УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» серпня 2007
р.

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області
в складі:

головуючого -
Коваленка Є.П. суддів- Крукевича М. Н.,
Римар Т.М. за участю прокурора
Гузіка И.М. адвоката ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Тернополі кримінальну справу за апеляціями прокурора Заліщицького
району, засудженого ОСОБА_2, захисника ОСОБА_1,
представника потерпілого ОСОБА_3 на вирок Заліщицького
районного суду від 27 червня 2007 року,
яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

уродженця
м. Вишньовка Цілиноградської
області, республіка Казахстан,
мешканця

АДРЕСА_1, з середньою-спеціальною освітою, одруженого,
на утриманні має 'неповнолітніх дітей,
не працюючого, громадянина
України, раніше судимого Заліщицьким
районним судом: 30 грудня 1998 року за
ст. ст. 81 ч.3,
46-1 КК України (1960р.) на 3 роки позбавлення волі;

20
серпня 2003 року за ст. ст.
185 ч.3, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі; 23
квітня 2004 року за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі. Постановою Гусятинського районного суду від 11 вересня 2006
року ОСОБА_2 звільнено умовно-достроково на невідбутий строк покарання - 11
місяців 29 Днів, -

Справа
№11-228 Головуючий
у 1 інстанції -Яковець М. В.

Категорія ст. 289 ч.2 КК України Доповідач - Крукевич М. Н.

засуджено
за ст. 289 ч.2
КК України і з застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення
волі.

На
підставі ст. 71 ч.4 КК України за сукупністю вирків до
призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком
Заліщицького районного суду від 23 квітня 2004-року у вигляді 6 місяців
позбавлення волі і остаточно визначено ОСОБА_4 - 3(три) роки
позбавлення волі.

За
вироком ОСОБА_2 визнано винним і засуджено за те, що він 15 березня 2007 року, приблизно о 1 год., перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, з метою
незаконного заволодіння транспортним засобом,
підійшов до автомобіля марки ВАЗ-21013 держномерний знак НОМЕР_1, що належить потерпілому ОСОБА_5 і перебував
по дорученню в користуванні ОСОБА_3, який знаходився біля господарства останнього, на АДРЕСА_2. Після чого, шляхом вільного доступу, через не замкнені двері проник всередину даного
автомобіля, виштовхав його на
вулицю, де механічним способом з'єднавши
дроти замка запалювання, запустив двигун
та незаконно заволодівши вказаним автомобілем,
поїхав в м. Коломию, Івано-Франківської області.

В
апеляціях: прокурор Заліщицького району просить вирок стосовно ОСОБА_2
скасувати за м'ягкістю призначеного покарання та постановити новий вирок, призначивши йому за ч.2 ст.
289, ч.4 ст. 71
КК України - 5 років 6 місяців позбавлення волі, посилаючись на те, що покарання йому визначено із застосуванням ст. 69
КК України безпідставно, без урахування
його особи, що злочин він вчинив в стані
алкогольного сп'яніння, під час відбуття
покарання за раніше вчинений злочин;

-засуджений
ОСОБА_2, його захисник - адвокат ОСОБА_1,
представник потерпілого ОСОБА_3 просять вирок скасувати за відсутністю в його діях
складу злочину за який його засуджено,
оскільки вважають, що він взяв
автомобіль з мовчазної згоди ОСОБА_3, тому незаконного заволодіння не було.
Зізнавальні показання у незаконному заволодінні автомашиною, ОСОБА_2. давав під психологічним тиском
працівників міліції, з порушенням його
права на захи ст.

В
доповненнях до апеляції захисник ОСОБА_1 посилається також на те, що вирок підлягає скасуванню з тих
підстав, що він постановлений 26.06.2007
року, тоді як фактично судові дебати і
видалення в нарадчу кімнату судді було 27.06.2007 року.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_1,
а також прокурора,
які підтримали апеляції,
розглянувши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають з
наступних мотивів.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і
підтверджений розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами, зокрема показаннями самого
засудженого ОСОБА_2 під час досудового та судового слідства, в яких він не заперечував той факт, що дійсно він 15 березня 2007 року, вночі, взяв автомашину, якою користується ОСОБА_3 без його
відому, шляхом виштовхання автомашини з
господарства на вулицю і з'єднання дротів запалення, запустив двигун та поїхав в м. Коломия до сина. Там він заклав даний
автомобіль своєму знайомому, позичивши в
нього 200 доларів США.

Цей факт
підтверджується також показаннями ОСОБА_3, який неодноразово під час досудового і судового слідства
ствердив, що дозволу на користування
його автомобілем ОСОБА_2 він ніколи не давав і вважав, що автомашину він взяв незаконно.

Наявність
у ОСОБА_2 родинних стосунків з ОСОБА_3,
а також домовленості про те, що
він його відвезе до сина в якийсь день,
не давало йому підстав для незаконного заволодіння автомашиною і в
послідуючому її фактично реалізувати.

З
показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що дійсно він був очевидцем того, як ОСОБА_2. 15 березня 2007 року приблизно о
23 год. 30 хв.
штовхав автомашину на дорозі, сів в неї
не запускаючи двигуна, покотився до
низу.

Також
його винність стверджується протоколом відтворення обстановки та обставин
події, з якого слідує, що ОСОБА_2. в деталях розказав і показав яким
чином він незаконно заволодів транспортним засобом ОСОБА_3

Кваліфікація
дій засудженого ОСОБА_2 за ст. 289 ч.2
КК України є вірною та відповідає викладеним у вироку висновкамл апеляційних
підстав для скасування вироку та закриття кримінальної справи за відсутністю в
діях ОСОБА_2 складу інкримінованого злочину,
колегія суддів не вбачає.

Твердження
засудженого, захисника, представника потерпілого в апеляціях про
те, що ОСОБА_2. не мав наміру незаконно
заволодіти автомашиною є необгрунтованими і спростовуються вищенаведеними
доказами, способом заволодіння: нікому
не повідомив, що бере автомашину, виштовхав її на дорогу, щоб не привернути увагу господаря шумом
двигуна, вирвав дроти із замка
запалювання і з'єднавши їх запустив двигун,
автомобіль не повернув його власнику,
а фактично реалізував, виручені
гроші витратив на свої потреби. Повернутий автомобіль ОСОБА_3 лише після
того, як рідні ОСОБА_2 повернули гроші
особі, яка придбала його у нього.

Посилання
захисника в апеляції на те, що під час
досудового слідства було порушено право на захист ОСОБА_2 є
безпідставними, оскільки йому
неодноразово роз'яснювалось право мати захисника, але він кожного разу відмовлявся від нього і
брав захист своїх інтересів на себе.

Також є
необгрунтованими твердження захисника,
що до ОСОБА_2 під час досудового слідства застосовувався психологічний
тиск зі сторони працівників міліції ,
так як будь-яких даних у справі про це немає, вони є не конкретними, неаргументованими, висловлені у загальній формі і не
відповідають дійсності, оскільки він із
заявами не звертався, не акцентував на
цьому увагу.

Що
стосується доводів захисника в доповненнях до апеляції про неврахування судом
при винесенні вироку, дебатів сторін і
останнього слова підсудного, які
відбулися 27 червня 2007 року, так як
вироки видані засудженому і йому датовані 26 червням 2007 року, то вони являються необгрунтованими, оскільки з вироку, протоколу судового засідання вбачається, що вирок був проголошений 27 червня 2007
року, після проведення дебатів, останнього слова і видалення' в нарадчу
кімнату, що є свідченням допущеної
помилки при роздрукуванні копій вироку.

Призначаючи
покарання ОСОБА_2, суд у відповідності
до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, його особу, а також обставини, що дають право для застосування ст. 69
КК України , а саме: на утриманні має двох неповнолітніх дітей, хвору матір,
сам являється хворим, потерпілим
від ЧАЕС, злочином шкоди не
заподіяно, потерпілий просив суворо його
не карати. Тому колегія суддів вважає,
що підстав для скасування вироку за м'ягкістю, як це ставиться питання в апеляції прокурора
немає, а призначене покарання є
справедливим і достатнім для його виправлення.

Ні
підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
прокурора Заліщицького району,
засудженого ОСОБА_2, адвоката
ОСОБА_1, представника потерпілого ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Вирок
Заліщицького районного суду від 27 червня 2007 року відносно ОСОБА_2 залишити
без змін.