Справа № 1-16508
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
липня 2008 року м.
Новозаводський районний суд міста Чернігова в складі;
головуючого судді Шипова І.М.,
при секретарі Крохмальна Л.В.,
з участю прокурора Кривошей А.О.,
адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Чернігові справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця с. Стольне Менського р-ну Чернігівської області,
українця, гр-на України, одруженого, має на утриманні доньку ОСОБА_2
1991р.народження, пенсіонера, інвалід війни 2-ї групи, раніше не судимий,
проживає АДРЕСА_1 - за ст.356 КК України, -
ОСОБА_1, перебуваючи на посаді дільничного
інспектора ВДІМ Деснянського ВМ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області
отримав ордер на вселення до службової квартири за адресою АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 стало відомо, що в даній квартирі
продовжує проживати донька колишньої квартиронаймачки, ОСОБА_5 та, що остання,
для захисту своїх майнових прав, звернулась до суду з позовом про визнання
ордеру недійсним. Однак в порушення встановленого порядку ОСОБА_1 почав
самовільно вимагати від неї виселитись з вказаної квартири та забрати з неї
свої речі, погрожуючи при цьому ОСОБА_5 та членам її сім'ї фізичною розправою.
Так, 16.06.2006 року ОСОБА_1, зустрівся із
ОСОБА_5 та її неповнолітньою донькою, ОСОБА_6 в районі їх місця проживання, за
адресою АДРЕСА_2, де шляхом застосування психічного насильства відносно
потерпілої, яке виразилось у погрозах застосувати фізичне насильство та
вбивство ОСОБА_5 і членів її сім'ї, які вона сприйняла як реальні, примусив її
забрати свої речі та виселитись з вказаної квартири.
Своїми самовільними діями ОСОБА_1 порушив
встановлений чинним законодавством, порядок вирішення спірних питань, чим
заподіяв значної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадянки
Допитаний в суді підсудний ОСОБА_1 вину в пред'явленому обвинуваченні не
визнав та пояснив, що він ніякого злочину не скоїв. Він при
зустрічі з ОСОБА_5, ніяких погроз в її адресу не виказував, а просив тільки щоб
вона звільнила займану квартиру, яку було виділено йому. Вважає, що ОСОБА_5
навмисно намагалась спровокувати сварку, оскільки вона це робила не вперше, щоб
потім таким чином вплинути на нього та заволодіти спірною квартирою.
Таку поведінку підсудного суд оцінює
критично, як природну захисну реакцію на пред'явлене обвинувачення з метою
уникнути покарання за вчинений злочин, заплутати суд та перешкодити
встановленню істині у справі. Крім того покази підсудного не відповідають
дійсності, обставинам справи, характеру скоєного злочину, повністю
спростовуються показами потерпілої, свідків, та матеріалами справи, а саме:
Потерпіла ОСОБА_5 показала, що в 2006 році,
після смерті своєї матері, яка проживала АДРЕСА_1, вона звернулась до ОСОБА_1,
як до начальника паспортного столу, з проханням допомогти їй залишити дану
квартиру за собою, оскільки вона проживала в ній зі своєю матір'ю, однак не
була там зареєстрована, а сама квартира не була приватизована. Він пообіцяв їй
допомогти. Однак через деякий час вона дізналась, що сам ОСОБА_1 отримав ордер
на дану квартиру, оскільки той став вимагати від неї виселитись з даної
квартири, та забрати з неї свої речі. Періодично вони зустрічались,
ОСОБА_1приходив до неї в квартиру, почав виказувати їй погрози фізичною
розправою та вбивством як її, так і членів її сім'ї. Оскільки ОСОБА_1був
працівником міліції, то вона реально сприймала дані погрози, а тому одного разу
записала їх на диктофон. Оскільки вона боялась за своє життя, та життя рідних,
вона вимушена була виїхати з квартири. Вважає, що ОСОБА_1вчинив більш тяжкий
злочин, передбачений ст.365 ч.2 КК України та просить притягнути його до
відповідальності саме за даною статтею, яка була йому інкримінована раніше.
Свідок ОСОБА_7 показав, що він також
неодноразово зустрічався з ОСОБА_1. Під час зустрічей той вимагав звільнити
займану квартиру. Його дружина повідомляла йому, що ОСОБА_1погрожує їй
розправою та вбивством. Після цих погроз вона почувала себе погано, хворіла.
Одного разу вона записала розмову з ОСОБА_1в ході якої той виказував погрози в
Свої свідчення Забудський повністю
підтвердив під час проведення очної ставки з ОСОБА_1 (т.2 а.с.23-24),
Допитана як свідок ОСОБА_6 показала, що
вона була присутньою під час розмови ОСОБА_1 з і її матір'ю, яка відбулась
16.06.2006 року. Вона чула як саме він виказував погрози фізичної розправи над
її матір'ю, при цьому вона здійснювала запис їх розмови на диктофон.
Свідок ОСОБА_8 показав, що від був
присутній під час розмови ОСОБА_1з ІНФОРМАЦІЯ_2 з якою також була дівчинка.
Розмова проходила на підвищених тонах, жінка сварилась, лаялась нецензурно,
однак бійки не було.
Аналогічні покази дав по справі свідок
Суд розцінює дані покази, як такі, що
підтверджують зустріч ОСОБА_1та ІНФОРМАЦІЯ_2, однак критично ставиться то
тверджень, що ІНФОРМАЦІЯ_2 лаялась з ОСОБА_1та казала на нього нецензурні
слова, оскільки в запису розмови відсутні такі виказування зі сторони
Крім наведеного вина ОСОБА_1 повністю
підтверджується матеріалами справи, а саме;
- висновком перевірки по факту можливого
незаконного отримання службової квартири дільничним інспектором ОСОБА_1,
затвердженим начальником УМВС України в Чернігівській області, відповідно до
якого поведінка останнього визнана такою, що суперечить нормам етичного кодексу
працівника внутрішніх справ України (т.1 а.с.103-105),
- відповідно до наказу УМВС України в
Чернігівській області №380 від 04.07.2006р., за негідну поведінку при вирішенні
цивільно-правових питань, нехтування вимог Присяги, статутів, кодексу честі
працівника міліції та етичного кодексу працівника внутрішніх справ України,
використання незаконних методів вирішення цивільно-правових відносин, ОСОБА_1
звільнено з органів внутрішніх справ України за п.66 (за дискредитацію)
Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України
- висновком судової експертизи звукозапису
№5280 від 24.07.2007р. в якому зазначено, що встановити, чи приймав участь у
вказаній розмові ОСОБА_1 неможливо, через відсутність порівняльних зразків
достатньої тривалості та якості. Текстове відтворення змісту розмови, в якій
чоловік, як на тому наполягає потерпіла є ОСОБА_1, виказує погрози фізичної
розправи над потерпілою, наведено в додатку №1 (т.2 а.с.396-405)
- відповідно до постанови та протоколу
відібрання зразків голосу ОСОБА_1, длоя проведення експертного дослідження,
ОСОБА_1 відмовився від їх надання, що судом розцінюється як не бажання
встановити істину в справі, намагання заплутати суд, та не дати можливості дати
висновок звукозапису, де виказуються погрози фізичної розправи потерпілій (т.2
Суд вважає, що органом досудового слідства
та прокурором вірно винесено постанову про перекваліфікацію дій ОСОБА_1 зі
ст.365 ч.2 КК України на ст.356 КК України, і клопотання потерпілої ОСОБА_5 про
притягнення його до відповідальності саме за ст.365 ч.2 КК України не підлягає
задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не міг перевищити службові повноваження, оскільки
він, під час виказування погроз фізичною розправою, та примушенням потерпілої
виселитись з спірної квартири та забрати свої речі, діяв не як посадова особа,
а як громадянин, який отримав ордер на житлову площу.
Разом з тим суд вважає, що зі зміненого
обвинувачення підлягає виключенню вказівка на порушення ОСОБА_1 положень
ст.ст.396, 386 ч.2 ЦК України, та не звернення його до суду з позовом до
ОСОБА_5 про вчинення дій по звільненню наданої йому житлової площі, оскільки
ОСОБА_1 не є власником та володільцем АДРЕСА_1, а є квартиронаймачем, а також
він 07.06.2006р. звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з
позовною заявою до ОСОБА_5 та третьої особи КП ЖКГ Новозаводського району м.
Чернігова, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням і вселенні в
Аналізуючи викладені докази суд приходить
до висновку, що дії підсудного, які виразились у самовільному, всупереч
установленому законом порядку зобов'язанні ОСОБА_5 звільнити житлову площу,
право на яку нею оспорювалось в суді, що завдало значної шкоди охоронюваним
законом правам та інтересам гр-ки ОСОБА_5, підлягають кваліфікації за ст.356 КК
Обставин, що пом'якшують відповідальність
підсудного та обставин, що обтяжують його відповідальність, судом не виявлено.
Призначаючи міру покарання підсудному суд
враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, враховується особа підсудного,
те що він раніше ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності не
притягувався, те що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, донька
ОСОБА_2 1991р.народження, те, що підсудний є інвалідом війни, крім того злочин,
який він скоїв не є тяжким, міра покарання за нього становить менш ніж 5 років,
тому суд вважає за можливе застосувати
до нього Закон України “Про амністію” звільнивши його від відбування
призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, ст.1
п.„б”, „д” Закону України “Про амністію” від 11.06.2007р., суд -
Засудив:
ОСОБА_1 визнати винним по ст.356 КК України
і призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн..
Згідно ст.1 п. „б”, „д” Закону України “Про
амністію” від 11.06.2007 року звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного
Речові докази зберігати при справі.
Стягнути з ОСОБА_1 - 4804 грн. 71 коп. судових витрат за
проведення експертиз на користь держави.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_1 -
підписку про невиїзд з постійного місця мешкання - скасувати.
Вирок
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом
15 днів з наступного дня після його проголошення.

Суддя І.М.Шипов