Справа № 369/3543/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/88/14 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 01.04.2014

УХВАЛА
Іменем України
01 квітня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого, захисника засудженого адвоката ОСОБА_10 , захисника засудженого адвоката ОСОБА_9 , на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2013 року,-
в с т а н о в и л а:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2013 року, ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 26.12.2010 року, близько 14 години знаходячись по АДРЕСА_1 , діючи із прямим умислом направленим на вбивство ОСОБА_11 , наніс останньому декілька ударів ножем у життєво-важливі органи, завдавши тим самим останньому тяжкого тілесного ушкодження.
Відповідно до вироку ОСОБА_8 не виконав усіх дій, які він вважав необхідними для реалізації свого умислу, направленого на вбивство ОСОБА_11 з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені свідками злочину.
Цей вирок оскаржений прокурором, засудженим та його захисниками. У апеляціях засудженого та його захисника - адвоката ОСОБА_10 порушене питання про перекваліфікацію дій засудженого із ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ст.123 КК України, яка передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне у стані сильного душевного хвилювання.
Допитаний у ході судового слідства, яке проводилось судом апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_8 дав показання про обставини вчинення злочину та про обставини його спілкування із громадянами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 безпосередньо перед вчиненням злочину.
Із цих показань вбачається, що безпосередньо перед вчиненням злочину зазначені особи глузували із ОСОБА_8 , ображали його, погрожували фізичною розправою, висловлювались на його адресу нецензурною лайкою.
Ці обставини, а також те, що ОСОБА_12 незадовго до цих подій незаконно заволодів його телефоном, а також із урахуванням соціального статусу та роду діяльності ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які ніде не працювали, вживали наркотичні засоби і вели антигромадський спосіб життя, визвали у нього лють внаслідок чого він почав наносити наявним у нього ножем удари указаним громадянам. Через деякий час він побачив, що завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_11 внаслідок чого останньому викликали «швидку допомогу», побув нетривалий час на місці події після чого залишив це місце.
Зазначені показання засудженого у поєднанні із іншими матеріалами справи серед яких: попередні показання засудженого на досудовому і судовому слідстві, показання потерпілих і свідків, дають підстави стверджувати, що у момент вчинення інкримінованих йому дій ОСОБА_8 міг перебувати у такому стані, який значно знижував можливість засудженого усвідомлювати свої дії і керувати ними, тобто міг перебувати у стані фізіологічного афекту.
Для вирішення питань про те, чи перебував засуджений під час вчиненні інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту необхідні спеціальні знання у області медицини, у зв`язку із чим колегія суддів, за згодою усіх учасників судового розгляду, вважає за необхідне призначити судово-психіатричну експертизу.
Відповідно до матеріалів справи, у цій справі проводилась судово-психіатрична експертиза (а.с. 115, т.1). Проте питання про перебування засудженого у стані фізіологічного афекту перед експертами не ставилось. У зв`язку із цим колегія суддів вважає за необхідне призначити у цій справі додаткову судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити тій же самій експертній установі.
Окрім питання, зазначеного вище, інших питань, які б необхідно було поставити на вирішення експертизи, від учасників судового розгляду не надійшло.
Керуючись ст.ст. 75, 76, 312 КПК України 1960 року, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Призначити у справі додаткову судово-психіатричну експертизу проведення якої доручити експертам КЗ КОР «ОПНМО», попередивши експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України.
На вирішення експертизи поставити наступне запитання:
- Чи перебував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час вчинення інкримінованого йому злочину у стані фізіологічного афекту.
У розпорядження експертів надати кримінальну справу № 369/3543/13-к (провадження № 11/780/88/14) про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України

СУДДІ: ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5