Справа № 1-134/2008 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 р.
Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого
- судді Сарапа М.Б.

при
секретарі Могиленко
Н.Г.

з
участю прокурора Коваль М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Бобринець в залі судового засідання Бобринецького районного суду
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Андріївка, Компаніївського району, Кіровоградської
області українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, за
спеціальністю тракторист, працюючого охоронцем на ЗАТ ВДО АС «Південна»,
одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, військовозобов'язаного,
проживаючого село Червона Долина
Бобринецького району, раніше не судимого.

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Селішти Ниспоренського району Р Молдова,
молдованина, громадянина України, з
середньою спеціальною освітою, по спеціальності тракторист, працюючого
тваринником на приватній агрофірмі «Зоря», одруженого, на утриманні має
чотирьох неповнолітніх дітей, військовозобов'язаного, проживаючого АДРЕСА_1,
раніше не судимого.

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Бобринець, Кіровоградської області,
українця, громадянина України, з
середньою спеціальною освітою, по спеціальності тракторист, працюючого
трактористом на ЗАТ ВДО АС «Південна», одруженого, на утриманні має двох
неповнолітніх дітей, військовозобов'язаного, проживаючого АДРЕСА_2, раніше не
судимого.

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець села Фрунзе Бобринецького району Кіровоградської
області, українця, громадянина України,
з середньою спеціальною освітою, за спеціальністю тракторист, працюючого водієм
на ЗАТ ВДО АС «Південна», одруженого, військовозобов'язаного, проживаючого
АДРЕСА_3 раніше не судимого,-

за
ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка),
вчинена за попередньою змовою групою осіб при наступних обставинах:

На початку лютого 2008 року, близько
14-ї години працівники ЗАТ ВДО Асоціація «Південна» - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, підживлювали ділянку землі - вносили аміачну
селітру, розташовану неподалік від села Садове Бобринецького району
Кіровоградської області. Після закінчення роботи - у них залишилося не
використаними 10 мішків селітри, яка на праві власності належала ЗАТ ВДО
Асоціація «Південна». Після цього у ОСОБА_2 виник умисел на викрадення вказаної селітри, який
запропонував ОСОБА_1.,ОСОБА_3, та ОСОБА_4 спільно викрасти вказані 10 мішків
аміачної селітри, обернути її у особисту власність та продати, а отримані кошти
розділити. На його пропозицію ОСОБА_1., ОСОБА_3., та ОСОБА_4. погодилися, після
чого близько 16-ї год. вони шляхом
вільного доступу викрали із вказаного поля 10 мішків аміачної селітри, загальною
вагою 500 кг., вартістю, згідно видаткової накладної 1060 грн. Після чого
розпорядилися ними на власний розсуд, продавши необізнаному в їх злочинних діях
гр. ОСОБА_5за кошти в сумі 400 грн.

Своїми навмисними протиправними діями
ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3., та ОСОБА_4. спричинили ЗАТ ВДО Асоціація
«Південна» матеріальних збитків на загальну суму 1060 /тисяча шістдесят/ грн.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК
України визнав повністю та суду показав, що протягом останніх 8-ми років працює
на «АС Південна», з 2004 року охоронником.
В кінці лютого 2008 року, точної дати не пам'ятає, близько 8-ї години
він прибув на робоче місце - тракторну
бригаду, розташовану в селі Червона Долина Бобринецького району Кіровоградської
області де його повідомили, що наступного дня будуть підживлювати поля. Близько
14-ї години ОСОБА_6 дав вказівку йому, ОСОБА_3., ОСОБА_4., та ОСОБА_2. їхати вносити добрива на поле, поблизу села
Садове Бобринецького району. Після чого він, ОСОБА_2. та ОСОБА_4 отримали у
ОСОБА_6. близько 30-ти мішків селітри, та на автомобілі ЗІЛ 130, попрямували до
вказаного поля, а ОСОБА_3. на тракторі МТЗ-82, на якому й працює. По прибуттю
він з ОСОБА_2. засипали селітру до розкидача добрив МВД 2000, який був
підчеплений до трактора. В цей час ОСОБА_4 знаходився у автомобілі ЗІЛ, а
ОСОБА_3 на тракторі їздив по полі та
вносив добрива в поле, яке було засіяне озимим ячменем, площею близько 30
га. Підживленням вони займалися близько
1,5 години, після того як вони закінчили, не використаними залишалося 10
(десять) мішків селітри, які були запечатані і ОСОБА_2. запропонував вказані
мішки викрасти, та комусь продати, а отримані гроші розділити між ними. На
пропозицію ОСОБА_2. він, ОСОБА_3. та ОСОБА_4 погодилися відразу після чого
ОСОБА_3. сказав, що знає кому можна
продати зазначені мішки з селітрою, та почав по його мобільному телефонувати
невідомому чоловікові, з яким домовився про продаж 10-ти мішків селітри.
Після розмови ОСОБА_3. повідомив, що його знайомий купить селітру. Через 30
хвилин до місця, де вони перебували
приїхав автомобіль ГАЗель білого кольору, д/н не пам'ятає, з якої вийшов
чоловік, близько 30-ти років, худорлявої статури, після чого вони усі разом
погрузили зазначену селітру до його автомобіля. Потім незнайомий чоловік
повідомив, що розрахується за селітру завтра, на що вони погодилися. Наступного
дня, близько 10-ї години, коли він знаходився на добовому чергуванні на
тракторній бригаді у селі Червона Долина Бобринецького району Кіровоградської
області, до нього приїхав ОСОБА_3. та віддав йому 200 грн., двома купюрами по
100 грн., при цьому він повідомив, що це гроші за викрадені ними мішки з
селітрою, і що за кожен мішок по 40 грн.,
тому кожному припадало по 100 грн., 100 грн. він залишив собі, а 100 грн.
наступного дня віддав ОСОБА_2. Про те,
що він разом з ОСОБА_2., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викрали 10 мішків селітри нікому не
розповідав. Приблизно через пів року до нього прибули працівники міліції та
розпитали про вказану крадіжку, після чого він зізнався у вчиненому та
повідомив усі відомі йому факти.

Свою вину визнає у повному обсязі та
чистосердечно розкаюється у вчиненій крадіжці, після чого жодного разу злочинів
та правопорушень не вчиняв, веде добросовісний спосіб життя та просить не
позбавляти його волі.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК
України визнав повністю та суду показав, що
протягом останніх двох місяців працює тваринником на агрофірмі «Зоря».
Проте перед зміною місця проживання він протягом 20-ти років постійно проживав
у селі Червона Долина Бобринецького району, де з травня 2007 року по серпень
2008 року працював на «АС Південна» охоронником.

В кінці лютого 2008 року, точної дати
не пам'ятає, близько 9-ї години він прибув на своє робоче місце - тракторна
бригада №2, розташована у селі Червона Долина Бобринецького району
Кіровоградської області. Близько 14-ї
години ОСОБА_6. дав йому вказівку прямувати на тік поблизу міста Бобринець та
разом з ОСОБА_3, ОСОБА_1., та ОСОБА_4, які також працювали на «АС Південна»,
їхати підживлювати (вносити добрива - селітру) на поле, поблизу села Садове
Бобринецького району. Отримавши у ОСОБА_6. близько 30-ти мішків селітри, та на
автомобілі ЗІЛ - 130, на якому працює ОСОБА_4, попрямували до вказаного поля, а
ОСОБА_3. попрямував до вказаного поля на тракторі МТЗ - 82. По прибуттю він та
ОСОБА_1 засипали селітру до розкидача добрив МВД 2000. В цей час ОСОБА_4
знаходився у автомобілі ЗІЛ, а ОСОБА_3. на
тракторі їздив по полі та вносив добрива в поле, яке було засіяне озимим
ячменем, площею близько 30 га.
Підживленням вони займалися близько 1,5 години, після того як вони
закінчили, не використаними залишалося 10 (десять) мішків селітри, які були запечатані
і в цей час у нього виник умисел їх продати, а отримані кошти розділити між
ними чотирма. Він запропонував ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_4. викрасти вказані
мішки з селітрою, та комусь продати, а отримані гроші розділити, також він
повідомив, що їх крадіжка буде не виявленою, так як керівництво буде думати, що
вони внесли всі 30 мішків селітри в поле. На його пропозицію всі погодилися,
відразу після чого ОСОБА_3. Сказав, що знає кому можна продати зазначені мішки
з селітрою, та почав по мобільному телефонувати невідомому йому чоловікові, з
яким домовився про продаж 10-ти мішків
селітри. Після розмови ОСОБА_3. повідомив, що його знайомий купить селітру.
Приблизно через 30 хвилин, до місця, де
вони перебували приїхав автомобіль ГАЗель білого кольору, д/н не пам'ятає, з
якої вийшов чоловік, близько 30-ти років, худорлявої статури, вони в п'ятьох погрузили зазначену селітру до
його автомобіля. Потім незнайомець повідомив, що розрахується за селітру
завтра, на що вони погодилися. Через два дні, близько 9-ї годин до його
домоволодіння, (на той час він проживав у селі Червона Долина) прибув ОСОБА_1.
та попросив його піти до того додому. Після
того як прийшли до ОСОБА_4 додому
повідомив, що вчора до нього приїхав ОСОБА_3. та віддав 200 грн. за викрадені
ними мішки з селітрою за які товариш ОСОБА_3
заплатив по 40 грн., за кожен мішок
таким чином їм всі припадає по 100 грн. Отримавши від ОСОБА_1. 100 грн.
та попрямував до додому, вказані гроші він витратив впродовж наступних
двох днів на продукти харчування. Про те, що він разом з ОСОБА_1., ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 викрали 10 мішків селітри нікому
не розповідав. Приблизно через пів року до нього прибули працівники міліції та
розпитали про вказану крадіжку, після чого він зізнався у вчиненому та
повідомив усі відомі йому факти.

Свою вину визнає у повному обсязі та
чистосердечно розкаюється у вчиненій крадіжці, після чого жодного разу злочинів
та правопорушень не вчиняв, веде добросовісний спосіб життя та просить не
позбавляти його волі.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК
України визнав повністю та суду показав, що
протягом останніх шести років працює трактористом на ЗАТ ВДО АС
«Південна».

В кінці лютого 2008 року, точної
дати не пам'ятає, близько 8-ї години він прибув на тік неподалік від міста
Бобринець. З 9-ї до 13-ї години він з іншими робітниками займався підживленням
полів - тобто вносив селітру, поблизу села Дібрівка Бобринецького району, після
чого знову прибув до вказаного току. Близько 14-ї години головний агроном -
ОСОБА_6 дав вказівку йому, ОСОБА_1, ОСОБА_4. та ОСОБА_2. їхати вносити добрива
на поле, поблизу села Садове Бобринецького району. Після чого отримавши у ОСОБА_6. близько 30-ти мішків
селітри, та на автомобілі ЗІЛ 130, на якому працює ОСОБА_4 попрямували до
вказаного поля, а він до вказаного поля поїхав
на тракторі МТЗ-82. По прибуттю ОСОБА_1
та ОСОБА_2 засипали селітру до розкидача добрив МВД 2000, який був
підчеплений до трактора. Підживленням
вони займалися близько 1,5 години, після того як вони закінчили, не
використаними залишалося 10 (десять) мішків селітри, які були запечатані і
ОСОБА_2. запропонував вказані мішки викрасти, та комусь продати, а отримані
гроші розділити. На його пропозицію він, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 погодилися, відразу
після чого він сказав, що знає кому можна продати зазначені мішки з селітрою,
та телефонувати з мобільного знайомому -
ОСОБА_5, так як знав, що останній займався веденням фермерського господарства і
йому напевно знадобилася б вказана селітра у господарстві, тим паче по низькій
ціні. Домовившись з останнім про продаж 10-ти мішків селітри, та вказавши йому
місце знаходження, ОСОБА_5 повідомив що скоро приїде. Приблизно через 30 хвилин о 16-й годині до
місця, де вони перебували приїхав ОСОБА_5 на автомобілі ГАЗель білого кольору,
д/н не пам'ятає, після чого вони усі разом погрузили зазначену селітру до його
автомобіля. Потім ОСОБА_5 повідомив, що розрахується за селітру завтра, на що
вони погодилися, так як ОСОБА_5 був його добрим знайомим. Того ж вечора,
близько 20-ї години до його домоволодіння прибув ОСОБА_5 та віддав кошти в сумі
400 грн., чотири купюри по 100 грн., за
селітру, при цьому повідомив, що платить йому за кожен мішок по 40 грн.
Натомість він погодився та забрав гроші, а наступного дня зранку віддав 100 грн.
ОСОБА_4. та 200 грн. ОСОБА_1 100 грн. йому, а 100 грн. щоб той віддав ОСОБА_2.,
при цьому він повідомив, що вказані гроші за викрадену ними вчора селітру, і що
за кожен мішок по 40 грн. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 взяли гроші, а свої 100 грн. він
витратив на власний розсуд - впродовж наступного тижня на продукти харчування.
Про те, що він разом з ОСОБА_2., ОСОБА_1., та ОСОБА_4 викрали 10 мішків селітри
нікому не розповідав, зокрема ОСОБА_5 також нічого не знав про те, що селітра
викрадена, так як він його запевнив, що разом з іншими робітниками він зароби
її замість зарплати у ході обробітку землі у АС «Південна». Приблизно через пів
року до нього прибули працівники міліції та розпитали про вказану крадіжку,
після чого він зізнався у вчиненому та повідомив усі відомі йому факти. Також
він повідомив, що його товариш - ОСОБА_5 близько 4-х місяців тому загинув
внаслідок ДТП.

Свою вину визнає у повному обсязі та
чистосердечно розкаюється у вчиненій крадіжці, після чого злочинів та правопорушень не вчиняв та веде
добросовісний спосіб життя, а також просить не позбавляти його волі.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_4 в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вину
свою визнав повністю, та показав: що
протягом останнього року працює водієм на «АС Південна». В кінці лютого 2008 року, точної дати не
пам'ятає, близько 8-ї години він прибув на його робоче місце - тік неподалік
від міста Бобринець, на якому до обіднього часу виконував різні роботи. Близько
14-ї години ОСОБА_6 дав вказівку йому, ОСОБА_3., ОСОБА_1 та ОСОБА_2., які також
працювали на вказаному току, їхати підживлювати (вносити добрива - селітру) на
поле, поблизу села Садове Бобринецького району. Після чого він, ОСОБА_2. та
ОСОБА_1 отримали у ОСОБА_6. близько 30-ти мішків селітри, та на автомобілі ЗІЛ
130, на якому він працює, попрямували до вказаного поля, а ОСОБА_3 попрямував
на тракторі МТЗ-82. По прибуттю ОСОБА_1 з ОСОБА_2. засипали селітру до
розкидача добрив МВД 2000, який був підчеплений до трактора. В цей час він
знаходився у автомобілі ЗІЛ, а ОСОБА_3 на
тракторі їздив по полі та вносив добрива. Підживленням вони займалися
близько 1,5 години, після того як вони закінчили, не використаними залишалося
10 (десять) мішків селітри, які були запечатані і ОСОБА_2. запропонував вказані
мішки викрасти, та комусь продати, а отримані гроші розділити між собою. На
його пропозицію він, ОСОБА_3. та ОСОБА_4 погодилися, відразу після чого
ОСОБА_3. сказав, що знає кому можна продати зазначені мішки з селітрою,
телефонувати невідомому йому чоловікові, з яким
домовився про продаж 10-ти мішків селітри. Після розмови ОСОБА_3
повідомив, що його знайомий купить селітру, і вони почали чекати знайомого
ОСОБА_3. Приблизно через 30 хвилин до місця, де вони перебували приїхав
автомобіль ГАЗель білого кольору, д/н не пам'ятає, з якої вийшов чоловік,
близько 30-ти років, худорлявої статури, якому вони в п'ятьох погрузили
зазначену селітру до його автомобіля. Потім незнайомець повідомив, що
розрахується за селітру завтра, на що вони погодилися. Після чого він на
автомобілі попрямував на тік, з якого о 17-й годині попрямував додому.
Наступного ранку він прийшовши на роботу, де ОСОБА_3 віддав йому гроші в сумі
100 грн., та повідомив, що за вказані 10 мішків його знайомий заплатив 400 грн.
- по 40 грн. за мішок. Гроші які дав йому ОСОБА_3 він взяв та витратив на
власний розсуд - на продукти харчування та цигарки. Про те, що він разом з
ОСОБА_2., ОСОБА_3, та ОСОБА_1. викрали 10 мішків селітри нікому не розповідав.
Приблизно через пів року до нього прибули працівники міліції та розпитали про
вказану крадіжку, після чого він зізнався у вчиненому та повідомив усі відомі
мені факти.

Свою
вину визнає у повному обсязі та чистосердечно розкаюється у вчиненій крадіжці,
після чого злочинів та правопорушень не
вчиняв, веде добросовісний спосіб життя та просить не позбавляти його волі.

Підсудним та іншим учасникам процесу
зрозумілі суть обвинувачення і обставини справи. Покази підсудних ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, які ними
не оспорюються. Як пояснили підсудні на досудовому слідстві та в суді покази
давали правдиво та добровільно. В зв'язку з чим підсудним було роз'яснено, що в
такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини
справи в апеляційному порядку ч.3 ст.299
КПК України, та за їх згодою суд, при
дослідженні доказів по справі
обмежився допитом підсудних, так як у суду немає жодного сумніву в
добровільності та істинності їх позицій.

Суд, заслухавши покази підсудних, думку
прокурора, вивчивши характеризуючі
матеріали на підсудних, приходить до висновку, що вина
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3, та ОСОБА_4., у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185
КК України знайшло своє підтвердження в
судовому засіданні, і їх діяння вірно кваліфіковано, як таємне викрадення
чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання підсудним
ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4., суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, який законом
віднесені до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винних, обставини
справи, які пом'якшують та обтяжують покарання.

Підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненому
злочині визнав повністю, в скоєному розкаявся, що слід визнати обставинами, які
пом'якшують його покарання.

Характеризуючи особу підсудного
ОСОБА_1 суд враховує характеристику, з місця проживання та роботи, згідно яких
він характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, має постійне місце проживання,
на утриманні троє неповнолітніх дітей.

Підсудний ОСОБА_2, вину у вчиненому злочині визнав повністю, в скоєному розкаявся, що
слід визнати обставинами, які пом'якшують його покарання.

Характеризуючи особу підсудного
ОСОБА_2 суд враховує, характеристику з місця проживання та роботи, згідно яких
він характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, має постійне місце проживання, на утриманні четверо неповнолітніх дітей.

Підсудний ОСОБА_3, вину у вчиненому
злочині визнав повністю, в скоєному розкаявся, що слід визнати обставинами, які
пом'якшують його покарання.

Характеризуючи особу підсудного
ОСОБА_3 суд враховує, характеристику з місця проживання та роботи, згідно яких
він характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,
має постійне місце проживання, на
утриманні двоє неповнолітніх дітей.

Підсудний ОСОБА_4, вину у вчиненому
злочині визнав повністю, в скоєному розкаявся, що слід визнати обставинами, які
пом'якшують його покарання.

Характеризуючи особу підсудного
ОСОБА_4 суд враховує, характеристику з місця проживання та роботи, згідно яких
він характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, має постійне місце проживання,
на утриманні неповнолітніх дітей
не має.

Обставини, які б обтяжували покарання
підсудних ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом в судовому засіданні встановлено не
було.

На підставі викладеного, та за
наявності вказаних обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням позитивних характеристик з
місця проживання та роботи, вік, особу
підсудних, стан їх здоров'я, а також враховуючи, що підсудні, мають постійне
місце проживання, активно сприяли розкриттю злочину, на утриманні мають
неповнолітніх дітей, злочин вчинили в перше, суд вважає необхідним та достатнім призначити їм покарання в межах санкції статті
обвинувачення з послідуючим звільненням їх від призначеного покарання на
підставі ст.75 КК України, оскільки їх виправлення можливе без ізоляції від
суспільства шляхом встановлення іспитового терміну та покладення обов'язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі.

Речові докази по справі.

Керуючись
ст.ст. 321-328 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді одного
року обмеження волі.

ОСОБА_2 визнати винними у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

ОСОБА_3 визнати винними у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

ОСОБА_4визнати винними у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4від призначеного покарання з випробуванням, якщо вони на протязі одного року іспитового терміну не вчинять
нового злочину.

У відповідності до вимог ст.76 КК
України зобов'язати засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до вступу
вироку в законну силу - залишити підписку про невиїзд.

Апеляція
на вирок може бути подана через Бобринецький районний суд до апеляційного суду
Кіровоградської області на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя
(підпис)

Копія
вірно

Суддя
М. Б. Сарап