Справа №1-5/2008р.
В И Р О К

І М”Я М У К Р А
Ї Н И

01 квітня 2008 року
Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Гудима Л.Я.

при секретарі Дробчак Г.К.

з участю прокурорів Кандура Р.Я.,
Крамара Ю.М.

та представників служби у справах неповнолітніх Подставека Е.З., Холявко
І.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориславі справу
про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Борислава, Львівської
області, українця, громадянина України,
військовозобов'язаного, з вищою освітою, одруженого, на утриманні
малолітня дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця, раніше не
судимий, проживає АДРЕСА_1, у вчиненні
злочинів передбачених ст. ст. 122 ч. 2,
146 ч. 2, 129 ч. 1 КК України, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Борислава,
Львівської області, українця, громадянина України, військовозобов'язаного, з вищою освітою,
неодруженого, приватного підприємця, раніше не судимий, проживає АДРЕСА_2, у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 122 ч. 2, 146 ч. 2, 129
ч. 1 КК України,-

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_1 03.03.2006 року вступив у злочинну змову із ОСОБА_3 про незаконне
позбавлення волі малолітніх ОСОБА_4, 1993 р.н., та ОСОБА_5, 1993 р.н., погрози
їм вбивством та заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних
ушкоджень, які не є небезпечні для життя, але такі, що спричинили тривалий
розлад здоров”я, з метою залякування потерпілого чи примусу до певних дій, у
зв”язку з тим, що учні середньоосвітньої
школи №5 м.Борислава Львівської області ОСОБА_4 і ОСОБА_5 наносили побої племіннику ОСОБА_3 - ОСОБА_6.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне позбавлення
волі та викрадення малолітніх, ОСОБА_1 за попередньою змовою і разом із ОСОБА_3
03.03.2006 року приблизно о 08 год. 45 хв. автомобілем марки “Фольксваген
Гольф” НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1. під”їхали до подвір”я школи №5, що по
вул.Трускавецькій м.Борислава Львівського області, де підійшли до малолітніх
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і насильно без їх згоди та всупереч їх волі, примусили сісти
в салон автомобіля марки “Фольксваген Гольф” НОМЕР_1. Після цього, продовжуючи
свої злочинні дії, спрямовані на незаконне позбавлення волі потерпілих, ОСОБА_3
і ОСОБА_1 відвезли малолітніх до лісового масиву, що неподалік мікрорайону
“Тустановичі” м.Борислава Львівської області, де без згоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5
та всупереч їх волі, утримували малолітніх близько 15 хв., після чого цим же
автомобілем відвезли малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до школи №5, що по
вул.Трускавецькій м. Борислава Львівської області.

Крім цього, ОСОБА_1 за попередньою змовою і разом з ОСОБА_3
продовжуючи свої злочинні дії та
реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на погрози вбивством, 03.03.2006
року, приблизно о 08 год. 45 хв. після того, як насильно без згоди та всупереч
волі малолітніх ОСОБА_4, 1993 р.н., та ОСОБА_5, 1993 р.н., примусили сісти в
салон автомобіля марки “Фольксваген Гольф” НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1. та
відвезли малолітніх до лісового масиву, що неподалік мікрорайону “Тустановичі”
м. Борислава Львівської області, словесно погрожували їм вбивством, що
малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в силу свого вікового розвитку сприймали як
реальні і у них були реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз.

Крім цього, ОСОБА_1 за попередньою
змовою і разом з ОСОБА_3, продовжуючи свої злочинні дії та реалізуючи свій
злочинний намір, спрямований на заподіяння середньої тяжкості тілесних
ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечні для життя але такі, що
спричинять тривалий розлад здоров”я, з метою залякування потерпілого чи примусу
до певних дій, а зокрема припинення нанесення побоїв ОСОБА_6, 03.03.2006 року,
приблизно о 08 год. 45 хв., після того, як насильно без згоди та всупереч волі
малолітніх ОСОБА_4, 1993 р.н. та ОСОБА_5, 1993 р.н., примусили сісти в салон
автомобіля марки “Фольксваген Гольф”
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1. та відвезли малолітніх до лісового масиву, що
неподалік мікрорайону “Тустановичі” м. Борислава Львівської області, де
погрожували їм вбивством, що малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в силу свого вікового
розвитку сприймали як реальні і у них були реальні підстави побоюватися
здійснення цих погроз.

