Справа № 11- 379, 2008 року
Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ст.ст.186 ч.2, 187 ч.2 КК України
Доповідач Матущак М.С.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

24
червня 2008 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді Шершуна В.В.,

суддів Матущака М.С., Задворного
О.Л.,

з участю прокурора Сарела В.П.,

захисників ОСОБА_5, ОСОБА_6,

потерпілої ОСОБА_4,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляціями прокурора, захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_2,
захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Хмельницького
міськрайонного суду від 07 квітня 2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Хмелівка Городоцького району Хмельницької
області, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, з неповною середньою освітою,
студент, неодружений, несудимий,

засуджений:

- за ч.
2 ст.186 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

- за
ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за
ч.2 ст.187 КК України з застосуванням ст.69 КК України на 4 роки 6 місяців
позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Знаходиться
на підписці про невиїзд.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Петрашівка Віньковецького району Хмельницької
області, мешканець АДРЕСА_2, громадянин України, з неповною середньою освітою,
студент, неодружений, несудимий,

засуджений:

- за ч.
2 ст.186 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

- за
ч.2 ст.187 КК України з застосуванням ст.69 КК України на 4 роки 6 місяців
позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Знаходиться
на підписці про невиїзд.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с. Петрашівка Віньковецького району, мешканець
АДРЕСА_3, громадянин України, з неповною середньою освітою, студент,
неодружений, несудимий,

засуджений
за ч. 2 ст.186 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

На
підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з
випробуванням і встановленням іспитового строку на 3 роки.

Відповідно
до ст.76 КК України на засудженого покладено обов'язки:

- не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

-
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи;

-
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Знаходиться
на підписці про невиїзд.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 1 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 500 грн. матеріальної шкоди та 1 200 грн.
на відшкодування моральної шкоди.

Питання
про речові докази вирішено відповідно до закону.

За
вироком суду вказаних осіб визнано винними у вчиненні наступних злочинів.

23
квітня 2007 року біля 21 год. 30 хв. неповнолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вчинили розбійний напад на ОСОБА_4,
в результаті чого спричинили їй середньої тяжкості тілесне ушкодження, що
спричинило тривалий розлад здоров'я. При цьому засуджені заволоділи майном
потерпілої на загальну суму 943 грн.: жіночою сумочкою, мобільним телефоном,
грошовими коштами в сумі 500 грн. та іншим майном і її документами.

08
травня 2007 року біля 19 год.30 хв. неповнолітній ОСОБА_1 за попередньою змовою
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись
на старому кладовищі у м. Хмельницькому по вул. Кам'янецькій, відкрито
заволоділи майном потерпілої ОСОБА_7 на загальну суму 2152 грн: мобільним
телефоном, грошовими коштами в сумі 40 грн. та іншим майном.

24
травня 2007 року біля 13 год. неповнолітній ОСОБА_1, знаходячись біля
спорткомплексу „Олімп” по вул. Чорновола в м. Хмельницькому, відкрито викрав у
малолітнього ОСОБА_8 мобільний телефон та інше майно, а всього на суму 413 грн.

25
травня 2007 року біля 09 год. 20 хв. неповнолітній ОСОБА_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, біля буд. АДРЕСА_4 відкрито викрав у ОСОБА_9 золотий
кулон вартістю 1 000 грн.

Того ж
дня, біля 09 год. 50 хв. біля „Філармонії” що по вул. Кам'янецькій у м.
Хмельницькому він відкрито викрав у ОСОБА_10 золотий ланцюжок вартістю 1 600
грн.

24
травня 2007 року біля 23 год.30 хв. неповнолітній ОСОБА_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, біля скверу по вул. Кам'янецькій - Сковороди у
м.Хмельницькому, вчинив спробу відкрито заволодіти мобільним телефоном
потерпілої ОСОБА_11, але внаслідок опору потерпілої не довів свій намір до
кінця з причин, що не залежали від його волі.

В
апеляції прокурор просить скасувати вирок суду у зв'язку з м'якістю
призначеного покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2і постановити новий вирок, за яким
призначити їм покарання за сукупністю злочинів у виді 7 років позбавлення волі.
Посилається на те, що суд необґрунтовано застосував ст.69 КК України, оскільки
не врахував, що вони неодноразово вчиняли корисливі злочини, в тому числі й
тяжкі, в повному обсязі не відшкодували заподіяну шкоду.

Захисник
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 в апеляції просить перекваліфікувати його дії з ч.2
ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України. Посилається на те, що ОСОБА_2 не
заподіював тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4, а отже в його діях відсутній
склад розбійного нападу. Крім того, сама потерпіла заперечила, що нападники
вивертали їй руки. Також захисник уважає необхідним виключити з обвинувачення
ОСОБА_2 епізод пограбування ОСОБА_7 за недоведеністю його вини у вчиненні цього
злочину. На підставі наведеного просить обрати засудженому покарання, не
пов'язане з позбавленням чи обмеженням волі.

