Справа № 11-373/07 Головуючий
у 1 інстанції Корнелюк B.C.
Категорія: ст. 125 ч.1 КК України Доповідач Бешпш
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 3 липня 2007 р.

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області у складі:

головуючого-судді
Бешти Г.Б. суддів: Олексюка
Я.М., Пазюка О.С. прокурора: Редька П.П. потерпілої: ОСОБА_1 засудженого: ОСОБА_2 розглянула у
відкритому судовому засіданні у м.Луцьку кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_2 та
потерпілої ОСОБА_1 на вирок Локачинського районного суду від 17 квітня 2007 року, яким ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
і житель АДРЕСА_1, громадянин України, з вищою
освітою, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючий, старшим техніком
аварійно-диспетчерської служби Володимир-Волинського управління по газопостачанню та газифікації ВАТ
«Волиньгаз», не судимий,

- засуджений
за ч.1 ст. 125 КК
України до штрафу в сумі 510
гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_1 400 гривень
в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За цим вироком ОСОБА_2визнаний
винним і засуджений за те, що він 1
червня 2006 року
близько 20-ї години, на робочому місці, в приміщенні Володимир-Волинського
управління по газопостачанню та газифікації ВАТ «Волиньгаз», під час конфлікту,
який виник на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс декілька ударів
телефонною трубкою в обличчя ОСОБА_1, заподіявши останній легкі тілесні
ушкодження.

В апеляції ОСОБА_2зазначає,
вирок суду є незаконним, оскільки судове слідство проведено однобічно, висновки
суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, не
підтверджуються доказами. Вважає, що він засуджений безпідставно і просить
вирок відносно нього скасувати, а кримінальну справу закрити провадженням за
відсутності події злочину.

Потерпіла ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що суд першої
інстанції неправильно визначив суму коштів, які стягнув з ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування завданої їй моральної шкоди, в зв'язку з чим прохає збільшити
суму стягнення до 4 000 гривень,
а також відсторонити від роботи на займаній посаді засудженого та притягнути до
кримінальної відповідальності ОСОБА_3..

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції,
доводи апеляції засудженого та апеляційної скарги потерпілої, пояснення
засудженого, який підтримав свою апеляцію та просить звільнити його від
покарання в зв'язку з актом амністії, оскільки на утриманні має двоє
неповнолітніх дітей, пояснення потерпілої, яка свою апеляційну скаргу теж
підтримала і прохає стягнути з ОСОБА_2
в її користь 4 000 гривень
в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди, міркування прокурора про
залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляція та апеляційна скарга до задоволення не підлягають.

Висновки суду про доведеність вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
засудженим ОСОБА_2 відповідають
фактичним обставинам справи та ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому
засіданні, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Факт умисного нанесення ОСОБА_2
тілесних ушкоджень ОСОБА_1 стверджується показаннями потерпілої, та свідка
ОСОБА_4, що об'єктивно узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз
(а.с. 51 -50, 113) згідно
яких на тілі потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в лівій та
правій лобній ділянці, на повіках правого ока та на спинці носа. Дані тілесні
ушкодження утворились від не менш як дворазової ударної травмувальної дії
тупого предмета і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Засуджений ОСОБА_2стверджував,
що між ним та потерпілою, на грунті неприязних стосунків, у зазначеному вироку
часі та місці відбувся конфлікт, під час якого вони один одного штовхали.

Посилання засудженого на те, що потерпіла сама собі нанесла декілька ударів
телефонною трубкою є безпідставні і доказами, окрім пояснень засудженого, не
підтверджується. Крім того, свідок ОСОБА_4 показала, що таких ушкоджень
потерпіла не могла собі заподіяти сама.

Дії засудженого
судом правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 125
КК України. Призначаючи покарання засудженому, у відповідності до вимог
ст.ст. 50, 65 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а
також дані про його особу, яка до кримінальної відповідальності притягується
вперше, характеризується позитивно, на утриманні має двох неповнолітніх дітей.

При таких обставинах обране ОСОБА_2
покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження
нових злочинів.

Безпідставною є також і вимога потерпілої про стягнення з засудженого 4 000 гривень в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягала стягненню із засудженого в
користь потерпілої, суд правильно врахував як тяжкість і тривалість моральних
страждань заподіяних потерпілій
злочином так і

матеріальний
стан ОСОБА_2 та наявність
на його утриманні двох неповнолітніх дітей.

Питання притягнення інших осіб до кримінальної відповідальності та
відсторонення осіб від виконання посадових обов'язків під час розгляду справи в
апеляційній інстанції, чинним КПК України не передбачено.

Вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Підстав для зміни
чи скасування вироку колегія суддів не знаходить.

При цьому слід задовольнити заяву ОСОБА_2
про звільнення його від відбування призначеного покарання за амністією,
оскільки на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

Керуючись ст. 365, ст. 366 КПК України,
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційний суд Волинської
області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого
ОСОБА_2 та

апеляційну
скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Локачинського
районного суду від 17 квітня 2007 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.

Звільнити ОСОБА_2 від
відбування призначеного цим вироком покарання на підставі п. б ст. І Закону
України «Про амністію» від 19
квітня 2007 року.