У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Верховний Суд України на спільному
засіданні

Судової
палати у кримінальних справах

та
Військової судової колегії

під головуванням

Першого заступника Голови

Верховного Суду України
Пилипчука П.П.

За участю заступника

Генерального прокурора України Кудрявцева В.В.

розглянув 26 січня 2007 року в м.
Києві кримінальну справу за клопотанням засудженого ОСОБА_1, внесеному за поданням
п'яти суддів, про перегляд у порядку
виключного провадження судових рішень щодо ОСОБА_1.

Вироком
Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2002 року
засуджено:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого:

21.12.1989 року за
ч.2 ст. 2153 , ч.2 ст. 145 КК України на 7 років позбавлення волі,
звільнився у зв'язку з відбуттям покарання,

- за
ч. 3 ст. 289 КК України на 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого;

- за ст.15, ч.3
ст. 289 КК України на 10 років позбавлення волі
з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

- за ч.2 ст. 185
КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено 10 років 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в силу ст. 89 КК України не судимого,

- за
ч. 3 ст. 289 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого;

- за ст.15, ч.3
ст. 289 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є власністю засудженого;

- за ч.2 ст. 185
КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
призначено 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого.

Суд постановив стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування
матеріальної шкоди ОСОБА_3 - 1960 грн., ОСОБА_4 - 1150 грн.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2002 року зазначений вирок залишено
без зміни.

Постановою
Білоцерківського міського суду Київської області від 05 червня 2006 року
відмовлено в задоволенні подання ОСОБА_1 про зниження покарання на підставі ч.
3 ст. 74 КК України.

Вироком
суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винуватими у вчиненні злочинів за таких
обставин.

В період
часу з 15 години 23 вересня 2001 року до 05 години 30 хвилин 24 вересня 2001
року, біля будинку АДРЕСА_3 в м. Києві, ОСОБА_2 незаконно заволодів автомобілем
ОСОБА_3 вартістю 6000 грн.

В період
часу з 23 години 23 вересня 2001 року до 07 години 30 хвилин 24 вересня 2001
року, біля будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 за попередньою змовою з невстановленою
слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, незаконно
заволоділи автомобілем ОСОБА_4 вартістю 5000 грн.

В період
часу з 22 години 15 листопада 2001 року до 06 години 20 хвилин 16 листопада
2001 року, біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за попередньою змовою незаконно заволоділи автомобілем ОСОБА_5
вартістю 5000 грн. Крім того, засуджені викрали з двигуна вказаного автомобіля
карбюратор і акумулятор загальною
вартістю 250 грн.

20
листопада 2001 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, біля будинку АДРЕСА_4
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, за попередньою змовою між собою, вчинили замах на незаконне
заволодіння автомобілем ОСОБА_6.

У
клопотанні засудженого ОСОБА_1 порушено питання про перегляд постановленого
щодо нього вироку Оболонського районного
суду м. Києва від 22 квітня 2002 року з урахуванням внесених змін до статті 289
КК України згідно Закону України від 22 вересня 2005 року.

Подання про
внесення на судовий розгляд клопотання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_1
та ОСОБА_2 внесено п'ятьма суддями Верховного Суду України.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України Канигіної Г.В., заступника Генерального
прокурора України Кудрявцева В.В., який вважав обґрунтованим клопотання, судді
Судової палати у кримінальних справах та Військової судової колегії Верховного
Суду України вважають, що клопотання підставне і підлягає задоволенню.

За змістом Закону України від 22 вересня 2005 року “Про
внесення зміни до статті 289 КК України” кримінальна відповідальність за ч.3
ст. 289 КК України настає за незаконне заволодіння транспортним засобом, якщо,
крім іншого, такі дії завдали
потерпілому великої матеріальної шкоди.

Відповідно до п. 3 примітки до ст. 289 КК України
матеріальна шкода визнається великою у разі заподіяння реальних збитків на суму
понад двісті п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як видно із матеріалів справи, автомобілі, у незаконному
заволодінні якими було визнано винуватими ОСОБА_1 та ОСОБА_2, повернуті
власникам. При цьому, у справі відсутні дані, що неправомірними діями
засуджених потерпілим ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заподіяно реальних
збитків на суму понад двісті п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

У зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2
кваліфікуючої ознаки “завдання великої матеріальної шкоди” їх дії у незаконному
заволодінні транспортним засобом ОСОБА_5, вчинені за попередньою змовою групою
осіб, а ОСОБА_2 - повторно, підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 289 КК України;
у замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_6, вчиненні за
попередньою змовою групою осіб, повторно, - за ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України.
Дії ОСОБА_2 у незаконному заволодінні
транспортними засобами ОСОБА_3 як такі, що завдали значної матеріальної шкоди,
та ОСОБА_4, вчиненні за попередньою змовою групою осіб, повторно - слід
кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно із вимогами ч.3 ст. 5 КК України закон, який
пом'якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію в часі.

Виходячи з наведеного, вирок Оболонського районного суду
м. Києва від 22 квітня 2002 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 17
вересня 2002 року щодо ОСОБА_1, а також щодо ОСОБА_2 у порядку ст. 4004 КПК
України, підлягають зміні шляхом перекваліфікації дії засуджених: з ч. 3 на ч.2 ст. 289 КК України, а
також зі ст. 15, ч.3 ст. 289 КК України
на ст.15, ч.2 ст. 289 КК України.

З цих же підстав підлягає скасуванню постанова
Білоцерківського міського суду Київської області від 05 червня 2006 року про
відмову в задоволенні подання ОСОБА_1 про зниження покарання на підставі ч. 3
ст. 74 КК України .

Ураховуючи
наведене та керуючись ст. ст. 4004,
400¹º КПК
України, Верховний Суд України

у х в а л и
в:

клопотання
засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову
Білоцерківського міського суду Київської області від 05 червня 2006 року
щодо ОСОБА_1 скасувати.

Вирок
Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2002 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2002 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2
змінити: по епізодах незаконного заволодіння автомобілями ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 дії ОСОБА_2 перекваліфікувати з ч. 3 ст. 289 КК України на ч.2 ст. 289
КК України; по епізоду незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_5 дії ОСОБА_1
перекваліфікувати з ч. 3 ст. 289 КК України на ч.2 ст. 289 КК України; по епізоду замаху на незаконне заволодіння
автомобілем ОСОБА_6. дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перекваліфікувати зі ст.15, ч.3 ст.
289 КК України на ст.15, ч.2 ст. 289 КК України.

ОСОБА_1 вважати
засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого, за ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України,
вважати його засудженим на 8 років
позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_2 вважати засудженим за ч. 2 ст. 289
КК України на 8 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, за ст. 15, ч. 3 ст. 289
КК України на 6 років позбавлення волі
з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі ст. 70 КК України,
за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 15, ч. 3
ст. 289 КК України, вважати його засудженим на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого.

Головуючий
Пилипчук П.П.

Суддя-доповідач
Канигіна Г.В.