Після сприйняття даних погроз, згідно із висновком комісійної
судово-медичної, психіатричної експертизи №119 від 21.02.2007 року потерпілий
ОСОБА_4 до подій 03.03.2006 року психічним захворюванням не страждав і не
виявляв ознак будь-якого розладу психічної діяльності. Після неправомірних дій
відносно нього 03.03.2006 року переніс гостру реакцію на стрес з проявами
психогенно-обумовленого нічного енурезу, з подальшою трансформацією у
посттравматичний розлад у формі помірно вираженого тривожно-депресивного
синдрому. На даний час виявляє ознаки розладу адаптації із змішаною
тривожно-депресивною реакцією. Дані
розлади психічної діяльності знаходяться в прямому причинно-наслідковому
зв”язку із психотравмою, отриманою під час неправомірних дій відносно нього
03.03.2006 року. Таким чином, враховуючи заключення
судово-психіатричної-психологічної експертизи (акт №340) про прямий
причинно-наслідковий зв”язок розладів психічної діяльності із психотравмою,
отриманою під час подій, що відбувалися з ним 03.03.2006 року, результати
психіатричного обстеження на момент проведення даної експертизи, комісія рахує,
що у нього внаслідок вказаної психотравми мав місце тривалий розлад здоров”я,
котрий слід трактувати, як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчинених ним злочинах
визнав повністю і показав, що підсудний ОСОБА_3
є рідним братом його дружини. 02.03.2006 року ОСОБА_3 йому повідомив, що двоє
невідомих, які навчаються з його племінником ОСОБА_6 в школі №5 м. Борислав,
побили останнього. Наступного дня, біля 8 год. 45 хв. вони їхали попри школу №5
м. Борислав на його автомобілі марки “Фольксваген Гольф” НОМЕР_1, яким він
керував і вирішили заїхати на подвір”я школи, щоб поспілкуватися з двома
невідомими, які побили племінника ОСОБА_3 - ОСОБА_6. Коли вони автомобілем
заїхали на територію подвір”я школи там стояла група дітей. До нього з ОСОБА_3
підійшов ОСОБА_6 і показав ОСОБА_4 та ОСОБА_5, після чого він вийшов з машини
та наказав цим двом хлопцям сісти у автомобіль. Сівши за кермо автомобіля, вони
поїхали до лісового масиву, що неподалік мікрорайону Тустановичі. У лісопосадці
він, ОСОБА_3, ОСОБА_6 вийшли з автомобіля, після чого вони удвох з ОСОБА_3
наказали вийти з машини ОСОБА_4 та
ОСОБА_5. Запитали у них чому вони побили ОСОБА_6., хтось з них відповів, що
побили його за те, що він покидав їх одяг у роздягалці на підлогу. Після того,
він та ОСОБА_3 словесно полякали ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак ніхто їх не бив.
Розмова тривала близько двох хвилин, після чого дітей відвезли до школи.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчинених ним злочинах не
визнавав і показав, що ОСОБА_6 являється йому племінником і навчається у школі
№5 м. Борислав. 28 лютого 2006 року ОСОБА_6 йому подзвонив на мобільний телефон
та повідомив, що його побили двоє однокласників, про що він розповів чоловіку
своєї сестри - ОСОБА_1. 03 березня 2006
року біля 8 год. 45 хв., він на автомобілі марки “Фольксваген Гольф” НОМЕР_1,
яким керував ОСОБА_1 їхали в м. Трускавець і по дорозі вирішили заїхати до
ОСОБА_6 до школи, щоб поспілкуватися з двома невідомими, які побили його
племінника. Коли вони автомобілем заїхали на територію подвір”я школи до них
підійшов ОСОБА_6 і показав ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які кілька днів назад побили
його, після чого він з ОСОБА_1 наказав цим двом хлопцям сісти у автомобіль.
ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля, а він, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сіли на
заднє сидіння автомобіля, після чого поїхали до лісового масиву, що неподалік
мікрорайону Тустановичі. Коли приїхали у ліс, він, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вийшли з
автомобіля, також наказали вийти з
машини ОСОБА_4 таОСОБА_5. Коли ці двоє вийшли з машини, він з ОСОБА_1
запиталися у них чому вони побили ОСОБА_6., хтось з них відповів, що побили
його за те, що він покидав їх одяг у роздягалці на підлогу. Після того, вони їм
сказали, щоб більше такого не робили та, сівши у автомобіль, відвезли хлопців
до школи. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ніхто не
бив та не погрожував їм вбивством. Розмова в лісі тривала близько двох хвилин.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину визнав, коли йому було надано останнє слово.

Крім повного визнання підсудними ОСОБА_1, ОСОБА_3 своєї вини, вина
підсудних у вчиненні інкримінованих їм злочинів знайшла своє повне доведення
здобутими по справі доказами, зокрема:

- показаннями в судовому засіданні
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5, який показав, що 03.03.2006 року,
приблизно о 08 год. 45 хв. він разом із ОСОБА_4 стояли на подвір”ї СШ №5 м.
Борислав. На подвір”я школи під”їхав автомобіль червоного кольору. З даного
автомобіля вийшли двоє підсудних і ОСОБА_6, який сидів у салоні вказаного автомобіля, показав
цим двом хлопцям на нього та ОСОБА_4, та
сказав, що саме вони його побили. Після цього, ОСОБА_3 через задню праву
дверку автомобіля заштовхнув його у
автомобіль, а ОСОБА_1 ОСОБА_4 та повезли у напрямку м.Трускавець і по
дорозі біля кладовища повернули у ліс.
Будучи у лісовому масиві поблизу
мікрорайону Тустановичі м. Борислав, підсудний ОСОБА_3 наказав йому та ОСОБА_4
виходити з автомобіля та разом з ОСОБА_1 почали їм погрожувати тим, що роздягнуть
їх та прив”яжуть до дерева і залишать у лісі, де їх ніхто не знайде і вони
замерзнуть. Дані погрози в їх сторону були по тій причині, що вони побили
ОСОБА_6., який являється племінником підсудного ОСОБА_3

Після цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
наказали йому та ОСОБА_4 сісти у автомобіль та повезли їх до школи. Після цієї
події голова його боліла цілий урок. Підсудні були тверезі і до них з ОСОБА_4
непристойно не висловлювалися. Він розумів, що замерзнути означає померти,
налякався у лісі, у автомобілі йому страшно не було.

Просить підсудного ОСОБА_1. карати не суворо, а підсудного ОСОБА_3 суворо.

- показаннями у судовому
засіданні законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_7, яка показала, що
03.03.2006 року до неї додому прийшла ОСОБА_8 - мати ОСОБА_4, яка повідомила,
що їх синів - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 разом із ще якимось хлопцем відвозили
до лісу, де лякали їх за те, що вони побили ОСОБА_6. Зі слів сина ОСОБА_5 їй
стало відомо про обставини цієї події та те, що протягом першого уроку в цей
день, у сина боліла голова. Після цього син боявся сам залишатися у квартирі,
також не хотів писати заяву у міліцію, оскільки боявся, що його знов можуть
викрасти підсудні.

Просить підсудного ОСОБА_1. карати не суворо, а підсудного ОСОБА_3 суворо.
Також просить задоволити її цивільний позов в частині стягнення з підсудного
ОСОБА_3 в її користь 5000 грн. моральної шкоди, так як підсудним ОСОБА_1
моральна шкода в сумі 5000 грн. їй відшкодована.

- показаннями в судовому засіданні
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4, який дав показання аналогічні змісту
показанням потерпілого ОСОБА_5, доповнивши, що після цього інциденту він лежав
у Бориславській ЦМЛ, також з батьками їздив на консультації до лікарів у м.
Львів та м. Київ. Часно вночі йому сниться цей випадок.

Просить підсудного ОСОБА_1. карати не суворо, оскільки той попросив у нього
пробачення, а підсудного ОСОБА_3 суворо.

- показаннями у судовому засіданні
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_8, яка
показала, що 03.03.2006 року вона прийшла з роботи і син розповів їй про те, що
його старші за віком хлопці відвозили до лісу, де погрожували розправою, один з
яких, як стало відомо, був ОСОБА_1, а другий ОСОБА_3. Крім цього, після даної
події у її сина почався нічний енурез, він почав погано спати та був дуже
переляканий.

Просить підсудного ОСОБА_1. карати не суворо, оскільки той попросив у сина
та у неї пробачення а підсудного ОСОБА_3 суворо. Також просить задоволити її
цивільний позов в частині стягнення з підсудного ОСОБА_3 в її користь 869 грн.
05 коп. матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди, так як підсудним
ОСОБА_1 матеріальна шкода в сумі 869 грн. 05 коп. та моральна шкода в сумі
15000 грн. їй відшкодована.

- показаннями у судовому
засіданні законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_9, який дав показання
аналогічні змісту показанням законного представника неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_8

- показаннями у судовому
засіданні свідка ОСОБА_10, який показав, що 09.03.2006 року у неврологічне
відділення Бориславської ЦМЛ, де він працює завідуючим, по скеруванні
лікаря-невропатолога поліклініки ОСОБА_11, з діагнозом астено-дипресивний
синдром та психогенне нетримання сечі, поступив ОСОБА_4, який з 09.03.2006 року
по 07.04.2006 року перебував на стаціонарному лікуванні. У зв”язку із станом
хворого, а саме поганий сон, нетримання сечі, він як лікуючий лікар, 16.03.2006
року скерував ОСОБА_4 на консультацію до лікаря психіатра Бориславської ЦМЛ
ОСОБА_12, яким хворому виставлений діагноз, ситуаційний невроз, виражений
астено-дипресивний синдром, невроз нав”язливих рухів і нічний енурез. 29.03.2006 року ОСОБА_4 був
консультований лікарем психоневрологом Львівського обласного психологічного
диспансеру ОСОБА_13, під час якого ОСОБА_4 виставлений діагноз:
посттравматичний стресовий розлад з вираженим астено-дипресивним синдромом, в
зв”язку з чим йому назначено лікування та лікарняний режим. Нічний енурез має
безпосередньє відношення до інциденту, який мав місце 03.03.2006 року.

- показаннями у судовому
засіданні неповнолітнього свідка ОСОБА_6., який показав, що 03.03.2006 року на
його прохання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зі школи, де він навчається, забрали
однокласників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та відвезли їх до лісу по тій причині, що
вказані однокласники постійно і безпричинно його б”ють. У лісі ні ОСОБА_1, ні
ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не били та нічим не погрожували, лише говорили, щоб
вони його не били. В руках підсудних, коли вони були у лісі ні шнура, ні палки
не було. Шнур лежав у автомобілі між передніми сидіннями.

- показаннями у судовому засіданні
неповнолітнього свідка ОСОБА_14, який
показав, що 03.03.2006 року біля 08 год. 30 хв. він знаходився на шкільному подвір»ї
школи №5 м. Борислав і бачив, як на подвір”я під”їхав автомобіль
червоного кольору, з якого вийшов незнайомий йому чоловік і покликав ОСОБА_4
Коли ОСОБА_4 підійшов до нього, він поставив свою руку на плече ОСОБА_4 і
наказним тоном сказав сідати у автомобіль. Також підсудні посадили в автомобіль
ОСОБА_5, після чого вони поїхали зі шкільного подвір”я. В салоні вказаного
автомобіля крім двох підсудних та
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 знаходився і ОСОБА_6 Вважає, що ОСОБА_4 в цей час був
наляканий.

- показаннями у судовому засіданні
свідка ОСОБА_15, яка показала, що вона являється класним керівником класу, в
якому навчаються ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 03.03.2006 року під час проведення
нею додаткового уроку з 08 год. 10 хв.
по 08 год. 55 хв., вказані вище учні були відсутні, а 07.03.2006 року вона була
присутня при опитуванні ОСОБА_5, зі слів якого їй стало відомо про те, що
зранку 03.03.2006 року двоє невідомих йому дорослих хлопців біля школи посадили
його та ОСОБА_4 в автомобіль, де був присутній ОСОБА_6 і відвезли їх до лісу.
Після цього ОСОБА_4 перебував на лікуванні, однак якість навчання та його
поведінка не змінилася.

- показаннями у судовому засіданні
неповнолітнього свідка ОСОБА_16, який показав, що 03.03.2006 року перед першим
уроком він знаходився в приміщенні школи №5 м. Борислав і з вікна бачив, як на
подвір”я школи заїхав автомобіль
“Фольксваген-Гольф” червоного кольору, з якого вийшло двоє невідомих
йому мужчин, які ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посадили на заднє сидіння цього автомобіля.
Після цього він пішов на перший урок, на який ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
запізнилися. Бачив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були налякані.

- показаннями у судовому засіданні
неповнолітнього свідка ОСОБА_17, який
показав, що 03.03.2006 року о 08 год. 50 хв. він знаходився на подвір”ї школи,
коли до школи під”їхав автомобіль марки “Фольксваген-Гольф” червоного кольору,
з якого вийшли ОСОБА_4, ОСОБА_5 та двоє невідомих йому хлопців. Зі слів ОСОБА_4
та ОСОБА_5 йому стало відомо, що їх відвозили до лісового масиву “Дубки” через
те, що вони побили ОСОБА_6., де їх наказували, щоб вони ОСОБА_6. більше не били.
Вважає, що підсудні хотіли потерпілих налякати.

- показаннями у судовому засіданні
неповнолітнього свідка ОСОБА_18, який показав, що 03.03.2006 року о 08 год. 45
хв. він знаходився на шкільному подвір”ї разом із ОСОБА_4, коли на подвір”я
школи під”їхав автомобіль червоного кольору марки “Гольф”. В салоні даного
автомобіля сиділи двоє незнайомих йому хлопців та ОСОБА_6, який показував їм
пальцем на ОСОБА_4 Тоді один з цих хлопців закликав до себе ОСОБА_4 В цей час
підійшов ОСОБА_5, якого теж покликали до автомобіля. Посадивши потерпілих в
автомобіль, підсудні з ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 кудись поїхали.

На перерві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розказували, що їх вивозили до лісу і там
лякали. Вони були налякані.

- показаннями у судовому засіданні
свідка ОСОБА_12, який показав, що він працює лікарем психіатром Бориславської
ЦМЛ. Більше року назад до нього звернулися батьки потерпілого ОСОБА_4, які
розповіли йому про свого сина, якого двоє чоловіків вивезли у ліс і погрожували
вбивством. В ОСОБА_4 спостерігалося явище неврозу, нічний енурез, хлопець був
наляканий. До цього часу даний пацієнт за допомогою не звертався, на обліку в
психіатра не стояв. Попередній діагноз був ситуаційний невроз, нічний енурез,
однак заключний діагноз виставлявся при стаціонарному обстеженні.

- показаннями у судовому засіданні
свідка ОСОБА_19, яка показала, що вона на даний час працює вчителем у СШ №5 м.
Борислав, коли у школі стався цей інцидент з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вона працювала
директором школи. Про те, що учнів школи викрали двоє невідомі вона дізналася
через тиждень часу, коли працівники Бориславського МВ УМВС України прийшли до
школи опитувати очевидців події. При спілкуванні працівника міліції з дітьми
був присутній класний керівник та психолог.

- показаннями у судовому засіданні
свідка ОСОБА_20, яка показала, що вона працює вчителем у СШ №5 м. Борислав.
03.03.2006 року у класі, де навчаються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вона проводила перший
урок. Згадані учні на урок трішки запізнилися, однак щоб у них були якісь
неприємності вона не зауважила.

- перевіреними у судовому засіданні показаннями неповнолітнього свідка
ОСОБА_21, даними ним під час проведення досудового слідства, який показав,
що 03.03.2006 року на нульовому уроці з
08 год. 15 хв. по 08 год. 50 хв. були відсутні ОСОБА_4, ОСОБА_5та ОСОБА_6 Перед
початком першого уроку він побачив, як до воріт школи під”їхав автомобіль марки
“Фольксваген-Гольф” червоного кольору, з якого вийшли ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
і двоє невідомих йому мужчин. Побачивши це, він втік з шкільного подвір”я на урок
біології. Через 2-3 хв. в клас зайшли ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6
поводив себе весело, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були налякані. Після уроку ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 розповіли про те, що родичі ОСОБА_6. на автомобілі завезли їх в ліс на
галявину “Дуби”, де їх лякали, а саме, погрожували тим, що прив”яжуть їх до
дерева, роздягнувши перед тим. В той день було холодно і тому ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 дуже злякалися. На його думку ОСОБА_4та ОСОБА_5були налякані.

т. 1 а.с. 162-163, т. 2 а.с. 145-146;

- перевіреними у судовому засіданні показаннями неповнолітнього свідка
ОСОБА_22, даними ним під час проведення досудового слідства, який показав,
що 03.03.2006 року біля 08 год. 45 хв.
він знаходився на подвір”ї школи разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5, коли до школи
під”їхав автомобіль марки “Фольксваген-Гольф” червоного кольору. З вказаного
автомобіля вийшли двоє незнайомих йому хлопців, які взяли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за
куртки та повели до автомобіля, де вже знаходився ОСОБА_6, після чого кудись
поїхали. Приблизно через 10-15 хв. до школи знову під”їхав вказаний автомобіль,
з якого вийшли ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та двоє незнайомих йому хлопців. Після
першого уроку ОСОБА_4 розповів йому, що їх два хлопці відвозили до лісового
масиву “Дубки” і хотіли прив”язати до дерева за те, що вони побили ОСОБА_6.

т. 1 а.с. 166-167, т. 2 а.с. 46;

- перевіреними у судовому засіданні показаннями неповнолітнього свідка
ОСОБА_23, даними ним під час проведення досудового слідства, який показав,
що 03.03.2006 року з 08 год. 30 хв. він
знаходився на шкільному подвір”ї і побачив, як на подвір”я під”їхав автомобіль
марки “Фольксваген-Гольф”, з якого вийшов незнайомий йому чоловік і який,
взявши ОСОБА_4 за куртку, посадив його в салон автомобіля. В цей час повз
автомобіль проходив ОСОБА_5, якого незнайомий чоловік також посадив в
автомобіль, після чого вони поїхали зі шкільного подвір”я.

т. 2 а.с. 47;

- перевіреними у судовому засіданні показаннями неповнолітнього свідка
ОСОБА_24, даними ним під час проведення досудового слідства, який показав, що
03.03.2006 року він був присутній при тому, як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розповідали
про те, що друзі ОСОБА_6. відвезли їх на галявину “Дуби”, де страшили із-за
того, що вони побили ОСОБА_6. Яким чином їх лякали і що там відбувалося йому не
відомо.

т. 2 а.с. 148;

- заявами ОСОБА_8 від 03.03.2006
року та 06.03.2006 року про те, що двоє невідомих осіб забрали її сина ОСОБА_4
та ОСОБА_5 з-під школи та вивезли автомобілем в ліс поблизу ройону Тустановичі,
де погрожували їм фізичною розправою, чим завдали сину психологічну травму.

т. 1 а.с. 2,5;

- довідкою Бориславської ЦМЛ від
07.03.2006 року про те, що лікарем урологом ОСОБА_4 визначено діагноз нічний
енурез після переляку. Інфекція сечових шляхів. Солевий діатез, оксалурія.

т. 1 а.с. 11;

- довідкою Бориславської ЦМЛ від
06.03.2006 року про те, що лікарем психіатром ОСОБА_4 визначено діагноз
ситуаційний невроз. Виражений антено-депресивний синдром. Нічний енурез з
частими ексцесами. Невроз нав”язливих рухів.

т. 1 а.с. 12;

- висновком комплексної судової
психологічно-психіатричної експертизи №340 від 12.04.2006 року, в якому
зазначено, що ОСОБА_4 до подій 03.03.2006 року хронічним психічним
захворюванням не страждав та не виявляв ознак недоумства чи будь-якого
хворобливого розладу психічної діяльності. Після подій 03.03.2006 року переніс
гостру реакцію на стрес, з наявністю вираженого астено-депресивного синдрому,
психогенно обумовленого нічного енурезу з подальшою трансформацією у затяжний
посттравматичний стресовий розлад. На даний час виявляє також ознаки
посттравматичного стресового розладу у формі помірно-вираженого депресивного
синдрому. Дані розлади психічної діяльності знаходяться в прямому
причинно-наслідковому зв»язку із психотравмою отриманою під час подій, які
відбувалися з ним 03.03.2006 року.

т. 1 а.с. 61-64;

- медичною картою №195 стаціанарного
хворого ОСОБА_4, в якій зазначено, що останній з 09.03.2006 року по 07.04.2006
року знаходився на стаціонарному лікуванні в Бориславській ЦМЛ.

т. 2 а.с. 13-24;

-
протоколом відтворення обстановки та обставин події від 04.09.2006 року,
в якому зазначено, що потерпілий ОСОБА_4 показав місце, куди 03.03.2006 року
його вивозили та лякали підсудні.

т. 2 а.с. 52;

-
протоколом відтворення обстановки та обставин події від 28.11.2006 року,
в якому зазначено, що потерпілий ОСОБА_5 показав місце, куди 03.03.2006 року
його вивозили та лякали підсудні.

т. 2 а.с. 141;

-
протоколом відтворення обстановки та обставин події від 28.11.2006 року,
в якому зазначено, що ОСОБА_6 показав місце, куди 03.03.2006 року ОСОБА_1,
ОСОБА_3 вивозили ОСОБА_4, ОСОБА_5 та проводили з ними бесіду.

т. 2 а.с. 142;

- протоколом відтворення обстановки та
обставин події від 14.09.2006 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 показав
місце, куди 03.03.2006 року він з
ОСОБА_3 вивозили ОСОБА_4, ОСОБА_5 та проводили з ними бесіду.

т. 2 а.с. 122;

-
протоколом відтворення обстановки та обставин події від 14.09.2006 року,
з якого вбачається, що ОСОБА_3 показав місце куди 03.03.2006 року він з ОСОБА_1
вивозили ОСОБА_4, ОСОБА_5 та проводили з ними бесіду.

т. 2 а.с. 123;

- висновком комісійної
судово-медичної психологічно-психіатричної експертизи №119 від 21.02.2007 року,
в якій зазначено, що враховуючи заключення судово-психіатричної-психологічної
експертизи №340 про прямий причинно-наслідковий зв”язок розладів психічної
діяльності із психотравмою, отриманою під час подій, які відбувалися з ОСОБА_4
03.03.2006 року, результати психіатричного обстеження на момент проведення
даної експертизи, комісія рахує, що у ОСОБА_4 внаслідок вказаної психотравми
мав місце тривалий розлад здоров”я, котрий слід трактувати, як тілесне
ушкодження середнього ступеня тяжкості.

т. 2 а.с. 189-191.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суд приходить до висновку про
повне доведення вини підсудних у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Дії підсудних ОСОБА_1., ОСОБА_3 в частині викрадення двох малолітніх осіб -
ОСОБА_4, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 2 ст.
146 КК України.

Дії підсудних ОСОБА_1., ОСОБА_3 в частині
погрози потерпілим ОСОБА_4,ОСОБА_5. вбивством, суд кваліфікує за ч. 1
ст. 129 КК України, оскільки в потерпілих були реальні підстави побоюватися
здійснення цієї погрози.

Дії підсудних ОСОБА_1., ОСОБА_3 в частині
заподіяння потерпілому ОСОБА_4 умисного середньої важкості тілесного
ушкодження, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 122 КК України, оскільки таке ушкодження
було вчинене з метою залякування потерпілого та примусу до певних дій.

Разом з тим, суд прийшов до висновку про необхідність виключення з
обвинувачення підсудним за ст. 146 ч. 2 КК України кваліфікуючої ознаки
незаконне позбавлення волі потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, так як в ході судового
слідства встановлено, що підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 викрали 03.03.2006 року малолітніх
потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5 з подвір”я школи №5 м. Борислава і утримували їх
близько 15 хв., що не є незаконним позбавленням волі.

При обранні виду і розміру покарання суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки вчиненого злочину та особу кожного з підсудніх, що вони
люди молодого віку, раніше не судимі, по місцю проживання характеризуються
позитивно, у підсудного ОСОБА_1. на
утриманні малолітня дочка, суд також враховує думку потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5
та їх законних представників ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7, які просить
підсудного ОСОБА_1. суворо не карати, а підсудного ОСОБА_3 карати суворо.

Обставини, які обтяжують покарання підсуднім відсутні.

Обставинами, які пом”якшують покарання підсудному ОСОБА_1. суд визнає щире
каяття підсудного ОСОБА_1. у вчинених ним злочинах та добровільне відшкодування
завданого збитку потерпілим.

Обставини, які пом”якшують покарання підсудному ОСОБА_3 відсутні.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що підсудному ОСОБА_1. слід обрати
покарання у виді позбавлення волі, застосувавши ст. 75 КК України, а щодо
підсудного ОСОБА_3, суд переконаний, що виправлення і перевиховання підсудного
ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції
від суспільства і покарання йому слід обрати пов”язане із позбавленням волі в
межах санкції статей КК України за якими кваліфіковано вчинені ним злочини.

При вирішенні цивільних позовів законних представників неповнолітніх
потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8 869
грн. 05 коп. матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди та в користь
ОСОБА_7 5000 грн. моральної шкоди, суд вважає, що вони підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 122 ч. 2,
146 ч. 2, 129 ч. 1 КК України і обрати йому покарання:

- за ст. 122 ч. 2 КК України - 3
роки позбавлення волі.

- за ст. 146 ч. 2 КК України - 2
роки позбавлення волі.

- за ст. 129 ч. 1 КК України - 4
місяці арешту.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 обрати у виді
позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 від відбування
покарання звільнити з випробуванням,
якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 1 рік не вчинить нового
злочину та виконає покладені на нього обов”язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 обов”язки: не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 122 ч. 2,
146 ч. 2, 129 ч. 1 КК України і обрати йому покарання:

- за ст. 122 ч. 2 КК України - 3
роки позбавлення волі.

- за ст. 146 ч. 2 КК України - 2
роки позбавлення волі.

- за ст. 129 ч. 1 КК України - 4
місяці арешту.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 обрати у виді
позбавлення волі строком на 3 роки, помістивши його на цей строк до
кримінально-виконавчої установи.

Початок відбуття засудженим ОСОБА_3 строку покарання рахувати з часу взяття
його під варту після вступу вироку в законну силу.

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд - до набрання вироком
законної сили засудженим ОСОБА_1., ОСОБА_3 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_8
869 грн. 05 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 15000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 15869 грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в користьОСОБА_7
5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Зняти арешт з майна та грошових сум, що належать підсудному ОСОБА_1, який
проживає АДРЕСА_1, накладений постановою Бориславського міського суду від
30.10.2007 року.

Речові докази: медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_4 та медичну карту
ОСОБА_4 повернути потерпілому ОСОБА_4, медичну карту амбулаторного хворого
ОСОБА_5 та медичну карту ОСОБА_5 повернути потерпіломуОСОБА_5.

На даний вирок протягом 15 діб може бути подана апеляція до апеляційного
суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя: