Справа №1-177/07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Ковель 24
липня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді - Луньової
Т.М. з участю секретаря - Абрамчук І.Ю.
прокурора - Мазурик О.Й.
захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2
потерпілого - ОСОБА_3 підсудного - ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, розлученого, непрацюючого,
раніше не судимого, - у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.
121 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4
органами досудового слідства обвинувачуться у тому, що він в групі з невстановленою слідством
особою 10 травня 2005 року біля 04.00 години в м. Ковелі Волинської області, на території подвір*я будинку №20 по
вул. Театральній, на грунті неприязних відносин, усвідомлюючи,
що своїми діями завдають особливо сильних страждань і нестерпного
фізичного болю, умисно нанесли ОСОБА_5
множинні удари ногами та руками по різним частинам тіла, заподіявшиОСОБА_5 тілесні ушкоджєення у
вигляді закритої черепно-мозкової травми з двобічною субдуральною гематомою і
набряком головного мозку, рани правої
скронево-тім*яної ділянки, крововиливів
під м*які покриви голови на всьому протязі,
множинних саден і синців голови і обличчя, закритого перелому правої ліктьової кістки в
середній третині, множинних саден і
синців тулуба і кінцівок, які за
ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5помер у
Ковельській ЦРЛ.

У
судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 заявив клопотання про направлення справи
на додаткове розслідування із мотивів неповноти та неправильності досудового
слідства, оскільки недоліки попереднього
слідства не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 та захисники підсудного ОСОБА_1 і
ОСОБА_6 заявили про підставність
заявленого потерпілим ОСОБА_7 клопотання,
щодо направлення даної справи на додаткове розслідування з мотивів
неповноти та неправильності досудового слідства і не заперечують проти його
задоволення. Адвокат підсудного ОСОБА_1 заявив клопотання про зміну міри
запобіжного заходу підсудному ОСОБА_4 з тримання під вартою на підписку про
невиїзд з постійного місця проживання і зазначене клопотання підтримали
захисник підсудного ОСОБА_6 та підсудний
ОСОБА_4

Прокурор
як стосовно направлення даної справи на додаткове розслідування, так і зміни запобіжного заходу підсудному
заперечив, вважає, що є всі підстави для
винесення обвинувального вироку
і відсутні підстави
для зміни міри

2

запобіжного
заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд з постійного місця
проживання.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, щодо підставності заявленого потерпілим
клопотання, приходить до висновку, що клопотання підставне і підлягає
задоволенню, оскільки в ході досудового
слідства було допущено неповноту та неправильність попереднього слідства, яка не може бути усунена в судовому
засіданні.

Так, відповідно до вимог ст. 22
КПК України прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов*язані вжити всіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного і
об*єктивного дослідження обставин справи,
виявити як ті обставини, що
викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого.

Як
встановлено в судовому засіданні і стверджується матеріалами справи ці вимоги
закону органами досудового слідства не були виконані належним чином.

З
вищезазначених підстав постановою Ковельського міськрайонного суду від 14
квітня 2006 року дана справа була направлена Ковельському міжрайонному
прокурору для проведення додаткового розслідування.

Ухвалою
колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області від 27 червня 2006 року постанову Ковельського міськрайонного суду від
14 квітня 2006 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін з доповненнями, зазначеними у мотивувальній частині ухвали.

Зокрема, зазначені вище постанова Ковельського міськрайонного
суду та ухвала колегії суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області містили вказівки на необхідність
з*ясування мотивів злочину, обставин
заподіяння потерпіломуОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень. Вказувалось на необхідність
встановлення належності виявлених на місці події недопалків цигарок та слідів
взуття нападникам на потерпілого шляхом проведення додаткових слідчих дій, допиту свідків, проведення відповідних експертиз.
Встановити, чи не належать вони ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_9

В ухвалі
колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Волинської області від 16 березня 2007 року,
якою вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11
грудня 2006 року щодо ОСОБА_4 було скасовано,
а справу направлено Ковельському міжрайонному прокурору для проведення
додаткового розслідування, як підставою
скасування вироку суду зазначалось недотримання вимог ч.7 ст. 374 КПК України органами досудового
слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному
розгляді справи. Вказувалось на невиконання вказівок ухвали колегії суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду щодо необхідності
встановлення всіх учасників злочину,
мотивів та причин, з яких ОСОБА_5був
жорстоко побитий. Не виконана вказівка апеляційного суду щодо проведення
судово-біологічної та дактилоскопічної експертизи пальців рук на знайденому на
місці події недопалку цигарки, не
проведено судово-технічної експертизи для вияснення можливості залишення на
місці події злочинцем відбитку сліду взуття,
тощо.

В
судовому засіданні встановлено, що
органами досудового слідства не було дотримано вимог ч.7 ст. 374 КПК України, яка передбачає обов'язковість вказівок
суду, який розглядав справу в
апеляційному порядку для органів досудового слідства при додатковому
розслідуванні.

Так, органами досудового слідства проігноровано
вказівку суду, який розглядав справу в
апеляційній інстанції щодо необхідності встановлення всіх учасників злочину.

Зокрема, органами досудового слідства не дано оцінки
тому, що в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 ствердив факт неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_5 у зв'язку з
невиконанням останнім боргових зобов'язань перед свідком. У той же час,
з показань свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вбачається, що останні бачили

з

ОСОБА_8 та ОСОБА_4 близько 4 год. 10 травня 2005
року на сходах в бар *Вегас* та тієї ж ночі у самому приміщенні бару. При цьому
під час інциденту , що мав місце між
свідком ОСОБА_10 та підсудним ОСОБА_4, ,
останній на сходах до бару був не сам,
а в компаніїОСОБА_8, та ще одного
молодого чоловіка, зовнішність якого
описали свідки. Крім цього, з показань
свідків вбачається, що під час
досудового слідства їм були пред'явлені особи для впізнання і свідки впізнали
серед осіб, пред'явлених для впізнання
не лише ОСОБА_4, як особу, з якою в свідка ОСОБА_10 виник конфлікт, а й ОСОБА_8,
а також третю особу, яка була на
час конфлікту разом з ОСОБА_4. Разом з тим,
матеріали кримінальної справи не містять ряду зазначених вище протоколів
пред*влення для впізнання, а органами
досудового слідства не усунуто протиріч в показаннях зазначених свідків та
свідківОСОБА_8, ОСОБА_12 шляхом
проведення очних ставок, тощо.

Органами
досудового слідства не було вжито заходів для перевірки показань свідків
ОСОБА_8 і ОСОБА_9, щодо місця їх перебування на час побиття
ОСОБА_5, а також свідкаОСОБА_8, щодо місця перебування підсудного ОСОБА_4 на
час вчинення злочину, а окремі письмові
пояснення за невідомих обставин зникли з матеріалів кримінальної справи
(зокрема пояснення ОСОБА_13).

Органами
досудового слідства не з'ясовано обставини,
які спонукали свідків ОСОБА_8 і
ОСОБА_9 залишити
постійне місце проживання одразу після побиття ОСОБА_5,
залишились нез'ясованими причини які спонукали зазначених
свідків скривати своє місце перебування. Не усунуті протиріччя в показаннях
свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_14 , не вияснено обставин, за яких ОСОБА_8 опинився у лікувальних
закладах м. Києва, зокрема жоден з опитаних в судовому засіданні
свідків не помітив зниження слуху в ОСОБА_8
напередодні його від'їзду на лікування,
з показань самого свідка, також
не вбачається, що останній мав проблеми
у спілкуванні у зв*зку з зниженням слуху,
зокрема в ніч на 9 травня 2007 року свідок почув, як ОСОБА_5насміхався над ним, після чого між ними теж тривала суперечка. В
той же час свідок ОСОБА_14 у своїх показаннях наполягала на тому, що не могла спілкуватись з ОСОБА_8, оскільки у останнього була втрата слуху на 70
відсотків, у зв'язку з чим він і виїхав
на лікування.

Органами
досудового слідства не надано оцінку показанням свідків, щодо відносин, які існували на час вчинення злочину між
підсудним, ОСОБА_8. і ОСОБА_9,
а також не усунуто протиріччя в показаннях свідка ОСОБА_9 і потерпілого
ОСОБА_3, щодо взаємовідносин свідка та
ОСОБА_5 Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3
показав, що зі слів колишньої дівчини
сина йому стала відомою та обставина, що
його син та ОСОБА_9
неодноразово бували в одних компаніях.

Як під
час досудового слідства, так і в
судовому засіданні свідок ОСОБА_15 наголошувала на тому, що як працівник музичної школи могла б
впізнати голоси осіб, які чула в ніч з 9
на 10 травня 2007 року на місці злочину,
разом з тим, зазначена обставина
органами досудового слідства не була взята до уваги.

Ігноруючи
вказівки суду, органи досудового
слідства не вияснили приналежності недопалків цигарок та слідів взуття, не досліджувалась версія про можливість
залишення їх нападниками на потерпілого,
не встановлено, чи не належать
вони ОСОБА_4, ОСОБА_8,
ОСОБА_9

Так, ні в ОСОБА_16, ні в
ОСОБА_9 не
вилучалось взуття з метою проведення судово-трасологічної експертизи, а взуття підсудного ОСОБА_4 було вилучене
лише по спливу двох років після порушення кримінальної справи. Допитані під час
досудового слідства свідкі ОСОБА_10 ОСОБА_17,
ОСОБА_18 вказували на індивідуальні ознаки людей, які знаходились з ОСОБА_4 у ніч з 09 на 10
травня 2007 року біля бару «Вегас» та разом з ОСОБА_4. під час побиття ОСОБА_5
Однак

4

предмети
одягу, за якими свідки могли б впізнати
зазначену особу в зазначених вище осіб не вилучались і відповідна оцінка
показам зазначених свідків не була дана. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи №4-172/05 і
№4-171/05 ще 20 травня 2005 року заступник голови Ковельського міськрайонного
суду Волинської області ОСОБА_19 розглянула подання ст.
слідчого СВ Ковельського МРВ УМВС ОСОБА_20 про проведення обшуку в
житлі, господарських та підсобних
приміщеннях ОСОБА_4 і ОСОБА_8 і
задоволила зазначені подання. Разом з тим,
у матеріалах кримінальної справи відсутні як подання про проведення
обшуків, так і постанови суду про
обшук, а також протоколи обшуку.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 не зміг дати показів, як щодо наслідків проведення обшуків, так і щодо осіб, які виконували зазначені постанови суду.

Матеріали
кримінальної справи містять висновки дактилоскопічних експертиз , щодо належності відбитку пальця руки, виявленого при огляді місця події на
недопалку цигарки на якому є сліди рідини бурого кольору із зображенням
відбитка пальця руки ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 Разом з тим,
зазначені експертизи проведені з порушенням вимог гл.18 КПК України.

Так, відповідно
ст. 196 КПК України при необхідності проведення експертизи слідчий
складає мотивовану постанову, в
якій, крім даних, зазначених у статті 130 КПК України вказує
підстави для проведення експертизи,
прізвище експерта або назву установи,
експертам якої доручається провести експертизу, питання,
з яких експерт повинен дати висновок,
об*єкти, які мають бути
досліджені, а також перелічує
матеріали, що пред*являються експертові
для ознайомлення.

Постанови ст.
слідчого СВ Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_21
про призначення дактилоскопічної експертизи від 17 травня 2005 року (а.с. 185,
191), від 10 червня 2007 року (а.с. 198),
від 04 липня 2005 року а.с. 204),
від 08 липня 2007 року (а.с. 210) містять назву установи, експертам якої доручається провести
експертизу - «експертам НДЕКЦ при Ковельському МРВ».

Разом з
тим, зазначені вище експертизи
проводились експертом ГЗЕКЗР Старовижівського РВ к-ном міліції ОСОБА_22 , що суперечить вимогам ч.2 ст. 196 КПК України.

У всіх
висновках дактилоскопічних експертиз ( експертизи від 22 травня 2005 року, від 11 червня 2005 року, від 10 липня 2005 року, від 10 листопада 2005 року) в якості
порівняльного матеріалу представлені дактилокарти. Згідно висновку експерта від
22 травня 2005 року №157 якість пальців рук на дактилокартах задовільна, але у зв*язку з тим, що на дактилокартах ОСОБА_4і ОСОБА_8 другі
фаланги відобразились не повністю, то
визнати їх придатними для порівняльного дослідження неможливо.

У
відповідності до вимог ст. 199 КПК
України у разі потреби слідчий має право внести постанову про вилучення або
відібрання зразків почерку та інших зразків,
необхідних для експертного дослідження. Про відібрання зразків
складається протокол. Зразки зберігаються за правилами зберігання речових
доказів.

Зазначені
вимоги закону органами досудового слідства були проігноровані. Зокрема, на аркушах 129, 130 кримінальної справи
міститься постанова про відібрання зразків для експертного дослідження
відбитків пальців рук і долоней громадянина ОСОБА_4 і протокол про відібрання
зразків для дактилоскопічного дослідження від 22 жовтня 2005 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 відібрано зразки відбитків
пальців рук і долоней на чисті аркуші паперу,
на яких зазначено дані особи у якої відбираються зразки та підпис даної
особи. Разом з тим, як вбачається з
постанови про призначення дактилоскопічної експертизи від 22 жовтня 2005 року і
відповідного висновку експерта від 10 листопада 2005 року зазначені вище зразки
в розпорядження експерта не направлялись і в матеріалах справи зазначені
зразки, всупереч вимог ст.
199 КПК України відсутні.

Відносно відобрання
зразків для експертного
дослідження відбитків пальців рук і долоней громадян ОСОБА_16 і ОСОБА_9
інформація в

5

матеріалах
справи відсутня, як відсутні в
матеріалах справи і самі зразки, тож за
таких обставин, враховуючи висновок
експерта від 22 травня 2005 року №157,
залишається не з*ясованим питанням,
що ж саме в якості порівняльного матеріалу досліджував експерт .

Незважаючи
на вказівки суду, який розглядав справу
в апеляційній інстанції щодо необхідності встановлення всіх учасників
злочину, як постанови про призначення
експертиз, так і висновки експертів
носять формальний характер. Зокрема жодна з постанов про призначення експертиз
не містить вимог, а висновки експертів
даних, щодо перевірки належності
виявлених слідів пальців рук по автоматизованій дактилоскопічно
ідентифікаційній системі. Органами досудового слідства при призначенні
експертизи проігноровано вимоги ст. 203, 75 КПК України.

Вищевказана
неповнота досудового слідства, яка не
усунена в ході досудового слідства,
порушення норм КПК України допущені в ході розслідування не можуть бути
усунуті в ході судового розгляду,
оскільки необхідно провести оперативно розшукові та поцесуальні заходи з
приводу зазначеного вище та встановлення осіб,
які причетні до скоєння злочину,
а тому справа про обвинувачення ОСОБА_4 підлягає направленню для
проведення додаткового розслідування.

Оскільки
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи на волі може скритися від
слідства і суду, а також перешкодити
встановленню істини у кримінальній справі,
суд приходить до висновку, що
клопотання адвоката підсудного ОСОБА_1,
щодо зміни підсудному міри запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

На
підставі наведеного, керуючись ст.
22, 274, 281, ч.7 ст. 374 КПК України, суд -

постановив:

Кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.
121 КК України направити Ковельському міжрайонному прокурору для
проведення додаткового розслідування.

Міру
запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 залишити попередню - тримання під вартою.

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд протягом семи діб з дня її винесення.