АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/600/15 Справа № 705/7598/14-к Категорія: ч.1 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляціями прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.04.2015 р., яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майданецьке, Тальнівського району, Черкаської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за:

- ч.1 ст. 115 КК України - 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі;

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з дня його затримання - з 11 вересня 2013 року.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджений за те, що він 11 вересня 2013 року, приблизно о 18 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні кухні за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту зі своїм братом ОСОБА_10 , який виник на грунті особистих неприязних відносин та переріс у бійку, використовуючи ніж, який він узяв з кухонної тумбочки, та в ході обопільної боротьби умисно наніс ним ОСОБА_10 удар в ділянку лівої половини обличчя в проекції дуги нижньої щелепи, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді косого глибокого садна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, потім удар у ділянку основи четвертого пальця правої кисті по долонній поверхні, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді рани, розміром 1,2x0,2 см, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого, з метою заподіяння смерті, умисно наніс один удар вказаним ножем в область передньої поверхні грудної клітки зліва, чим спричинив ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани з ушкодженням правого передсердя та мідпередсердної перетинки, що в своєму перебігу ускладнилась внутрішньою та зовнішньою кровотечею: лівостороннім гемотораксом і гемоперикардом та геморагічним шоком, - яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечне для життя та внаслідок якого настала смерть ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Як вбачається із апеляції прокурора, останній не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.04.2015 р., скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через його м`якість, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України 8 років позбавлення волі.

В змінах до апеляції прокурор просить вирок змінити через порушення судом першої інстанції вимог ст.416 КПК України та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Як вбачається з апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 , останній заперечуючи свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України, вважає, що його дії необхідно перекваліфікувати та просить вирок відносно нього скасувати в зв`язку із неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог КПК України та неправильним застосуванням кримінального закону.

Мотивуючи наступним.

- дії обвинуваченого не вірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, оскільки як стверджує ОСОБА_8 , він захищався від реального суспільно-небезпечного посягання зі сторони померлого ОСОБА_11 . Так, ОСОБА_8 , відчуваючи ще більшу загрозу своєму життю, обвинувачений схопив ніж з кухонної тумбочки з метою відлякати потерпілого, без наміру нанесення удару, але розвертаючись з ножем у руці до ОСОБА_12 ніж потрапив у потрапив у долоню правої руки ОСОБА_13 , якою він хотів нанести черговий удар та від руки зрикошетив у грудну клітку потерпілого.

- судом 1 інстанції було порушено вимог ст.373 КПК України, висновки суду ґрунтуються на припущеннях сторони обвинувачення стосовно способу вчинення злочину.

- суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які свідчили на користь обвинуваченого.

Суд першої інстанції припустився ухилу на бік обвинувачення при оцінці доказів, будуючи вирок на емоціях і припущеннях, суд допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи всупереч ст. 62 Конституції України та п. 4 ст. 17 КПК України в частині, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченого - не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляцій.

Висновок суду про винність ОСОБА_8 в скоєному злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є не обґрунтованим і не вмотивованим, зроблений судом не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин і не підтверджений доказами, що були з`ясовані в ході судового розгляду, судом взагалі не звернуто уваги на те, що під час судового розгляду справи в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 змінював покази і тому, його покази є недопустимим доказом.

Недотримання Уманським міськрайонним судом вимог ст.416 КПК України є підставою скасування вироку відносно ОСОБА_8 , оскільки при винесенні вироку було погіршено становище обвинуваченого посилено покарання, зокрема вирок Катеринопільського районного суду відносно ОСОБА_8 від 17.06.2014 р. скасовано апеляційним судом за апеляцією обвинуваченого.

Крім того обвинувачений просить провести по справі судове слідство, дослідити докази:

- покази свідка ОСОБА_16 , які він давав в Катеринопільському районному суді і Уманському міськрайонному суді;

- покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

- висновки експертів №609 від 12.09.2013 р., СМЕ №391 від 01.11.2013 р. та №391/673 від 10.12.2013 р.

- допитати судмедекспертів.

Просить змінити запобіжний захід на інший, який не пов`язаний із ув`язненням.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав доповнення до своєї апеляції, в якому, окрім продубльованих доводів первинної апеляції, просить вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.04.2015 р. скасувати в зв`язку із неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог КПК України та неправильним застосуванням кримінального закону; перекваліфікувати його дії на необхідну оборону та ухвалити відповідне рішення.

