ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№ 1кп/0202/49/2014
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000146 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, працюючої, раніше не судимої, проживаючої по АДРЕСА_1 , в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 172 ч.1, 172 ч.2, 366 ч.1 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_5 , будучи фізичною особою підприємцем, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця АДРЕСА_2 , наділеною правом найму працівників, а також обов`язком щодо забезпечення зазначеним працівникам належних та безпечних умов праці, оплати праці та забезпечення інших соціальних гарантій, грубо порушила законодавство про працю при наступних обставинах.
ОСОБА_5 діючи умисно, в порушення вимог Кодексу законів про працю України, з червня 2012 року по 12.08.2013 року, прийняла на роботу неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без проходження останнім медичного огляду, та допустила його до виконання роботи автомийником на орендованій нею автомийці, яка розташована по АДРЕСА_3 , за графіком роботи п`ять робочих днів у тиждень з середи по неділю з 08 до 20 години щоденно, без перерви на обід, без укладення з ним в письмовій формі передбаченого законом трудового договору з наступною реєстрацією у державній службі зайнятості, та в продовж 5 робочих днів, не оформила та не вела трудову книжку останнього, і не надала щорічну відпустку повної тривалості до настання шестимісячного терміну безперервної роботи на підприємстві, що обмежило охоронювані законом основні трудові права неповнолітнього ОСОБА_6 , передбачені ч. 2 ст. 2 Кодексу законів про працю України, зокрема право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу у фізичної особи, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, у випадках хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, і є грубим порушенням законодавства про працю, а саме: п. 5 ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України, в якій зазначено, що дотримання письмової форми обов`язково при укладанні трудового договору з неповнолітнім; ст. 24-1 КЗпП України, в якій зазначено, що фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допуску працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання; ч. 2 ст. 48 КЗпП України, в якій зазначено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють у фізичної особи понад п`ять днів; ч. 1 ст. 51 КЗпП України, в якій зазначено, що для працівників віком від 16 до 18 років встановлена скорочена тривалість робочого часу - 36 годин на тиждень; ч. 1 ст. 66 КЗпП України, в якій зазначено, що працівникам надається перерва для відпочинку і харчування тривалістю не більше двох годин; ст. 191 КЗпП України, в якій зазначено, що усі особи молодше вісімнадцяти років приймаються на роботу лише після попереднього медичного огляду і в подальшому, до досягнення 21 року, щороку підлягають обов`язковому медичному оглядові; ст. 192 КЗпП України, в якій зазначено, що забороняється залучати працівників молодше вісімнадцяти років до нічних, надурочних робіт і робіт у вихідні дні; ч. 1 ст. 192 КЗпП України, в якій зазначено, що для робітників віком до вісімнадцяти років норми виробітку встановлюються виходячи з норм виробітку для дорослих робітників пропорційно скороченому робочому часу для осіб, що не досягли вісімнадцяти років; ст. 195 КЗпП України, в якій зазначено, що щорічні відпустки працівникам віком до вісімнадцяти років надаються у зручний для них час. Щорічні відпустки працівникам віком до вісімнадцяти років повної тривалості у перший рік роботи надаються за їх заявою до настання шестимісячного терміну безперервної роботи на даному підприємстві, в установі, організації.
Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно, в порушення вимог Кодексу законів про працю України, у жовтні 2012 року прийняла на роботу ОСОБА_7 , а 12 листопада прийняла на роботу ОСОБА_8 , допустила їх до виконання роботи автомийниками на орендованій нею автомийці, яка розташована по АДРЕСА_3 , за графіком роботи з понеділка по п`ятницю з 08 годин до 20 годин, без перерви на обід, без укладення з ними в письмовій формі передбаченого законом трудового договору з наступною реєстрацією у державній службі зайнятості, та в продовж 5 робочих днів, не оформила та не вела трудові книжки останніх, що обмежило охоронювані законом основні трудові права ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , передбачені ч. 2 ст. 2 Кодексу законів про працю України, зокрема право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу у фізичної особи, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, у випадках хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, і є грубим порушенням законодавства про працю, а саме: п. 6 ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України, в якій зазначено, що дотримання письмової форми обов`язково при укладанні трудового договору з фізичною особою; ст. 24-1 КЗпП України, в якій зазначено, що фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допуску працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання; ч. 2 ст. 48 КЗпП України, в якій зазначено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють у фізичної особи понад п`ять днів; ч. 1 ст. 50 КЗпП України, в якій зазначено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень; ч. 1 ст. 66 КЗпП України, в якій зазначено, що працівникам надається перерва для відпочинку і харчування тривалістю не більше двох годин.
Крім того, на ОСОБА_5 , як фізичну особу-підприємця був покладений обов`язок щоквартально, протягом 40 діб після закінчення кварталу здавати в Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міністерства доходів у Дніпропетровській області податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, а також обов`язок щомісячно здавати в управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Будучи службовою особою, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи свої повноваження, в період часу з червня 2012 року по грудень 2013 року знаходячись в невстановленому місці, при невстановлених обставинах, під час здійснення щоквартальної звітності в Державній податковій інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міністерства доходів у Дніпропетровській області, а саме при: складанні та поданні звітів за другий квартал 2012 року 19.07.2012 року, за третій квартал 2012 року 02.11.2012 року, за четвертий квартал 2012 року 04.02.2013 року, за перший квартал 2013 року 13.05.2013 року, за другий квартал 2013 року 16.07.2013 року та за перший квартал 2013 року 13.05.2013 року через електронну систему ГУ Міністерства доходів у Дніпропетровській області з використанням електронно-цифрового підпису, складала офіційні документи - електронні форми « 1ДФ» податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку і звітності, де вказала завідомо неправдиві відомості про дійсну кількість працівників, які працюють у неї, та дійсні суми одержаного доходу, які через електронну систему надала, в Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міністерства доходів у Дніпропетровській області, тобто здійснила видачу завідомо неправдивих офіційних документів.
Крім того, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи свої повноваження, під час здійснення щомісячної звітності в управлінні Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська, в період з липня 2012 року по жовтень 2013 року, а саме: при складанні та поданні звітів за червень 2012 року 19.07.2012 року, за липень 2012 року 21.08.2012 року, за серпень 2012 року 17.09.2012 року, за вересень 2012 року 18.10.2012 року власноручно складала звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, де вказала завідомо неправдиві відомості про дійсну кількість працівників, які працюють у неї, відомості про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам, та посвідчувала складені офіційні документи власним підписом і особистою печаткою фізичної-особи підприємця, і надавала їх на обробку в управління Пенсійного фонду України у АДРЕСА_4 , тим самим здійснювала видачу завідомо неправдивих офіційних документів, а також, в невстановленому місці, при невстановлених обставинах, під час здійснення щомісячної звітності в управлінні Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська, в період з листопада 2012 року по листопад 2013 року, а саме при складанні та поданні звітів за жовтень 2012 року 15.11.2012 року, за листопад 2012 року 05.12.2012 року, за грудень 2012 року 11.01.2013 року, за січень 2013 року 19.02.2013 року, за лютий 2013 року 13.03.2013 року, за березень 2013 року 05.04.2013 року, за квітень 2013 року 14.05.2013 року, за травень 2013 року 10.06.2013 року, за червень 2013 року 16.07.2013 року, за липень 2013 року 16.08.2013 року, за серпень 2013 року 14.09.2013 року, за вересень 2013 року 11.10.2013 року та за жовтень 2013 року 12.11.2013 року через електронну систему управління Пенсійного фонду України з використанням електронно-цифрового підпису, складала офіційні документи - звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, де вказала завідомо неправдиві відомості про дійсну кількість працівників, які працюють у неї, відомості про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам, які через електронну систему надала, тобто видала в управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Дніпропетровська завідомо неправдиві документи.
Внаслідок дій ОСОБА_5 обов`язкові платежі та податки на усіх працівників, які фактично працювали на підприємстві ФОП ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не сплачувалися, чим були порушені їх основні трудові права на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, у випадках хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття.

ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю, суду пояснила, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставин, з порушенням законодавства про працю, вона прийняла на роботу до орендованої нею автомийки, розташованої по АДРЕСА_3 , неповнолітнього ОСОБА_6 , а також повнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , при цьому не уклала з ними трудові договори та не зареєструвала в державній службі зайнятості, не оформила та вела їх трудові книжки, страхові внески за загальнообов`язковим державним страхуванням за вказаних працівників не вносила, чим безперечно порушила їх трудові права. При подачі в електронному вигляді, в Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міністерства доходів у Дніпропетровській області податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, а також в управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вказала неправдиві відомості про дійсну кількість найманих працівників, нарахування заробітної плати застрахованим особам. У вчиненому щиро покаялась. Потерпілі не мають до неї будь-яких претензій.

Про винність обвинуваченої, суд робить висновок виходячи з наступних доказів: копій документів, які засвідчують, що ОСОБА_5 зареєстрована як фізична особа підприємець та проводила відповідну діяльність (а.п.13-19); копій електронних звітів 1-ДФ в податкову інспекцію, копій звітів до пенсійного фонду про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, в яких відсутні відповідні дані про потерпілих, які фактично знаходились в трудових відносинах з обвинуваченої (а.п.20-132)

Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, в зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам по справі та ніким не заперечуються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 :
- в грубому порушенні законодавства про працю, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України;
- в грубому порушенні законодавства про працю, вчиненому щодо повнолітнього, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172 КК України;
- в службовому підробленні, тобто складанні і видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка свою вину визнала повністю, щиро покаялась у скоєному, характеризується позитивно, раніше не судима, що суд відносить до пом`якшуючих її покарання обставин. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні покарання у вигляді штрафу в доход держави, але не в максимальному розмірі передбаченому санкціями статей, із застосуванням ч.2 ст. 69 КК України, без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки підприємницька діяльність є єдиним джерелом доходу обвинуваченої.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 172 ч.1, 172 ч.2, 366 ч.1 КК України та призначити їй покарання:
- за ч.1 ст.172 КК України у вигляді штрафу в доход держави в розмірі п`ятсот десять гривень;
- за ч.2 ст.172 КК України у вигляді штрафу в доход держави в розмірі вісімсот п`ятдесят гривень;
- за ч.1 ст.366 КК України у вигляді штрафу в доход держави в розмірі одна тисяча двадцять гривень, із застосуванням ч.2 ст. 69 КК України, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді штрафу в доход держави в розмірі одна тисяча двадцять гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту скасувати.

На вирок може бути подана апеляція в судову палату по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1