Справа № 534/1868/14-к
№ 1-кп/534/17/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілихОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні а залі суду в місті Комсомольську кримінальну справу (провадження №0000218) за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого на ВАТ «Полтавський ГЗК», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, -

в с т а н о в и в :
23 березня 2014 року близько 02 год. 00 хв. знаходячись на паркувальному майданчику, розташованому в районі будинку №73 по вул.Добровольського в м.Комсомольську Полтавської області, ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, умисно вчинив хуліганські дії.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, та прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_8 безпричинно, за допомогою бетонної урни, пошкодив автомобіль марки «Daewoo Nexia», державний номерний знак - НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , та автомобіль марки «Volkswagen Amarok», державний номерний знак - НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 .

Вчинення хуліганські дії ОСОБА_8 припинив тоді коли потерпілий ОСОБА_7 підійшов до місця вчинення злочину та зробив йому зауваження.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 було завдано майнової шкоди в розмірі 10248,68 грн., а потерпілому ОСОБА_7 в розмірі 12390,16 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе не визнав повністю та показав, що він знаходився поблизу будинку №73 по вул.Добровольського в м.Комсомольську. Коли ОСОБА_8 проходив повз паркувального майданчику, до нього звернувся раніше невідомий чоловік та запитав, що він наробив та сказав зупинитися і дочекатися міліції. ОСОБА_8 його не послухав, сів в автомобіль брата марки «Лада-Калина» синього кольору та поїхав геть.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим себе винним, винуватість ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 підтвердив, що зазвичай залишає свій автомобіль на паркувальному майданчику поблизу будинку №73 по вулиці Добровольського. Вночі він почув сигнал брелка автосигналізації і виглянув у вікно на першому поверсі та побачив, що між автомобілями рухається якась людина. Через півтори хвилини ОСОБА_10 вийшов на вулицю і наблизившись побачив як раніше йому невідомий ОСОБА_8 скинув бетонну урну із задньої частини автомобіля «Daewoo Nexia». Потерпілий запитав, що той робить і отримав відповідь «Мені так треба». ОСОБА_8 нічого розбірливого не пояснював, від нього було чутно запах алкоголю і на зовнішній погляд виглядав як особа, що перебуває у в стані сп`яніння. ОСОБА_10 викликав міліцію і запропонував ОСОБА_8 дочекатися її, але через декілька хвилин під`їхав автомобіля «Лада-Калина» синього кольору. ОСОБА_8 сів до автомобіля та поїхав. Коли приїхали працівники міліції, ОСОБА_10 повідомив яка машина увезла обвинуваченого. Коли працівники міліції були на місці події, автомобіль «Лада-Калина» повернувся в якому була особа, що представилася братом обвинуваченого.

Під час впізнання, проведеного в ході досудового розслідування, потерпілий ОСОБА_10 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, що пошкодила автомобілі (а.с.144).

Потерпілий ОСОБА_6 показав в судовому засіданні, що вночі працівники міліції повідомили йому, що його машину було пошкоджено. Коли він підійшов до машини, виявив на ній пошкодження. Зі слів потерпілого ОСОБА_10 йому стало відомо, що згодом до них під`їхав автомобіль «Лада-Калина» синього кольору, в який знаходився брат обвинуваченого. Наступного дня в приміщенні міліції ОСОБА_8 визнав, що вчинив згаданий злочин та пообіцяв відшкодувати завдану шкоду, а згодом від цього відмовився.

В ході огляду місця події від 23.03.2014 року у дворі будинку АДРЕСА_3 виявлено автомобіль марки «Daewoo Nexia», державний номерний знак - НОМЕР_1 , з явними пошкодженнями (а.с.87). Пошкодження на цьому транспортному засобі також виявлено в ході додаткового огляду від 24.03.2014 року (а.с.116).

Відповідно до висновку експертного автотоватознавчого дослідження №57-14 вартість майнової шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_6 пошкодженням його автомобіля марки «Daewoo Nexia» становить 10248,68 грн. (а.с.35).

Під час огляду від 24.03.2014 року на автомобілі марки «Volkswagen Amarok», державний номерний знак - НОМЕР_2 , було виявлено пошкодження (а.с.109).

Відповідно до висновку експертного автотоватознавчого дослідження №108-14 вартість майнової шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_7 пошкодженням його автомобіля марки «Volkswagen Amarok», державний номерний знак - НОМЕР_2 , становить 12390,16 грн. (а.с.125).

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочину проти громадського порядку та моралі. Його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.296 КК України, так як він вчинив умисні дії, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, які супроводжувалися особливою зухвалістю.

Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до вчинення злочину, так як вони повністю спростовуються послідовними та докладними показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який фактично застав обвинуваченого ОСОБА_8 за вчиненням цього злочину, а пізніше упізнав його під час проведення впізнання. Сам ОСОБА_8 визнав ту обставину, що в час вчинення злочину він знаходився на місці події і що його відтіля забрав брат на автомобілі «Лада-Калина». Також обвинувачений підтвердив, що потерпілий пропонував йому дочекатися працівників міліції, але він його не послухав. Наведене вище узгоджується також із показаннями потерпілого ОСОБА_6 , в яких він стверджував, що ОСОБА_8 визнав свою провину у пошкодженні автомобілів і погоджувався відшкодувати завдану шкоду, але згодом відмовився, заявивши, що найняв адвоката.

З огляду на викладене, суд розцінює показання ОСОБА_8 в частині невизнання своєї вини лише як обраний спосіб захисту.

Також не заслуговують на увагу твердження захисника ОСОБА_5 , який під час судових дебатів наполягав на тому, що органами досудового розслідування були допущенні порушення кримінально-процесуального закону щодо недотримання строків розслідування. При перевірці реєстру матеріалів досудового розслідування будь-яких порушень не виявлено, а посилання адвоката на зворотне, суд вважає голослівними та такими, що належними доказами не підтверджуються.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 раніше не засуджувався, має постійне місце роботи та проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.152-156).

Обставин, які б пом`якшують чи обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При визначенні міри покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує всі обставини справи, дані, що характеризують обвинуваченого, відсутність у нього каяття, і вважає, що для досягнення мети виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді арешту в межах санкції ч.1 ст.296 КК України.

Підстав для призначення мінімального покарання, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення з нього відшкодування майнової шкоди завданої злочином в розмірі 10248 грн. 68 коп., моральної шкоди в розмірі 10000 грн. та витрат на оплату експертного дослідження в розмірі 300 грн. (а.с.33).

Свої вимоги мотивує тим, що майнову і моральну шкоду йому завдано в результаті пошкодженням його автомобіля.

Обвинувачений ОСОБА_8 проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на непричетності до вчинення згаданого злочину.

Дослідивши надані сторонами докази та враховуючи, що вина ОСОБА_8 у вчиненні згаданого злочину встановлена цим вироком, суд вважає, що вимоги потерпілого ОСОБА_6 щодо відшкодування завданої майнової шкоди та витрат на експертне дослідження підтверджено належними доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Факт заподіяння моральної шкоди на думку суду є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком злочинних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_8 .

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину та ступень його вини, характер і глибину завданих потерпілому страждань, пов`язаних із пошкодженням його майна. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан обвинуваченого та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди за рахунок наявного у нього майна, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди, має становити 3000 грн.

Потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до п.«в» ст.1 Законом України «Про амністію у 2014 році» від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, якщо на день набрання чинності цим Законом вони мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 може бути звільнений від призначеного судом покарання у зв`язку із актом амністії, але лише за його згодою, як цього вимагає ст.9 згаданого Закону.
Відповідно до вимог ст.9 Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативи прокурора, органу або установи виконання покарання, а також за ініціативою обвинуваченого чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Враховуючи, що захисник та обвинувачений наполягали на постановленні виправдувального вироку і згоди на застосування амністії не надали, суд не має права застосувати до ОСОБА_8 акт амністії з власності ініціативи та звільнити його від призначеного покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 обрати у вигляді тримання під вартою, затримавши його негайно у залі суду.

Строк відбуття покарання відраховувати з 26 лютого 2015 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 відшкодування майнової шкоди в розмірі 10248,68 грн., витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 300 грн., та відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з проголошення вироку.

Учасники судового розгляду справи мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя ОСОБА_1