Мотивуючи тим, що суд 1 інстанції не дотримався вимог ст.94 КПК України при дослідженні доказів, а саме на підтвердження невинуватості ОСОБА_8 відкинув: первинні покази свідка ОСОБА_16 , дані ним в Катеринопільському районному суді; покази матері ОСОБА_17 та батька ОСОБА_18 характеризуючі убитого ОСОБА_10 з негативної сторнои із зазначенням істотних обставин кримінального провадження; покази свідка ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_14 , а інші докази, які мають обвинувальних характер прийняв до оцінки.

А що стосується протоколу огляду місця події від 11.09.2013 р. та протоколу огляду трупа від 12.09.2013 р. та численних СМЕ, то все перечислене лише вказує про результат дій обвинуваченого, а не на спосіб вчинення злочину, кваліфікацію.

На апеляцію прокурора, обвинувачений ОСОБА_8 подав заперечення, в якому просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав змінену апеляцію, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали свою апеляцію, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а змінена апеляція прокурора підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду 1 інстанції про винуватість ОСОБА_8 у злочині, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом 1 інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом 1 інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 про неповноту, однобічність та необ`єктивність проведеного по ній досудового та судового слідства не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляції обвинуваченого про те, що він захищався від реального суспільно-небезпечного посягання зі сторони померлого ОСОБА_10 і не бажав смерті брата та необхідності перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України, як вбивство з необережності, та твердження про те, що в його діях мав місце самозахист і суд безпідставно визнав його винним у злочині передбаченого ч.1 ст.115 КК України - є безпідставними, оскільки протирічать матеріалам кримінального провадження та спростовуються доказами покладеними в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Ці заперечення звинувачення обвинуваченим були детально розглянуті судом 1 інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами.

Так, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, суд обгрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_17 , яка суду пояснили, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_19 та його брата - померлого ОСОБА_12 . Того дня ввечері вона була на другому поверсі в квартирі АДРЕСА_3 , в сусіда, який попросив випрати речі. Прибіг ОСОБА_20 та каже: «Пішли спасати ОСОБА_13 , бо він помирає, твій син помирає». ОСОБА_21 до квартири та побачила, що ОСОБА_13 лежить на підлозі, на спині, верхня половина тіла в кімнаті, нижня - ближче до виходу. Вона спочатку не побачила рани на грудях, та почала обробляти подертість на руці, а тоді ОСОБА_20 сказав, що в ОСОБА_13 рана на грудях. Вона підняла футболку та побачила посеред грудей поріз малесенький. ОСОБА_20 тоді був у збудженому стані, був сам не свій, зляканий і не знав, що робити, просив спасти брата. Також пояснила, що після повернення від батька, з яким прожив два роки, ОСОБА_13 , вернуся агресивний. З ОСОБА_20 в нього бували конфлікти і раніше через крадіжки грошей, бувало, що билися. ОСОБА_13 досить часто вживав алкоголь.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_17 , суд 1 інстанції не лише у вироку навів зміст цих показань, але й докладно обгрунтував, чому в основу вироку поклав саме ці показання, правильно зазначивши, що вони відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами.

Зокрема, ці показання узгоджуються з показаннями:

- свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив, що він у вересні 2013 року працював дільничним інспектором міліції Тальнівського РВ. Того дня він був на своїй дільниці. У вечірній час вже вертався до райвідділу, коли подзвонив ОСОБА_16 та повідомив, що ОСОБА_22 почав бити ОСОБА_20 , а той схопив ножа та вдарив ОСОБА_13 в груди. Спитав, чи живий ОСОБА_13 , та сказав ОСОБА_23 викликати швидку. Коли до райвідділу привезли ОСОБА_20 , то возив його на освідування. ОСОБА_24 вже після цього поїхав на місце події. ОСОБА_20 був, наче у не тверезому стані.

- свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що знає братів ОСОБА_25 , дружить з ними. Того дня він був із ОСОБА_26 . Вони деякий час погуляли, купували пиво, горілку. Він на протязі дня випив приблизно до 400-450 грам горілки, а ОСОБА_20 випив пляшку пива безалкогольного і чарку горілки. Коли були біля заводу, то ОСОБА_20 сказав, що в нього вдома є гроші. Вони пішли до ОСОБА_20 до дому по гроші. Коли прийшли до квартири і ОСОБА_20 побачив, що його грошей немає на місці, то почав у ОСОБА_13 , який лежав на дивані, п`яний спав, питати де гроші, вимагати повернути гроші. Вони почали сваритися, битися, ОСОБА_13 схопив ОСОБА_20 за горло, а ОСОБА_20 вдарив його в обличчя кулаком. ОСОБА_24 продовжували сваритися. Він їх розборонив. ОСОБА_20 знову почав шукати гроші та попросив його вийти з квартири. Він вийшов з квартири. Хто за ним зачинив двері не бачив. Вийшов з будинку на вулицю та сів на лавку, чекати коли ОСОБА_20 вийде. Чекав хвилин двадцять. Чув з вулиці, що у ОСОБА_25 знову почалась сварка через гроші, але до квартири більше не заходив, і чим закінчилася сварка особисто не бачив. Показав, що вийшовши з квартири, він прикрив двері та вийшов на вулицю. У під`їзді біля квартири ОСОБА_20 він не чекав, а вийшов на вулицю. Він не бачив, щоб ОСОБА_20 виходив з квартири, а ОСОБА_13 його силоміць затяг з під`їзду в середину квартири.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 11.09.2013 р., за адресою: АДРЕСА_1 , із фото таблицею до нього, в квартирі був виявлений труп ОСОБА_10 , який лежав на спині на підлозі та був розташований нижньою частиною тіла в міжкімнатному коридорі, а верхньою - в районі входу до житлової кімнати № 2; нижня частина футболки на ньому була піднята ближче до шиї. Під час огляду місця події були вилучені чотири кухонні ножі, зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом з пальців обох рук трупа ОСОБА_10 , мікрона кладення з долонь трупа, зроблена дактилокарта трупа (а.с. 65-88);

Згідно даних протоколу огляду трупа ОСОБА_10 від 12.09.2013 р. з фототаблицею до нього, зафіксовані видимі ушкодження на тілі (а.с. 89-93).

За висновками судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 391 від 01.11.2013 р.,

смерть ОСОБА_10 настала в наслідок проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженням правого передсердя та мідпередсердної перетинки, що в своєму перебігу ускладнилась внутрішньою та зовнішньою кровотечею: лівостороннім гемотораксом і гемоперикардом (накопиченням крові в плевральній порожнині та перикарді) та геморагічним шоком. Ці тілесні ушкодження утворились від дії колюче-ріжучого предмету, можливо 11.09.2013 приблизно о 18 год. 05 хв., і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя. На трупі при зовнішньому дослідженні також були виявлені такі тілесні ушкодження: косе глибоке садно в проекції дуги нижньої щелепи зліва, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, рана розміром 1,2x0,2 см в ділянці основи четвертого пальця правої кисті по долонній поверхні, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, - які утворились незадовго до настання смерті від дії гострих предметів; та синюшно-багряний синець та глибоке косо-горизонтальне садно в ділянці верхньої повіки правого ока, садно під червоною обвідкою нижньої губи поряд з кутом рота зліва, які відносяться до категоріх легких тілесних ушкоджень, і утворились незадовго до настання смерті від дії твердих тупих предметів. Інших тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_10 виявлено не було.

За висновками додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 391/673, в ділянку передньої поверхні грудної клітки зліва було нанесено не менш як одна травматична дія (удар) плоским колюче-ріжучим предметом; в ділянку лівої половини обличчя в проекції дуги нижньої щелепи зліва і в ділянку основи четвертого пальця правої кисті по долонній поверхні було нанесено не менш як по одній травматичній дії (удару) гострим предметом. У ділянку обличчя було нанесено не менш як два-три удари твердим тупим предметом (предметами).

Рана в ділянці основи четвертого пальця правої кисті по долонній поверхні може свідчити про можливу самооборону та опір ОСОБА_10 . Судово-медичних даних за активне або пасивне переміщення тіла ОСОБА_10 після заподіяння йому тілесних ушкоджень не має.

Можливість виникнення тілесних ушкоджень, що виявлені на тілі ОСОБА_10 при обставинах та в обстановці, вказаними ОСОБА_8 під час проведення за його участю слідчого експерименту 13.09ю2013 року малоймовірна (а.с. 102-104);

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд 1 інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України.

Таким чином, по справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що саме засуджений ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство, умисно протиправно заподів смерть ОСОБА_10 .

Виходячи з сукупності доказів, які отримали відповідну оцінку у вироку, суд обгрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України.

Доводи апеляції обвинуваченого про те, що він захищався від реального суспільно-небезпечного посягання зі сторони потерпілого не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що коли обвинувачений прийшов додому, то потерпілий в цей час спав і саме обвинувачений розпочав конфлікт з приводу викрадених у нього грошей. Під час конфлікту між потерпілим і обвинуваченим останній мав фактичну можливість уникнути продовження розпочавшоїся між ними бійки та вийти з приміщення квартири. Однак обвинувачений під час конфлікту, навпаки скористався ножем, яким наніс потерпілому (згідно висновку експерта) декілька ударів в різні частини тіла, що на думку колегії суддів не може свідчити про самооборону з боку обвинуваченого. При цьому колегія суддів враховує обстановку, в якій відбувався конфлікт, кількість ударів ножем, направленість даних ударів, довжину раньового каналу (10,5 см), загальну кількість тілесних ушкоджень як у потерпілого так і у обвинуваченого. Окрім того згідно висновку експерта (а.с.104), можливість виникнення тілесних ушкоджень, що виявлені на тілі потерпілого при обставинах та в обстановці, вказаними обвинуваченим під час проведення слідчого експерименту малоймовірна.

Посилання обвинуваченого на те, що суд 1 інстанції не дотримався вимог ст.94 КПК України при дослідженні доказів, а саме на підтвердження невинуватості ОСОБА_8 відкинув: первинні покази свідка ОСОБА_16 , дані ним в Катеринопільському районному суді; покази матері ОСОБА_17 та батька ОСОБА_18 характеризуючі убитого ОСОБА_10 з негативної сторнои із зазначенням істотних обставин кримінального провадження; покази свідка ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_14 , а інші докази, які мають обвинувальних характер прийняв до оцінки є безпідставними, оскільки суд вжив всіх заходів до перевірки всіх доказів по справі та дав цим доказам оцінку з урахуванням вимог ст.94 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дійшов вірного висновку про те, що показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_27 не можуть бути використані при ухваленні вироку, оскільки не містять фактичних даних, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи не встановлені об`єктивні дані, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні ним злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд 1 інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України. А тому посилання обвинуваченого на те, що суд першої інстанції припустився ухилу на бік обвинувачення при оцінці доказів, будуючи вирок на емоціях і припущеннях, суд допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи всупереч ст. 62 Конституції України та п. 4 ст. 17 КПК України в частині, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченого - не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляцій.

Разом з тим доводи зміненої апеляції прокурора та апеляція обвинуваченого в частині безпідставного посилення покарання обвинуваченому та порушення вимог ст.416 КПК України є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно вимог ст.416 КПК України, після скасування судом апеляційної інстанції вироку або ухвали про закриття кримінального провадження чи про застосування, відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.

При новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

При новому розгляді в суді першої інстанції питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру правова кваліфікація діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, як більш тяжкого допускається за умови, якщо на цій підставі було подано апеляційну скаргу прокурором чи потерпілим або його представником.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_8 не дотримався вищевказаних норм.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 26.08.2014 р. ухвалою апеляційного суду Черкаської області вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17.06.2014 р. відносно ОСОБА_8 , за апеляцією останнього, який просив перекваліфікувати його дії на необхідну оборону, було скасовано в зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України. Згідно даного вироку ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Так, за новим обвинувальним актом, 30.04.2015 р. Уманський міськрайонним суд Черкаської області ухвалив вирок відносно ОСОБА_8 та засудив його за ч.1 ст.115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, чим порушив вимоги ст.416 КПК України і в свою чергу посилив покарання ОСОБА_8 призначеного за вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17.06.2014 року.

У зв`язку з вищевикладеним та з урахуванням ст.416 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність пом`якшення покарання ОСОБА_8 .

Колегія суддів, що при призначенні ОСОБА_8 покарання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, достатньо врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, яких відноситься до категорії особливо тяжких, тяжкість наслідків від злочинів інша особа позбавлена життя, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Проте, колегія суддів вважає, що висновки суду про можливість виправлення ОСОБА_8 з призначенням йому покарання за ч.1 ст.115 КК України у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі є необґрунтованим, оскільки судом 1 інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не враховано вимоги ст.416 КПК України.

Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 достатнім є мінімальне основне покарання за ч.1 ст.115 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі, у зв`язку з чим змінена апеляція прокурора підлягає до задоволення, а апеляція обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення, вирок суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію прокурора зі змінами задовольнити. Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_28 задовольнити частково.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.04.2015 р., відносно ОСОБА_9 змінити.

ОСОБА_29 пом`якшити покарання за ч.1 ст.115 КК України з 7 років 6 місяців позбавлення волі до 7 років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_30 засудженим за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі.

В решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.04.2015 р., відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :