Справа № 676/5815/14-к
Номер провадження 1-в/676/113/15
У Х В А Л А
3 серпня 2015 року м.Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

засудженого - ОСОБА_4

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Кам`янець-Подільському клопотання засудженого ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яке підтримав у судовому засіданні, про скасування арешту майна 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_7 від 30 липня 2014 року, мотивуючи тим, що він був накладений слідчим суддею виключно з метою забезпечення можливої конфіскації майна, оскільки санкція ч.2 ст.187 КК України, за якою він обвинувачувався передбачала додаткове покарання у виді конфіскації майна, однак вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року його дії були перекваліфіковані на ч.2 ст.186 КК України, санкція якої не передбачає такого додаткового виду покарання. Таким чином ОСОБА_4 вважає, що підстав для продовження арешту на майно більше не має, а тому просив його скасувати.
Засуджений цивільний відповідач ОСОБА_8 , його законний представник ОСОБА_9 , потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, однак належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, а тому судом відповідно до ч.4 ст.539 КПК України розгляд клопотання проведено у їх відсутності, оскільки їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає судовому розгляду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що ним не відшкодована потерпілій ОСОБА_10 8000грн., які були стягнуті вироком суду з ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , на відшкодування моральної шкоди. А тому прокурор вважає, що на даний час не відпала потреба в застосуванні цього заходу, оскільки він необхідний з метою забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 .

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили задовольнити клопотання ОСОБА_4 ,, мотивуючи тим, що арешт майна накладався виключно з метою забезпечення можливої конфіскації майна, яка вироком суду ОСОБА_4 не призначалася, а отже відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, як убачається із ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Судом встановлено, що дійсно при провадженні досудового слідства кримінального провадження №0002302 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_7 від 30 липня 2014 року з метою з метою забезпечення можливої конфіскації майнанакладено арешт на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності, з позбавлення його права відчужувати вказане майно.

Разом з тим, вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року, який набрав законної сили 8 червня 2015 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши їм покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців кожному зі звільненням їх на підставі ст.ст.75,104 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Також зазначеним вироком цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_10 8000 (вісім тисяч)грн. на відшкодування моральної шкоди, а також стягнуто з ОСОБА_8 ОСОБА_4 по 3400грн. з кожного на користь ОСОБА_10 процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілого та цивільного позивача.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 ствердив, що на теперішній час ним добровільно відшкодовано потерпілій ОСОБА_10 лише 311 грн. Будь-яких документально підтверджених доказів того, що ОСОБА_4 відшкодував потерпілій ОСОБА_10 в повному обсязі завдану шкоду ні засудженим ОСОБА_4 , ні його захисником суду не надано.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт невиконання в повному обсязі вироку суду в частині цивільного позову, а отже станом на день розгляду клопотання не відпала потреба в застосуванні цього заходу, передбаченого ч.3 ст.170 КПК України з метою забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 .

Твердження засудженого ОСОБА_4 та його захисника про те, що підстав для продовження арешту майна більше не має, оскільки він накладався виключно з метою забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_4 , яка вироком суду йому не призначена, не відповідає вимогам закону, а навпаки суперечить ч.3 ст.170 КПК України, відповідно до якої арешт на майно може бути накладений також і з метою забезпечення цивільного позову. Крім того, аналіз ч.4 ст.174 КПК України дає суду підстави стверджувати, що суд зобов`язаний скасувати арешт майна лише у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Таким чином, оскільки цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 судом задоволений, то і продовжують існувати підстави для накладення арешту на майно засудженого ОСОБА_4 , а отже і не вбачається підстав для задоволення його клопотання про скасування вказаного арешту.
Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст.170, ч.4 ст.174, ст.539, ст.ст. 370-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду ОСОБА_12