АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Фоміна Ю.В.,

суддів: Ткаченка В.Л. та Шеніна П.О.,

з участю :
прокурора Селюченко І.І,

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який брав участь
у розгляді справи
судом першої інстанції,
на вирок Богунського районного
суду м. Житомира від 31 серпня 2007
року,-

встановив:

Цим вироком

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець та житель м. Житомира, судимий 20 березня
2007 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. ст. 187 ч. 2, 186 ч.
2, 304, 69, 70 ч. 1 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі., -

засуджений за ч.
2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення
волі.

Відповідно до
ст. 70 ч. 4 КК України, з урахуванням вироку Корольовського районного суду м.
Житомира від 20 березня 2007 року, ОСОБА_2 призначено покарання за сукупністю
злочинів

Справа №
11-721/2007 Головуючий у суді 1 -ї
інстанції : Гулак Н.А. Категорія: ст. 187 ч. 2 КК України Суддя - доповідач:
Фомін Ю.В.

2

5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_2 залишений попередній - взяття під варту.

Згідно вироку, 8
жовтня 2006 року близько 20 години ОСОБА_2 біля будинку АДРЕСА_1, побачивши
рухавшогося повз нього на велосипеді ОСОБА_3, вирішив заволодіти його майном,
підбіг до потерпілого та наніс один удар кулаком в спину, внаслідок чого той
впав з велосипеда на землю, вдарившись головою о стіну будинку. Засуджений,
продовжуючи свої дії, почав наносити по ОСОБА_3 удари ногами та кулаками в
область тулуба та голови, від чого потерпілий втратив свідомість. Внаслідок
нанесення ударів, потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді
синців на обличчі, забійно - рваних ран в ділянці спинки та кінчика носа,
струсу головного мозку, забою правого ока з крововиливом в передню камеру, перелому
верхньої щелепи та перелому в ділянці кута нижньої щелепи справа, які
відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які призвели до
довготривалого розладу здоров'я. Після нанесення ударів засуджений заволодів
майном потерпілого, а саме мобільним телефоном моделі " Нокіа-3100 ",
вартістю 300 гривень, зі стартовим пакетом мобільного оператора " Київстар
", вартістю 50 гривень, на рахунку якого були кошти в розмірі 10 гривень,
а всього на суму 360 гривень ; дорожнім велосипедом, вартістю 150 гривень;
ударною ручною електричною дреллю, вартістю 150 гривень; ручним електричним
лобзиком, вартістю 200 гривень; двома стамесками по 3 гривень, на суму 6
гривень ; рулеткою, вартістю 2 гривні ; свердлом, вартістю 2 гривні ; окулярами
у шкіряному чохлі, вартістю 30 гривень ; ліфтовою карткою на 100 поїздок на
суму 7 гривень ; грошима 10 грн., тканевою сумкою, яка для потерпілого
матеріальної цінності не представляє, а всього майна на загальну суму 922
гривні.

В апеляції
прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не
заперечуючи доведеності вини засудженого ОСОБА_2, правильності кваліфікації
його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у
зв'язку з невідповідністю покарання, призначеного судом, ступеню

3

тяжкості злочину, особі засудженого, внаслідок м'якості,
та постановити по справі новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч.
2. ст. 187 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Згідно ст. 70 ч. 4 КК України призначити ОСОБА_2 покарання за сукупністю
злочинів за цим вироком та вироком Корольовського районного суду м. Житомира
від 20 березня 2007 року шляхом часткового складання покарань у вигляді 7 років
6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна. Міру запобіжного заходу
залишити попередню - взяття під варту.

Так, обираючи
ОСОБА_2 вказану вище міру покарання, суд вказав, що враховує пом'якшуючі
покарання обставини, як щире каяття у скоєному, часткове відшкодування шкоди,
явку з повинною, активне сприяння розкриттю злочину, засуджений
характеризується позитивно, є особою молодого віку, а тому суд призначає
покарання з застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі,
встановленої санкцією статті 187 ч. 2 КК України.

Проте, даний
висновок суду суперечить матеріалам справи, оскільки суд, приймаючи рішення про
призначення ОСОБА_2 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, не
врахував вимоги статті 65 КК України, не надав правової оцінки ступені
тяжкості, характеру суспільної небезпечності і обставинам вчинення засудженим
злочину.

Самі обставини
вчинення злочину засудженим свідчать про їх суспільну небезпечність, оскільки
під час вчинення розбійного нападу, з метою заволодіння майном відносно
потерпілого ОСОБА_3 застосовувалось насильство небезпечне для життя та здоров'я
і під час скоєння злочину було заподіяно легке тілесне ушкодження без
короткочасного розладу здоров'я. Судом безпідставно визнано пом'якшуючими
обставинами покарання засудженогоОСОБА_2часткове відшкодування шкоди та явку з
повинною та не взято до уваги те, що ОСОБА_4 скоїв декілька епізодів розбійних
нападів та грабіж, за які його було засуджено 20 березня 2007 року
Корольовським районним судом м. Житомира.

4

Тому, ОСОБА_2 повинно бути призначено
покарання без застосування статті 69 КК
України.

Заслухавши
доповідача, висновок прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення
засудженогоОСОБА_2та захисника ОСОБА_1, які просили вирок залишити без зміни,
обговоривши доводи апеляції, перевіривши справу, апеляційний суд вважає, що
апеляція підлягає задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду
про доведеність вини засудженогоОСОБА_2у вчиненні нападу з метою заволодіння
чужим майном ( розбою ), поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи
здоров'я потерпілого, вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, відповідає
фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому
засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку, і в
апеляції не оспорюється. Дії засудженогоОСОБА_2за ч. 2 ст. 187 КК України
кваліфіковані правильно.

Покарання
засудженому ОСОБА_2 судом призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК
України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про його особу
та обставин справи, які пом'якшують покарання, і воно є необхідним й достатнім
для його виправлення та попередження нових злочинів. Рішення в частині
застосування ст. 69 КК України належним чином мотивоване.

Як вбачається з
вироку суду першої інстанції, суд послався на те, що обставин, які обтяжують
покарання засудженого ОСОБА_2, відповідно до ст. 61 КК України, не встановлено.
Обставинами, які пом'якшують його покарання, суд обґрунтовано визнав такі, як
щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, часткове
відшкодування шкоди, явку з повинною. Таку обставину, як щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину, було визнано і слідчим в обвинувальному висновку.
Явку з повинною засуджений ОСОБА_2 написав добровільно, перебуваючи у слідчому
ізоляторі, про що свідчить відповідний супровідний лист, а викрадене майно було
добровільно видане його батьком, шляхом проведення виїмки, оскільки засуджений,
який був взятий під варту, не міг цього

5

зробити, чим спростовується посилання в апеляції про
необґрунтованість визнання їх, як обставинами, які пом'якшують покарання.

Суд також
врахував, що на момент вчинення вказаного
злочину засуджений ОСОБА_2 не притягувався до

кримінальної
відповідальності, так як відповідно до вироку суду від 20 березня 2007 року
його було засуджено за злочини скоєні ним за період з 21 травня 2006 року по 10
листопада 2006 року, характеризується він позитивно, є особою молодого віку, а
тому, враховуючи вищенаведені обставини та дані, визнав за можливе застосувати
положення ст. 69 КК України та призначив засудженому покарання у виді
позбавлення волі, оскільки вчинено тяжкий злочин, але нижче від найнижчої межі
встановленої санкцією вказаного кримінального закону.

Враховуючи, що
засуджений мав скрутне матеріальне становище, частково відшкодував шкоду, суд
визнав за можливе не застосовувати до нього додаткову міру покарання у виді
конфіскації майна.

Вказане свідчить
про те, що твердження в апеляції про те, що суд не врахував попередню судимість
засудженогоОСОБА_2безпідставне.

При апеляційному
розгляді справи до матеріалів справи був долучений фіскальний чек № 61 від 6
вересня 2007 року, з якого слідує, що потерпілому ОСОБА_3 було поштовим
переказом відшкодована решта суми завданої шкоди - 450 гривень.

На підставі
наведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляції, а тому
вирок щодоОСОБА_2слід залишити без зміни.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити
без задоволення.

Вирок
Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2007 року щодо ОСОБА_2
залишити без зміни.