4

той зголосився .
ОСОБА_1 був за кермом авто ,
а свідок сидів на задньому сидінні в машині . На вулиці була темрява , раптом якась машина засліпила підсудного і в цей момент
сталось зіткнення з чимось .
Після зіткнення випало лобове скло в авто ОСОБА_1 , але він продовжував рух не зупиняючись . На думку свідка ОСОБА_1 злякався і тому
не зупинився . На
питання чому свідок не наполягав на зупинці авто , той нічого не відповів.

Вина підсудного ОСОБА_1
підтверджується :

·
протоколом огляду місця події , де при огляді
місця події за участю потерпілого ОСОБА_2
на узбіччі дороги на 73
км. Чернігів-Гремяч було виявлено технічний талон НОМЕР_2 з автомобіля та
два пласмасові уламки ( а.с.10-14
) ,

·
висновком експертизи технічного стану транспортного
засобу № 536-а , а саме
автомобіля ІЖ 412 ИЄ д/з НОМЕР_1 , проте ,
що гальмівна система автомобіля перебуває в несправному стані , який виник до ДТП , кермоуправління
також знаходиться в несправному стані ,
яке виникло до ДТП ,
система зовнішнього освітлення перебуває в справному стані. (а.с.35-38 )

·
висновком транспортно-трасологічної експертизи про те , що первинний
контакт між автомобілем ІЖ-412 ИЄ д/з НОМЕР_1 та велосипедом ОСОБА_3 відбувся
при взаємодії колеса велосипеду з переднім бампером автомобіля в правій стороні
переднього реєстраційного номеру ,
і після деформації обода ,
на відстані 36 см та 53 см від правого
краю автомобіля контактували стійки кріплення багажнику з передньою частиною
капоту автомобіля ( а.с. 43-49 ) .

·
висновком транспортно-трасологічної експертизи про те , що первинний
контакт між аватомобілем ІЖ-412 д/з НОМЕР_1 та велосипедом , яким керував
ОСОБА_2 відбувся при взаємодії заднього колеса велосипеду з переднім бампером
автомобіля в лівій стороні переднього реєстраційного номеру і після деформації
обода , на
відстані біля 80 та 99 см. Від правого
краю автомобіля контактували стійки кріплення багажнику з передньою частиною
капоту автомобіля ( а.с.53-60 ),

·
висновком судово-медичної експертизи № 376 згідно якої ОСОБА_3
отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої малогомілкової
кістки в нижній третині з боковим зміщенням , забійної рани голови які відносяться до тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці розладу здоров'я на термін більше
21 дня ( а.с. 65-66 ) ,

висновком
судово-медичної експертизи №
377 згідно якої ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді розриву лівого
ключично-акромеального з'єднання яке відноситься до тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості по ознаці розладу здоров'я на термін більше 21 дня ( а.с.69-70 ) ,

5

·
довідкою про те ,
що технічний талон НОМЕР_2
, який було вилучено з місця події,
видано на автомобіль ІЖ 412
ИЄ д/з НОМЕР_1 ( а.с.81 ),

·
висновком судово-трасологічної експертизи № 38 про те , що уламки
вилучені з місця події і бампер автомобіля ІЖ 412 ИЄ д/з НОМЕР_1 ,
раніше являли собою одне ціле (
а.с.84-90 ) , -

·
висновком судово- автотехнічної експертизи № 36 , згідно якої в
умовах місця пригоди водій автомобіля ІЖ 412
ИЄ д/з НОМЕР_1 ОСОБА_1 , мав технічну
можливість уникнути наїзду на велосипедистів шляхом екстренного гальмування , невиконання
водієм вимог п.12.3 ПДР знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з
даною пригодою .

Аналіз
досліджених в судовому засіданні доказів ,
в їх сукупності дають підстави суду зробити висновок , що дії
підсудного ОСОБА_1 які
виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації
транспорту особою , яка
керує транспортним засобом ,
що спричинили потерпілим тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості,
досудовим слідством вірно кваліфіковано за ст. 286 ч.І КК України.

-дії
підсудного ОСОБА_1 , які виразилися в
завідомому залишенні без допомоги потерпілих , які перебували в небезпечному для життя стані , в який потерпілі
були поставлені його діями ,
досудовим слідством вірно кваліфіковано за ст. 135 ч.І КК України .

Вирішуючи
питання про вид та міру покарання підсудному ОСОБА_1 ,
суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особи
винного і обставин , що
пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Невизнання
вини підсудного в частині обвинувачення щодо залишення потерпілих в небезпеці , суд розцінює як
спроба уникнути від відповідальності .
Покази підсудного про те ,
що він озирнувшись назад нікого не побачив з постраждалих , а тому і не
зупинився , спростовуються
показами потерпілого ОСОБА_3 ,
який детально розказав ,
що після удару він опинився на передньому капоті авто , своїм тілом
вибив скло в машині, потім
перекотившись через дах ,
впав на задній капот авто ,
а потім його скинуло в кювет .
Крім того , потерпілий
ОСОБА_2 в судовому засіданні показав ,
що він чув , що хтось
кричить .Також невизнання вини в цій частині спростовується показами дружини
підсудного , яка
виявила бажання давати покази .
Вона пояснила суду ,
що її чоловік ОСОБА_1
на питання про те чому не зупинився після ДТП і не допоміг потерпілим , відповів ,
що злякався . Свідок ОСОБА_1 теж в судовому
засіданні підтвердив факт зіткнення авто ОСОБА_1
з чимось , але
водій не зупинився , бо
напевно злякався.

При
призначенні покарання підсудному ОСОБА_1
, суд враховує позитивні характеризуючі дані по місцю мешкання , злочин скоєно
особою раніш не судимою ,
такою , що має
на утриманні двох малолітніх дітей ,

6

наявність факту
відшкодування потерпілим спричиної шкоди ,
часткове визнання вини вчиненого злочину , не бажання потерпілих суворо карати підсудного , тому на думку
суду слід застосувати до підсудного міру покарання не пов'язану з ізоляцією від
суспільства з застосування до основної міри покарання ст. 75 , 76 КК України .

Покарання
- найсуворіша міра
державного примусу , яка
заподіює злочинцеві певні втрати і висловлює йому від імені держави заперечливу
, докірливу , юридичну і
моральну оцінку його поведінці .
Покарання має на меті також запобігання вчиненню нових злочинів , тому на думку
суду до підсудного слід застосувати додаткову міру покарання - позбавлення
права керувати транспортним засобом на який у нього є дозвіл водіння .

Речові
докази по справі: автомобіль
марки ІЖ 412 ИЄ д/з
НОМЕР_1 , який
знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5
- повернути законній власниці ОСОБА_4 ,
мешканці АДРЕСА_3 , два
уламки бампера, які
знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Менського РВ УМВС - знищити , два велосипеди , які знаходяться
на зберіганні у ОСОБА_6 -
передати законним власникам :
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Судові
витрати в розмірі 748 грн.34
коп . за
проведення експертиз , слід
стягти з підсудного ОСОБА_1
на користь держави .

Запобіжний
захід підсудному ОСОБА_1
залишити раніш обраний.

На
підставі вищезазначеного, керуючись ст.323,324 КПК України,

суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним
у вчиненні злочину , передбаченого
ст.286 ч.І та ст.135 ч.І КК України і призначити йому покарання за ст. 286 ч.І КК України - 1 ( один ) рік 6 ( шість ) місяців
обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 ( один ) рік , за ст.135 ч.І КК
України - 1 (один ) рік обмеження
волі.

На
підставі ст. 70 КК
України , за
сукупністю вчинених злочинів ,
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим , остаточно
призначити ОСОБА_1 - 1 (
один ) рік 6 ( шість ) місяців
обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 ( один ) рік.

На
підставі ст. 75 КК
України , звільнити
засудженого ОСОБА_1 від
відбування основної міри покарання ,
якщо він протягом 1
( одного ) року не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки .

7

На підставі ст. 76 КК України , покласти на
засудженого ОСОБА_1 такі обов'язки

·
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання,

·
періодично
з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої
системи.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_1 до вступу
вироку чинності залишити підписку про невиїзд.

Речові докази по
справі: автомобіль
марки ІЖ 412 ИЄ д/з
НОМЕР_1 , який
знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5
- повернути законній власниці ОСОБА_4 ,
мешканці АДРЕСА_3 , два
уламки бампера , які
знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Менського РВ УМВС - знищити , два велосипеди , які знаходяться
на зберіганні у ОСОБА_6 -
передати законним власникам :
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Судові витрати в
розмірі 748 грн.34
коп . за
проведення експертиз , слід
стягти з підсудного ОСОБА_1
на користь держави .

Вирок може бути
оскаржено до судової палати з кримінальних справ Чернігівського апеляційного
суду протягом 15 діб з
моменту його проголошення через Менський районний суд Чернігівської області.

Суддя