Захисник
ОСОБА_6 в апеляції просить скасувати вирок суду та постановити новий вирок, за
яким ОСОБА_1 визнати винним за ч.2 ст.186 КК України та призначити йому
покарання, не пов'язане з позбавленням волі. Вказує, що судом не доведена його
участь у замаху на пограбування ОСОБА_11, тілесних ушкоджень ОСОБА_4 він не
наносив, тому його дії за цим епізодом слід кваліфікувати як грабіж, а не
розбій. Також указує, що судом неправильно вирішено позов ОСОБА_7, бо він був
заявлений до всіх засуджених, а лише ОСОБА_1 відшкодував їй матеріальну шкоду,
що судом не враховано. Захисник поряд з наведеним вбачає ряд порушень
кримінально-процесуального законодавства при постановленні вироку, зокрема
звертає увагу на порушення ст.ст.324, 334 КПК України, зокрема щодо
формулювання обвинувачення, аналізу та оцінки доказів у справі.

Вирок
щодо засудженого ОСОБА_3 не оскаржувався.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які підтримали свої апеляції, виступ прокурора,
який просив скасувати вирок суду, засудженого ОСОБА_3 про залишення вироку суду
без зміни, потерпілу ОСОБА_4 про пом'якшення покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів
уважає, що вони не підлягають задоволенню.

Висновки
суду про доведеність винності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочинних
дій, за викладених у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам справи,
підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Незважаючи
на часткове визнання засудженими своєї вини за епізодом розбійного нападу на
ОСОБА_4, їх вина підтверджується показаннями самої потерпілої про те, що 23
квітня 2007 у вечірній час біля обласної дитячої лікарні до неї підбіг один з
підсудних та почав виривати сумку, в якій знаходились гроші, мобільний телефон
та інші речі. Вона не відпускала сумку, тоді підбіг другий підсудний і вони
удвох (ОСОБА_1 та ОСОБА_2) виривали сумку до тих пір, поки не відірвалась її
ручка. Після нападу вона відчула біль у лівій руці, у зв'язку з чим стаціонарно
лікувалась з приводу закритого перелому плечової кістки.

Об'єктивно
винуватість засуджених у розбійному нападі підтверджується висновком
судово-медичної експертизи від 14.06.2007 року, згідно якого ОСОБА_4 спричинено
тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді крововиливу м'яких тканин
лівого плечового поясу, закритого перелому бугристості лівої плечової кістки,
що могли утворитись при вивертанні руки в плечовому суглобі.

Дані
докази підтверджують той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 саме унаслідок спільних,
узгоджених дій вчинили напад, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров'я
потерпілої ОСОБА_4 з метою заволодіння її майном, та спростовують посилання
захисників в апеляції про те, що в діях засуджених відсутні ознаки розбою.

ОСОБА_2
на досудовому слідстві у своїх показаннях за епізодом пограбування ОСОБА_7
указував, що домовившись когось пограбувати, він, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 чекали
жертву. Він же залишився на чатах, таким чином ставши співучасником злочину.
Після пограбування вони разом продали відібраний у потерпілої мобільний телефон
за 300 грн., які порівну розділили між собою.

Його
показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 про придбання в них
вказаного мобільного телефона за 300 грн., протоколом ставки віч-на-віч між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3., де останній підтвердив розподіл ролей при вчиненні
грабежу.

Тому
колегія суддів уважає безпідставними доводи в апеляції захисника ОСОБА_5 про
непричетність ОСОБА_2 до цього злочину.

Незважаючи
на заперечення ОСОБА_1 вини у замаху на пограбування ОСОБА_11, вона
підтверджується показаннями потерпілої про те, що 24 травня 2007 року, дійшовши
до кінця парку, вона відчула, що незнайомець, підійшовши ззаду, затулив їй рота
та схопив її мобільний телефон. Однак вона телефон не відпускала, почала
кричати та чинити опір. Крім того, поряд проходив незнайомий чоловік, через що
грабіжник утік.

Сам
засуджений ОСОБА_1 на досудовому слідстві у своїх поясненнях визнавав, що
вчинив замах на пограбування.

Аналогічні
їм пояснення давав на досудовому слідстві і засуджений ОСОБА_2, які покладені в
основу вироку. Він хоч і не був співучасником цього злочину, але знаходився
неподалік від місця його вчинення. При цьому ОСОБА_1 зразу ж після цих подій
повідомив, що не зміг вирвати в потерпілої телефон, бо вона кричала, а також
поряд проходив якийсь чоловік.

Наведене
спростовує посилання захисника ОСОБА_6 в апеляції на невинуватість ОСОБА_1 у цьому
злочині.

Судом
першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону при постановленні вироку, зокрема, щодо формулювання обвинувачення,
аналізу та оцінки доказів у справі, про що йдеться в апеляції захисника ОСОБА_6

Місцевий
суд, оцінюючи наведені докази в їх сукупності, дав їм правильну юридичну
кваліфікацію. Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ч.2 ст.187
на ч.2 ст.186 КК України, про що ставиться питання в апеляціях захисників,
немає.

Таким
чином колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляцій захисників.

Покарання засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призначено у відповідності з
вимогами ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про
особи винних, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, при цьому до
найтяжчого із вчинених ними злочинів застосовано ст.69 КК України. Призначене
за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі є справедливим,
необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, у
зв'язку з чим доводи в апеляції прокурора про його м'якість та доводи в
апеляції захисників засуджених про надмірну його суворість є необґрунтованими.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Вирок
Хмельницького міськрайонного суду від 07 квітня 2008 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляції прокурора, захисників ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 - без задоволення.

Головуючий-суддя
/підпис/

Судді
/підписи/

З
оригіналом згідно: суддя апеляційного суду
М.С.Матущак