Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/2858/13-к
Провадження № 1-кп/270/165/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2013 року
місто Макіївка

Центрально-Міський районний суд міста
Макіївки Донецької області в складі:

головуючого
судді Мащенко С. В.

при секретарі
Мізерній О. В.

за участю

з боку сторони обвинувачення:

прокурора
Дядик Д. А.

потерпілих
ОСОБА_1

ОСОБА_4

з боку сторони захисту:

обвинуваченого
ОСОБА_2

захисника
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань № 9
приміщення суду в місті Макіївці
Донецької області кримінальне
провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

який народився в місті Макіївці
Донецької області,

є громадянином України, має неповну
середню освіту, неодружений, офіційно
не працевлаштований,

зареєстрований та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1,-

раніше судимого:

· 31 травня 2006 року
Центрально-Міським районним судом
міста Макіївки Донецької області за
скоєння злочинів, передбачених статтею
15 і частиною 3 статті 186 та частиною 3
статті 186, із застосуванням положень
статті 70 Кримінального кодексу
України, до 4 років 6 місяців
позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного
суду Донецької області від 15 серпня 2006
року вирок змінено та засуджений за
скоєння злочинів, передбачених статтею
15 і частиною 3 статті 186 та частиною 3
статті 186, із застосуванням положень
статей 69 і 70 Кримінального кодексу
України, до 2 років 6 місяців
позбавлення волі. Звільнився 22 березня
2008 року на підставі постанови
Микитівського районного суду міста
Горлівки Донецької області від 14
березня 2008 року умовно-достроково на 1
рік 1 місяць 26 днів;

· 19 квітня 2010 року
Центрально-Міським районним судом
міста Макіївки Донецької області за
скоєння злочину, передбаченого
частиною 2 статті 15 і частиною 2 статті
185 із застосуванням статей 75 і 76
Кримінального кодексу України, до 2
років позбавлення волі із звільненням
від відбування покарання з
випробуванням строком на 2 роки;

· 05 листопада 2010 року
Центрально-Міським районним судом
міста Макіївки Донецької області за
скоєння злочину, передбаченого
частиною 2 статті 185, із застосуванням
положень статті 71 Кримінального
кодексу України, до 3 років позбавлення
волі. Звільнився 04 грудня 2012 року на
підставі ухвали Червоногвардійського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 26 листопада 2012
року згідно до статті 81 Кримінального
кодексу України умовно-достроково на 11
місяців 09 днів;

у скоєнні правопорушень, передбачених
частиною 1 статті 125 та частиною 2 статті
185 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

22 січня 2013 року о 21 годині 30 хвилин
ОСОБА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходився
разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_1 за
адресою їхнього мешкання в квартирі
АДРЕСА_1, де на ґрунті раптово виниклих
неприязних стосунків влаштував з нею
сварку, в ході якої штовхнув ОСОБА_1
обома руками в груди, від чого та впала
на диван, а ОСОБА_2 уперся ліктями своїх
рук в область її грудей, схопив її за
горло та став міцно тримати, здавлюючи
його, чим спричинив ОСОБА_1 синці на
передній поверхні грудної клітини
ліворуч та праворуч, які відповідно до
висновку судово-медичної експертизи
відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

Крім того, 01 лютого 2013 року о 14 годин 00
хвилин, ОСОБА_4, знаходячись за адресою
свого мешкання в квартирі АДРЕСА_1, в
якій він проживає разом зі своєю
матір'ю ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_4, у
відсутність останніх по раптово
виниклому умислу вирішив вчинити
крадіжку належного сестрі ОСОБА_4
майна. Реалізуючи свій злочинний
умисел, спрямований на таємне
викрадання чужого майна, він,
переконавшись в тому, що в квартирі
нікого не має та за його діями ніхто не
спостерігає, умисно, таємно, повторно, з
корисливих мотивів, із зальної кімнати
цієї квартири викрав DVD програвач фірми
"LG", вартістю 210 гривень, який належить
ОСОБА_4 й, заволодівши викраденим, з
місця скоєння злочину зник,
розпорядившись ним на власний розсуд,
чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4
матеріальний збиток на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 винним себе визнав повністю й
пояснив, що дійсно за адресою: АДРЕСА_1, -
мешкає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 та
сестрою ОСОБА_4 Підтвердив, що 22 січня
2013 року о 21 годині 30 хвилин після
вживання алкогольних напоїв раптово
відчув до матері неприязнь та почав з
нею сваритись. В ході цієї сварки він
штовхнув матір обома руками в груди, а
після того як вона впала на диван,
уперся ліктями в область її грудей,
схопив за горло та став міцно тримати,
здавлюючи його. Зазначив, що не оспорює
той факт, що внаслідок цих дій завдав
матері синці на передній поверхні
грудної клітини ліворуч та праворуч.
Також пояснив, що 01 лютого 2013 року о 14
годин 00 хвилин, знаходився вдома один
та, потребуючи на гроші задля придбання
алкогольних напоїв, раптово вирішив
скористатись тим, що ані матері, ані
сестри немає вдома та викрасти DVD
програвач фірми "LG", який належав ОСОБА_4
Забравши цей програвач із зальної
кімнати їх квартири, він розпорядився
ним на власний розсуд, чим заподіяв
сестрі збиток на суму 210 гривень, з якою
повністю згоден.

Крім безсумнівного і добровільного
визнання у повному обсязі
обвинуваченим ОСОБА_2 своєї вини в
інкримінованих йому органом
досудового розслідування кримінальних
правопорушеннях (повідомленій
підозрі), погодженні із кваліфікацією
вчиненого та підтвердженням ним їх
фактичних обставин, його винуватість
також доведена всіма зібраними,
наданими судові та дослідженими у
судовому засіданні у повній
відповідності до вимог діючого
кримінального процесуального
кодифікованого закону України
доказами у їх сукупності.

Так допитана у судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_1 показала, що дійсно 22
січня 2013 року о 21 годині 30 хвилин вона
перебувала вдома за адресою: АДРЕСА_1, -
разом зі своїм сином - ОСОБА_2, який
знаходився в стані алкогольного
сп'яніння. Раптом той почав сваритися з
нею, а потім штовхнув обома руками в
груди, від чого вона впала на диван, а
син уперся ліктями своїх рук в область
її грудей, схопив за горло та став міцно
тримати, здавлюючи його. Внаслідок
таких його дій він завдав їй синці на
передній поверхні грудної клітини
ліворуч та праворуч, які
судово-медичним експертом віднесені до
легких тілесних ушкоджень.

Допитана у судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_4 показала, що вона є
сестрою обвинуваченого та вони разом
із матір'ю ОСОБА_1 мешкають у квартирі
АДРЕСА_1. В зальній кімнаті їх квартири
знаходився належний їй DVD програвач
фірми "LG", який ОСОБА_2, скориставшись
тим, що їх з матір'ю не було вдома, 01
лютого 2013 року приблизно о 14 годин 00
хвилин викрав та продав, чим завдав їй
збиток на суму 210 гривень.

Протоколом огляду від 02.02.2013 року,
складеним слідчим СВ
Центрально-Міського РВ Макіївського МУ
ГУМВС України в Донецькій області
Демидовою М. Я. у присутності понятих та
потерпілої ОСОБА_4 зафіксовано
обстановку и місце скоєння злочину
проти власності обвинуваченим ОСОБА_2

З Договору про надання фінансового
кредиту та застави майна до ломбардної
установи № 50668 від 01.02.2013 року,
укладеного між ОСОБА_2 та Повним
товариством «ІСТОК» ЛОМБАРД
Гребеннікова та компанія», вбачається,
що обвинувачений передав в заставу
майно у вигляді DVD фірми "LG", отримавши
за це 100,00 гривень, чим розпорядився
викраденим на власний розсуд.

Згідно Довідки фізичної особи -
підприємця ОСОБА_6 вартість
викраденого DVD програвача фірми "LG" на
час скоєння злочину складала 210,00
гривень.

Відповідно до висновку судово-медичної
експертизи № 68 від 29.01.2013 року, виявлені
у ОСОБА_1 крововиливи на передній
поверхні грудної клітини ліворуч та
праворуч утворились від впливу тупих
предметів, можливо у зазначений строк
та при натисканні руками на грудну
клітину, та відносяться до легких
тілесних ушкоджень.

Оцінюючи висновок експерта у
сукупності з іншими дослідженими у
судовому засіданні доказами, суд
визнає його вірним, мотивованим
достатньо переконливо та таким, що не
суперечить іншим доказам по справі.

Таким чином, суд вважає доведеним
скоєння обвинуваченим ОСОБА_2 22 січня
2013 року злочину проти здоров'я ОСОБА_1
та 01 лютого 2013 року - проти власності
ОСОБА_4

Отже, всебічно, повно, неупереджено й
безпосередньо з'ясувавши всі
обставини, встановлені під час
кримінального провадження,
перевіривши їх доказами, отриманими на
підставі змагальності сторін та
свободи у доведенні їх переконливості,
дослідженими в судовому засіданні у
їхні сукупності й оціненими з точки
зору належності, допустимості,
достовірності, достатності й
взаємозв'язку, суд приходить до
висновку про те, що вина ОСОБА_2
доведена повністю. Дії його
відповідають складу злочинів,
передбачених частиною 1 статті 125 та
частиною 2 статті 185 Кримінального
кодексу України, і правильно
кваліфіковані як умисне легке тілесне
ушкодження та таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), вчинена повторно, у
зв'язку із чим, обвинувачений підлягає
кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_2, суд
враховує ступінь тяжкості вчинених ним
діянь, данні про його особу, а також
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання останньому.

Так, визначаючи ступінь тяжкості
скоєних ОСОБА_2 злочинів, суд виходить з
класифікації злочинів, особливостей та
обставин їх скоєння, й приходить до
висновку, що обвинуваченим скоєно по
одному злочину невеликої та середньої
тяжкості.

Вивчаючи особу винного шляхом
з'ясування стану його здоров'я,
поведінки до скоєння злочину, складу
родини, а також матеріального стану,
судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент
скоєння ним інкримінованого йому
злочинного діяння раніш судимий,
судимість у встановленому законом
порядку не знята, не погашена та не
відбута; офіційно не працевлаштований;
не одружений; без утриманців; має
постійне місце мешкання, за яким
характеризується негативно; за місцями
відбування покарання у вигляді
позбавлення волі характеризується
задовільно; на обліку в
протитуберкульозному диспансері не
перебуває; знятий з диспансерного
обліку в психіатричній лікарні у
зв'язку із покращенням стану здоров'я;
знаходиться на обліку в наркологічному
диспансері з діагнозом: психічні та
поведінкові розлади внаслідок
поєднаного вживання наркотичних
засобів та інших психоактивних речовин
зі шкідливими наслідками, психічні і
поведінкові розлади внаслідок
вживання алкоголю, синдром залежності;
у скоєному щиро розкаявся.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66
Кримінального кодексу України суд
визнає обставинами, які пом'якшують
покарання ОСОБА_2, щире каяття.

В силу пункту 13 частини 1 статті 67
Кримінального кодексу України суд
визнає обставиною, яка обтяжує
покарання ОСОБА_2, вчинення злочину у
стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, призначаючи покарання, суд
враховує, що вироком
Центрально-Міського районного суду
міста Макіївки Донецької області від
05.11.2010 року, ОСОБА_2 засуджений за
скоєння злочину, передбаченого
частиною 2 статті 185, із застосуванням
положень статті 71 Кримінального
кодексу України, до покарання у виді
трьох років позбавлення волі й
звільнився 04.12.2012 року на підставі
ухвали Червоногвардійського районного
суду міста Макіївки Донецької області
від 26.11.2012 року згідно до статті 81
Кримінального кодексу України
умовно-достроково на 11 місяців 09 днів.

Приймаючи до уваги все вищевикладене,
суд вважає, що виправлення
обвинуваченого можливе лише в ізоляції
від суспільства та поміщення його на
певний строк до кримінально-виконавчої
установи закритого типу, а тому йому
необхідно призначити покарання в
межах, встановлених санкціями частини 1
статті 125 та частини 2 статті 185
Кримінального кодексу України, із
застосуванням положень частини 1 та 2
статті 70 Кримінального кодексу
України, у вигляді позбавлення волі на
певний строк, так як саме таке
покарання буде необхідним й достатнім
для його виправлення та попередження
скоєння нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_2 після постановлення
05.11.2010 року Центрально-Міським районним
судом міста Макіївки Донецької області
обвинувального вироку, яким його
засуджено за скоєння злочину,
передбаченого частиною 2 статті 185, із
застосуванням положень статті 71
Кримінального кодексу України, до
покарання у виді трьох років
позбавлення волі, але до повного
відбуття цього покарання, оскільки
04.12.2012 року був звільнений від його
відбуття умовно - достроково на 11
місяців 09 днів, вчинив нові кримінальні
правопорушення, тому відповідно до
приписів частини 1 та 4 статті 71
Кримінального кодексу України до
покарання, призначеного за цим вироком
слід частково приєднати не відбуту
частину покарання за попереднім
вироком суду.

Потерпіла ОСОБА_4 під час кримінального
провадження до початку судового
розгляду пред'явила цивільний позов до
обвинуваченого ОСОБА_2, в якому просила
стягнути з нього на її користь завдану
матеріальну шкоду в розмірі 210,00
гривень.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 позовні вимоги потерпілої
визнав повністю, зазначивши, що вважає
його обґрунтованими.

Повно та всебічно з'ясувавши всі
обставини справи стосовно цивільного
позову, на які сторони посилались як на
підставу своїх вимог та заперечень,
перевіривши їх доказами, що досліджені
у судовому засіданні й відповідають
вимогам закону про їх належність та
допустимість, а саме: вислухавши
пояснення позивача - потерпілої ОСОБА_4,
відповідача - обвинуваченого ОСОБА_2,
прокурора та захисника, дослідивши
письмові докази, з'ясувавши характер і
розмір шкоди, наявність причинного
зв'язку між нею та вчиненим, роль і
ступень участі обвинуваченого в її
заподіянні, а також відомості щодо
відсутності наявності відшкодування
шкоди до судового розгляду, - суд
вважає, що позовів слід задовольнити
повністю з наступних підстав.

Так, частина 5 статті 128 Кримінального
процесуального кодексу України
передбачає, що цивільний позов у
кримінальному провадженні
розглядається судом за правилами,
встановленими цим Кодексом. Якщо
процесуальні відносини, що виникли у
зв'язку з цивільним позовом, цим
Кодексом не врегульовані, до них
застосовуються норми Цивільного
процесуального кодексу України за
умови, що вони не суперечать засадам
кримінального судочинства.

Абзац 1 пункту 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989
року «Про практику застосування судами
України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна» (із
змінами та доповненнями) роз'яснює, що,
вирішуючи при постановленні вироку
питання про відшкодування
матеріальної шкоди, суд має керуватись
відповідними нормами цивільного,
трудового та іншого законодавства, які
регулюють майнову відповідальність за
шкоду, заподіяну громадянам,
підприємствам, установам,
організаціям, державі.

Згідно положень статті 1177 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
майну фізичної особи внаслідок
злочину, відшкодовується державою,
якщо не встановлено особу, яка вчинила
злочин, або якщо вона є
неплатоспроможною. При цьому умови та
порядок відшкодування майнової шкоди,
завданої майну фізичної особи, яка
потерпіла від злочину, встановлюються
законом.

Загальні підстави відповідальності за
завдану матеріальну шкоду визначені в
статтях 22 та 1166 Цивільного кодексу
України.

Так, в силу вимог частини 1, підпункту 1
частини 2 та частини 3 статті 22
Цивільного кодексу України особа, якій
завдано збитків в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі. При цьому під збитками ця
норма закону розуміє реальні збитки,
тобто втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу
України роз'яснює, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

В ході розгляду цього кримінального
провадження, судом достовірно
встановлено, що саме злочинними діями
обвинуваченого ОСОБА_2 потерпілій
ОСОБА_4 завдано шкоду крадіжкою її
майна.

Положення статті 1192 Цивільного кодексу
України передбачають можливість суду з
урахуванням обставин справи за вибором
потерпілого або зобов'язати винного
відшкодувати шкоду в натурі (передати
річ того же роду і такої ж якості,
полагодити пошкоджену річ тощо), або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Останні визначаються
відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Приймаючи до відома все викладене вище,
суд вважає за необхідне стягнути на
користь потерпілої ОСОБА_4 з
обвинуваченого ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 210,00
гривень.

В рамках цього кримінального
провадження речових доказів та
процесуальних витрат не має, заходи
забезпечення застосовані не були.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 56, 63, 65 - 67, 70, 71, частиною 1
статті 125 та частиною 2 статті 185
Кримінального кодексу України,
статтями 22, 1166, 1177 та 1192 Цивільного
кодексу України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989
року «Про практику застосування судами
України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна» (із
змінами та доповненнями), статтями 61, 62,
100, 118, 122, 128 - 129, 131, 132, 349, 368 - 371, 373 - 376, 392, 393,
395, 532 - 535 Кримінального процесуального
кодексу України, -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у пред'явленому
йому обвинувачені, передбаченому:

- частиною 1 статті 125 Кримінального
кодексу України, і призначити йому по
даній нормі закону покарання у вигляді
громадських робіт на строк 200 (двісті)
годин;

- частиною 2 статті 185 Кримінального
кодексу України, і призначити йому по
даній нормі закону покарання у вигляді
1 (одного) року позбавлення волі.

В силу приписів частини 1 статті 70
Кримінального кодексу України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
остаточно визначити до відбування
ОСОБА_2 покарання у виді 1 (одного) року
позбавлення волі.

На підставі частини 1 та 4 статті 71
Кримінального кодексу України ОСОБА_2
за сукупністю вироків до покарання,
призначеного за цим вироком, частково
приєднати не відбуту частину покарання
за вироком Центрально-Міського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 05.11.2010 року,
остаточно призначивши йому до
відбування покарання у виді 1 (одного)
року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2
обчислювати з моменту приведення
вироку до виконання та його затримання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 210,00 гривень (двісті десять
гривень 00 копійок).

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Копію цього судового рішення не
пізніше наступного дня після його
ухвалення надіслати учасникам
судового провадження, які не були
присутні в судовому засіданні при його
проголошенні.

Роз'яснити учасникам судового
провадження, що вони мають право
отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Центрально-Міський районний суд
міста Макіївки Донецької області
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано,
а у разі її подання - вирок, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
ухвалення рішення судом апеляційної
інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є
обов'язковим для осіб, які беруть
участь у кримінальному провадженні, а
також для усіх фізичних та юридичних
осіб, органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, їх
службових осіб, підлягає виконанню на
всій території України й звертається
до виконання не пізніш як через три дні
з дня набрання ним законної сили або
повернення матеріалів кримінального
провадження до суду першої інстанції
із суду апеляційної чи касаційної
інстанції або Верховного суду України.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом
комп'ютерного набору та підписано
суддею в нарадчій кімнаті в одному
примірнику.

Суддя:
С. В. Мащенко