Справа № 1-19/2008 р.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
березня 2008 року Полтавський районний
суд Полтавської області
в складі : головуючого - судді Рябішина А.О.
при секретарі- Власовій Н.О.
з участю прокурора- Запорожець Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця , гр..України , з середньою
спеціальною освітою , вдівця , не працюючого , пенсіонера ,
передбачених ст.ст. 191 ч.3, 365 ч.3
Підсудний ОСОБА_1., обіймаючи посаду директора СТОВ
„Василівське” Полтавського району та являючись службовою особою , діючи умисно
, явно виходячи за межі наданих йому повноважень , всупереч положенням статуту СТОВ»Василівське»
, п.4.4.3 Договору передачі майна колективом співвласників -колишніх членів КСП
«Петровського» від 17 квітня 2000
року СТОВ «Василівське» , передав 04
квітня 2002 року згідно накладної № 1 в
рахунок погашення кредиторської заборгованості
КСП „Петровського” , де він також обіймав посаду керівника , перед ГПУ „Полтавагазвидобування” , приміщення свинарника залишковою вартістю 79 566 грн., який був
переданий в оренду СТОВ „Василівське” колишніми членами КСП «Петровського» -
співвласниками майнового комплексу, отриманого в результаті паювання майна КСП
„Петровського” , заподіявши колективу співвласників тяжкі наслідки.
злочинну діяльність підсудний ОСОБА_1. у квітні 2004 року обіймаючи посаду директора СТОВ «Василівське»
Полтавського району , зловживаючи своїм службовим становищем , діючи умисно , з корисливих спонукань
, з метою привласнення сівалки СЗ-3,6 , що належить СТОВ «Василівське» , передав через свою доньку ОСОБА_3 (головного
економіста СТОВ „Василівське”) вказівку бухгалтеру ОСОБА_4. виписати накладну
на отримання його дружиною ОСОБА_5, в рахунок плати за оренду майнового паю
металолому у кількості 1000 кг. на суму 350 грн., на підставі якої забрав з
тракторної бригади СТОВ „Василівське” сівалку СЗ-3,6, яка стояла на обліку СТОВ
„Василівське” як основний засіб залишковою вартістю 3758 грн.72 коп. тим самим
привласнивши її і доставивши додому
використовував її для власних потреб.
в судовому засіданні підсудний свою вину не визнав та пояснив суду , що
мобільні телефони він залишив у себе оскільки вважає своє звільнення незаконним
і тому звернувся до суду. Вказівки колишньому головному бухгалтеру
СТОВ»Василівське» списати мобільні телефони він не давав.
дійсно виписав за пай свої дружини заборгованість по якому складала 300 грн.
але вважає , що мав право це зробити оскільки вона не перебувала на балансі
передачі свинарника , то він дійсно це зробив але замість нього прийняв інший
об»єкт. Вважає свої дії повністю правомірними.
повне невизнання своєї вини самим підсудним,
суд вважає його вину в скоєному повністю доведеною наступними доказами:
передачі свинарника ГПУ «Полтавагазвидобування;
будучи допитаною в судовому засіданні підтвердила той факт , що свинарник був
переданий за кредиторською заборгованістю КСП «Петровського» перед ГПУ
«Полтавагазвидобування».
свідчення будучи допитаним в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_12.
аудиторської фірми „Капітал” від 29.04.2004 року про наслідки операційного
аудиту СТОВ „Василівське” станом на 31.03.2004 року, згідно якого
інвентаризацією встановлені розбіжності між даними бухгалтерського обліку та
фактичною наявністю основних засобів, а саме відсутня сівалка СЗ-3,6, б/н,
введена в експлуатацію в березні 1994 року, залишковою вартістю 3 758 грн.72
коп.; з основних засобів, орендованих СТОВ „Василівське”, відсутня частина
свинарника 1-2, введеного в експлуатацію 01.01.1980 року, залишковою вартістю
127 791 грн., станом на 01.01.2000 року (т.1 а.с.9-20 );
- відповідно до акту прийому-передачі майна в оренду від
17.04.2000 року СТОВ „Василівське” в
особі ОСОБА_1 прийняло від співвласників майна в оренду майно цілісним майновим
комплексом, в т.ч. і частину свинарника 1-2 на СТФ №1, залишковою вартістю 127
791 грн. (т.1 а.с.99-101 );
ГПУ»Полтавагазвидобування» голова КСП „Петровського” ОСОБА_1 повідомляє , що на виконання рішення арбітражного суду про
погашення кредиторської заборгованості передається будівля свинарника вартістю
СТОВ „Василівське” приміщення свинарника
1-2 СТФ №2 згідно наказу №10 від 05.02.2002 року за підписом ОСОБА_1, виділено
на погашення боргу ГПУ „Полтавагазвидобування” . Цей факт підтверджується
копією витягу з книги реєстрації наказів СТОВ „Василівське” (т.1
- як вбачається із накладної №1 від 02.04.2002 року та
рахунку-фактури №4 від 04.04.2002 року,
КСП „Петровського” передало ГПУ „Полтавагазвидобування” приміщення
свинарника вартістю 79 566 грн. (т.1 а.с.199,200 );
- із накладної №22 від 12.04.2002 року про відпуск
матеріалів на сторону вбачається , що
ПСГ „Світанок” отримало від ГПУ „Полтавагазвидобування” свинарник
проведення огляду СТФ №2 СТОВ
„Василівське” 24.11.2004 року
встановлено , що на території СТФ №2
мається декілька приміщень свинарників, приміщення свинарника 1 знаходиться в
розукомплектованому стані, приміщення свинарника 2 - відсутнє (т.1 а.с.206 );
договору передачі майна колективом співвласників юридичній особі (СТОВ
«Василівське») від 17 квітня 2000 року господарство не мало права реалізовувати
основні засоби для погашення кредиторської заборгованості. Виходячи із змісту
п.4.4.3 реалізація свинарника була б можлива за умови прийняття рішення про
реалізацію всіма співвласниками. Вказані обставини повністю спростовують версію
щодо правомірності дій підсудного ОСОБА_1..(т.1 а.с.102-123).
привласнення сівалки СЗ-3,6;
будучи допитаним в судовому засіданні пояснив , що у 2004 році сівалки в
господарстві не було хоча вона була потрібна для проведення посівної. Щоб
замінити цю сівалку господарству довелось залучати шляхом оренди іншу сівалку.
будучи допитаною в судовому засіданні пояснила , що сівалка СЗ-3,6 перебувала
на балансі СТОВ «Василівське» і була виписана дочкою ОСОБА_1. як металобрухт.
Вона не підписала накладну оскільки не було акту списання сівалки. Сівалку не
можна було назвати металобрухтом оскільки вона була в робочому стані і використовувалась
у господарстві. Вказані свідчення спростовують версію підсудного про те , що
сівалка була в неробочому стані і не перебувала на балансі підприємства.
підтвердив свої попередні свідчення та пояснив , що сівалка була на балансі
підприємства і в посівну її завжди використовували за призначенням.
будучи допитаним в судовому засіданні пояснив , що сівалка була забрана
ОСОБА_1.. Вона ремонтувалась перед роботами , використовувалась за призначенням
і рівноцінної сівалки в господарстві не було . Вказані свідчення також
спростовують версію підсудного про несправність сівалки і відсутність її на
балансі господарства.
свідчення будучи допитаним в судовому засіданні дав свідокОСОБА_11 додатково
пояснивши , що ОСОБА_1. забрав сівалки перед посівною.
будучи допитаним в судовому засіданні пояснив , що сівалка була виписана на
ім.»я дружини ОСОБА_1. як металобрухт за 350 грн. хоча вона була основним
засобом залишковою вартістю близько 3 тисяч грн.. і тому господарству довелось
наймати іншу сівалку для проведення посівних робіт. Вказані свідчення
узгоджуються із свідченнями інших свідків по даному епізоду і повністю
спростовують версію підсудного.
будучи допитаним в судовому засіданні пояснив , що у СТОВ «Василівське»
перебувала на балансі сівалка СЗ-3,6 в
постійно використовувалась в господарстві. Після звільнення ОСОБА_1. в
господарстві була виявлена накладна про видачу даної сівалки його дружині за
ціною металобрухту. Зараз вказана сівалка знаходиться в робочому стані і
використовується у господарстві. Вказані свідчення також узгоджуються із усіма
іншими свідченнями та спростовують версію підсудного.
будучи допитаною під час досудового слідства пояснила суду , що вона за
вказівкою ОСОБА_1. , яку передала його дочка ОСОБА_3. , виписала 1000 кг
металобрухту на ім.»я ОСОБА_5. Вказані свідчення повністю підтверджують
обвинувачення щодо умислу підсудного на заволодіння майном господарства.(т.1
до звіту аудиторської фірми „Капітал”
від 29.04.2004 року про наслідки операційного аудиту СТОВ „Василівське” станом
на 31.03.2004 року, згідно якого інвентаризацією встановлені розбіжності між
даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю основних засобів, а саме
відсутня сівалка СЗ-3,6, б/н, введена в експлуатацію в березні 1994 року,
залишковою вартістю 3 758 грн.72 коп.; (т.1 а.с.9-20);
- із накладних за №154 від 09.04.2004 року,
вбачається, що зі СТОВ „Василівське” на ім”я ОСОБА_5 виписано 1000 кг.
металобрухту, вартістю 350 грн. в рахунок плати за оренду майнового паю . Між
тим як встановлено в судовому засіданні і це підтверджується іншими матеріалами
справи , показаннями свідків із господарства по даній накладній підсудним була
забрана придатна для використання в господарстві сівалка , що підтверджує
спрямованість умислу підсудного на заволодіння саме сівалкою і не просто
будь-якою , а конкретною .(т.1 а.с.164-165 );
і арешту майна від 09.06.2004 року вбачається , що на виконання ухвали судді Полтавського
районного суду від 04.06.2004 року, накладено арешт на сівалку СЗ-3,6, що
знаходилася за адресою АДРЕСА_1, та передано на відповідальне зберігання . Цей
факт також спростовує версію підсудного щодо того факту , що сівалка була
непридатна для використання.(т.1 а.с.186-187 );
підсудного доведеною за даними епізодами суд вважає , що ОСОБА_1. як керівник господарства передаючи
ГПУ»Полтавагазвидобування» цілісний майновий комплекс який перебував в оренді у
СТОВ»Василівське» діяв свідомо , оскільки він достовірно знав умови передачі в
оренду вказаного об»єкту співвласниками , знав хто є дійсним власником
об»єкту , знав умови на яких можлива
реалізація орендованого господарством майна , не отримав згоди всіх співвласників
на реалізацію об»єкту і розпорядився як посадова особа майном яке не належить
господарюючому суб»єкту (СТОВ «Василівське).
Суд також вважає
повністю доведеною вину підсудного і щодо привласнення сівалки оскільки він
знову ж як керівник господарства ,
виходячи із показань допитаних в судовому засіданні свідків , знав і повинен був знати , що сівалка
використовується в господарстві , вона ремонтується , особам , що її
ремонтували нараховувалась відповідно заробітна плата. При цьому суд враховує ,
що виписавши 1000 кг металобрухту підсудний мав реальну можливість взяти в
якості металобрухту дійсно таких , а не придатний для використання об»єкт.
свідка ОСОБА_3 про те , що сівалки не перебувало на балансі господарства і вона
взагалі не була придатна за призначенням суд ставиться критично і розцінює ці
її свідчення як спробу допомогти підсудному уникнути відповідальності за
скоєний злочин. По перше свідок являється рідною дочкою підсудного. По друге
всі її свідчення спростовані в судовому засіданні показаннями свідків які
узгоджуються одне з одним , а також з матеріалами справи.(т.1 а.с.211-214).
обставин суд не приймає в якості доказів невинуватості підсудного і показання
свідків ОСОБА_14та ОСОБА_5 , що були дані ним під час досудового слідства. (т.1
При цьому суд
враховує , що свідки ОСОБА_3. та ОСОБА_14. відмовились свідчити в судовому
засіданні навіть на підтвердження алібі підсудного.
зібрані у справі докази суд приходить до висновку , що дії підсудного слід
передачі свинарника ;
КК України - як перевищення службових повноважень , тобто умисне вчинення дій
які явно виходять за межу наданих особі прав та повноважень , що спричинило
привласнення сівалки СЗ-3,6;
Дії підсудного
слід перекваліфікувати із ст..191 ч.3 КК України на ст..191 ч.2 КК України - як
привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим
ознаку вчинення цього злочину у вигляді повторності суд із обвинувачення
виключає як зайво вмінену , оскільки органом досудового слідства при складанні
обвинувального висновку невірно визначено послідовність вчинення підсудним
злочину , що в кінцевому результаті призвело до невірної кваліфікації.
органом досудового слідства підсудний ОСОБА_1. обвинувачується в тому , що він
обіймаючи посаду директора СТОВ «Василівське» Полтавського району , являючись
службовою особою , зловживаючи своїм службовим становищем , у квітні 2004 року привласнив 2 мобільні телефони «Філіпс» та
«Еріксон» які були придбані 31.07.2002 року
головним агрономом ОСОБА_7. за ціною 1039 грн. для користування підсудним
та ним і були списані в цей же день за вказівкою ОСОБА_1. на рахунок № 92 «адміністративні
витрати» в порушення інструкції про застосування плану рахунків
бухгалтерського обліку активів капіталу , зобов»язань і господарських
операцій підприємств і організацій ,
затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року. В подальшому в період часу з 21.10.2002 року
по 01.04.2004 року на цей же рахунок були списані скетч-картки мобільного
зв»язку у кількості 11 шт. на загальну суму 1100 грн. та списано кошти на
ремонт мобільного телефону (20.05.2003 року) на суму 145 грн..
Дії підсудного
за даним епізодом органом досудового слідства кваліфіковані за ст..191 ч.3 КК
Між тим суд
вважає , що виходячи із здобутих під час досудового слідства доказів вказаний
епізод слід виключити із об»єму
обвинувачення за недоведеністю.
вбачається із обвинувального висновку основним доказом мети з боку підсудного у
привласненні мобільних телефонів , орган
досудового слідства вважає вказівку ОСОБА_1. на списання мобільних телефонів.
Проте суд вважає , що ця обставина не підтверджується жодним із доказів , що
були досліджені в судовому засіданні. При цьому судом були прийняті всі заходи
щодо сприяння учасникам процесу у отриманні доказів.
Між тим свідок ОСОБА_4. будучи допитаною як під час
досудового слідства , так і під час
попередніх розглядів кримінальної справи наголошувала , що вказівку списати
мобільні телефони вона отримала від головного бухгалтера ОСОБА_15 , яка в свою
чергу сказала їй , що це розпорядження ОСОБА_1.. Сам підсудний ОСОБА_1. на
протязі всього часу судового розгляду справи категорично заперечує факт надання
вказівки на списання мобільних телефонів. Колишній головний бухгалтер ОСОБА_15
органом досудового слідства допитана не була і
запит суду з проханням встановити її місцезнаходження з метою допиту
позитивного результату не дав. За таких обстави суд вважає факт списання
мобільних телефонів за вказівкою ОСОБА_1. , не доведеним.
досудовим так і судовим слідством доведено той факт , що після звільнення з посади директора ОСОБА_1. , вважаючи своє звільнення
незаконним , залишив мобільні телефони у себе вдома , де вони і були вилучені,
тобто він самоуправно вчинив дії які оспорюються СТОВ «Василівське». Проте суд
вважає , що в діях підсудного відсутня така кваліфікуюча обставина складу
злочину у вигляді самоуправства , як заподіяння злочином значної шкоди.
Мобільні телефони були придбані у 2002 році за загальною ціною 1039 грн. . Вони
використовувались на протязі 2 років як підсудним так і головним агрономом і
тому з урахуванням їх зносу заподіяна підприємству шкода не може вважатись
Суд також вважає
, що факт списання скретч-карток у кількості 11 шт. на суму 1100 грн. та
списання коштів за проведення ремонту не містить складу злочину , оскільки
зазначені телефони використовувались коли ОСОБА_1. обіймав посаду директора ,
слідством не доведено , що він ними користувався для власних потреб. За таких
обставин вказані епізоди слід також виключити із об»єму обвинувачення. Не доведено суду також і того факту , що
ОСОБА_1. користувався мобільними телефонами і після звільнення з посади.
покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу
винного та обставини , що пом»якшують та обтяжують покарання.
обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.
пом»якшують покарання підсудного суд визнає похилий вік підсудного , смерть
дружини , те , що він раніше взагалі не притягувався до кримінальної
наявність декількох обставин , що пом»якшують покарання та істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину , приймаючи до увагу дані про особу винного
, суд приходить до висновку про можливість застосування ст..69 КК України та
призначення покарання за ст..365 ч.3 КК України нижче від нижчої межі санкції
застосування ст..69 КК України щодо додаткової міри покарання суд не вбачає.
уваги вищенаведені обставини , враховуючи конкретні обставини скоєного злочину
, дані про особу винного , суд приходить до висновку , що виправлення
підсудного можливе без ізоляції із застосуванням ст..75 КК України та
покладенням обов»язків передбачених ст..76 КК України .
ч.1 КК України суд застосовує повне поглинання менш суворого покарання більш
питання щодо задоволення цивільного позову СТОВ „Василівське” про стягнення з
підсудного завданої господарству матеріальної шкоди на загальну суму 188 764
грн.70 коп., суд виходячи із наданих
доказів вважає , що позов підлягає частковому задоволенню, а саме лише в
частині доведеності факту витрат господарства на оренду сівалки замість тої яку
привласнив підсудний. Що стосується позовних вимог в частині стягнення вартості
мобільних телефонів , вартості ремонту , вартості скретч-карток , вартості
сівалки , то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити оскільки сівалка
та мобільні телефони фактично перебувають у користуванні господарства , а
витрати на проведення ремонту телефонів та списання скретч-карток виключені із
об»єму обвинувачення. З приводу стягнення суми вартості свинарника, переданого
ГПУ на погашення кредиторської заборгованості то в цій частині позов слід
залишити без розгляду оскільки шкода заподіяна співвласником майнового
комплексу , а ставиться питання про стягнення коштів на користь господарства.
ст..330 КПК України :речові докази по справі - мобільний телефон „Філіпс”
052 С045, гарантійне свідоцтво на мобільний телефон „Філіпс” с/н -
СТОВ „Василівське”, сівалку СЗ-3,6, передану на відповідальне зберігання
ОСОБА_13. слід повернути СТОВ „Василівське”; два оригінали накладної СТОВ
„Василівське” №154 від 09.04.2004 року - залишити зберігатися при матеріалах
кримінальної справи.
викладеного, керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-
винним в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 365 ч.3 , 191 ч.2 КК України та призначити йому
КК України - 2 роки позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади
пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на один
КК України, із застосуванням ст.69 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки.
ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити ОСОБА_1. покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій
строком на два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_1 від відбування основного покарання, якщо він протягом 1
року не скоїть нового злочину та виконає
покладені на нього обов'язки, передбачені п.2,3 ст.76 КК України, а саме:
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.
заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_1. залишити попередню - підписку
052 С045, гарантійне свідоцтво на мобільний телефон „Філіпс” с/н -
СТОВ „Василівське”, сівалку СЗ-3,6, передану на відповідальне зберігання
ОСОБА_13. - повернути СТОВ „Василівське”; два оригінали накладної СТОВ
„Василівське” №154 від 09.04.2004 року - залишити зберігатися при матеріалах
кримінальної справи.
СТОВ «Василівське» задовольнити частково.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, на користь сільськогосподарського
товариства з обмеженою відповідальністю „Василівське”, с.Василівка,
про стягнення вартості свинарника залишити без розгляду роз»яснивши право на
звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
решти позовних вимог-відмовити за безпідставністю.
Вирок може бути
оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний
суд на протязі 15 днів з моменту проголошення.

Суддя:

Підпис:/вірно/

Справа № 1-19/2008 р.

О К Р Е М А П О С Т А Н О В А

17
березня 2008 року Полтавський районний
суд Полтавської області

в складі : головуючого - судді Рябішина А.О.

при секретарі- Власовій Н.О.

з участю прокурора- Запорожець Н.О.

адвоката -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Полтава

справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця
та мешканця АДРЕСА_1, українця , гр..України , з середньою

спеціальною освітою , вдівця , не працюючого , пенсіонера ,

в скоєнні злочинів
передбачених ст.ст. 191 ч.3, 365 ч.3
КК України,-

В С Т А Н
О В И В :

Вироком
Полтавського районного суду від 17 березня 2008 року ОСОБА_1. визнаний винним в
скоєнні злочинів передбачених ст..ст.191 ч.2 , 365 ч.3 КК України і звільнений
від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік відповідно до ст..75
КК України.

Під час судового
розгляду судом були встановлені такі порушення кримінально-процесуального
законодавства з боку слідчого який розслідував справу які не можуть залишитись
поза увагою суду.

Так викладаючи
обвинувачення ОСОБА_1. , епізоду які йому вмінялись були викладені не в
послідовності щодо часу скоєння , а хаотично.

Саме
обвинувачення по всіх трьох епізодах є неконкретним , неповним і хаотичним.

Так в жодному із
епізодів слідчим , при формулюванні об»єктивної сторони складу злочину слідчим
не зазначається жодної кваліфікуючої ознаки (повторність-по епізоду
привласнення сівалки , наслідки злочину-тяжкі наслідки по епізоду передачі
свинарника).

Крім того
звертає на себе увагу стан виконання органами внутрішніх справ постанов суду
про примусовий привід свідків по справі.

Так як
вбачається з матеріалів справи на протязі останнього судового розгляду по
справі двічі виносились постанови про примусовий привід , між тим виконані вони
не були в жодному випадку.

На підставі
викладеного та керуючись ст..340 КПК України,суд,-

П О С Т
А Н О В И В:

Про вказані
факти інформувати прокурора Полтавського району.

Про вжиті заходи
прошу повідомити суд у визначений законом строк.

Постанова
окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: