УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
березня 2007 року
колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого -
Безверхого О.М.,

суддів -
Олійника В.Б., Моїсеєнко Т.М.,

з участю прокурора -
Ворфоломеєвої Н.П.,

захисника -
ОСОБА_1,

засудженого -
ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми
кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на вирок
Зарічного районного суду м. Суми, від 11
грудня 2006 року,
яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народившийся
та мешкаючийАДРЕСА_1, раніше
не судимий,

засуджений: за ст. 186
ч. 1 КК
України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ст. 185 ч. З КК України
до покарання у виді позбавлення волі на строк З роки. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України,ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття
визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, народившийся та
мешкаючий вАДРЕСА_2, раніше
судимий:

1) 27.02.2000 р. за ст. ст. 144 ч. 2; 46 - 1 КК України, до 2 років
позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на строк 1 рік 6 місяців та
сплатою штрафу в сумі 680
грн.;

2) 10.07.2001 р. за ст. ст. 185 ч. 2; 15-185 ч. 2; 71 КК України, до 2 років позбавлення
волі;

3) 14.10.2005 р. за ст. 342 ч. 2 КК України, до З
місяців 28 днів
арешту,

засуджений за
ст. 185 ч. З КК
України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
народившийся та мешкаючийАДРЕСА_3,
раніше не судимий,

Справа № 11-174

Категорія -
185 ч. З КК України

Головуючий у
першій інстанції - Собина
О.І.

Доповідач - Олійник В.Б.

2

засуджений за ст.
186 ч. 2 КК
України до покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням ст. 69 КК України, на
строк 2 роки.

Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 531
грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_5, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 засуджені за вчинення слідуючого.

31 травня 2005 року, близько 16 години, ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на території парку ім.
І.М. Кожедуба, що по
вул. Кірова в м. Суми, зустріли раніше їм незнайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ОСОБА_2,
застосовуючи насильство, відносно ОСОБА_6, яке не є небезпечним для її життя та
здоров'я, шляхом нанесення їй ударів кулаком в голову та обличчя, відкрито,
шляхом зривання, відкрито викрав належні ОСОБА_6 сумку з штучної шкіри,
вартістю 26 грн., в
якій знаходились гаманець, вартістю 5
грн., з грошима в сумі 50
грн., мобільний телефон „LG 3000",
вартістю 400 грн., з
сім - картою
оператора „Діджус", вартістю 30
грн., а всього на загальну суму 531
грн.

Одночасно з цим
в сумці ОСОБА_6 знаходився фотоапарат „Canon", який
належав ОСОБА_7, вартістю 44
грн.

В результаті
нанесених ОСОБА_2 ударів ОСОБА_6, останній були заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді забою м'яких тканин обличчя, спинки носа, голови, верхніх кінцівок,
астено - цефалгічний
синдром, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Під час того, як
ОСОБА_2 наносив удари ОСОБА_6 та зривав з неї сумку,ОСОБА_7 почала захищати
ОСОБА_6 та протистояти його діям.

В цей час ОСОБА_5, шляхом ривка,
відкрито викрав уОСОБА_7 сумку з штучної шкіри, вартістю 26 грн., в якій
знаходились гроші в сумі 3
грн., мобільний телефон „Voxtel BD 20",
вартістю 809,52 грн., з
сім - картою
„Київстар", вартістю 35
грн., а всього на загальну суму 873,52
грн.

26 січня 2006
року, ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
попередньо домовившись між собою, шляхом відкривання замка вхідних дверей
ключами, які ОСОБА_3 викрав раніше, проникли до квартириОСОБА_8, яка
розташована по АДРЕСА_4, де таємно викрали належнийОСОБА_8 персональний
комп'ютер на базі процесора „Атлон 1500",
з монітором „Ханц 15",
всього на загальну суму 1300
грн.

На вирок суду
надійшла апеляція від засудженого ОСОБА_3 в якій, не оспорюючи обгрунтованості
встановлення судом його вини в скоєному та вірності кваліфікації його дій,
ставиться питання про пом'якшення призначеного йому покарання.

Засуджений
ОСОБА_3 мотивує свої вимоги тим, що суд, призначаючи відносно нього покарання,
не врахував, що він сприяв органу досудового слідства в розслідуванні справи,
визнавши свою вину в вчиненому та, склавши явку з повинною, а також відшкодував
потерпілому завдані злочином збитки, крім того, він має захворювання на
туберкульоз, у зв'язку з чим потребує лікування.

3

На вирок суду
також надійшла апеляція від засудженого ОСОБА_2 в які й ставиться питання про постановления відносно нього
виправдувального вироку.

Засуджений
ОСОБА_2 мотивує свої вимоги тим, що суд, розглядаючи справу, допустив неповноту
судового слідства, оскільки не прийняв до уваги, що в ході досудового слідства,
відносно нього застосовувались незаконні методи його ведення, а також
здійснювались заходи по фальсифікації доказів по справі.

Так, в ході
проведення впізнання з участю потерпілоїОСОБА_7, понятими були особи чоловічої
статі, тоді як в протоколі вказані особи жіночої статі, чому суд не дав ніякої
оцінки.

Також суд не
оцінив те, що потерпіліОСОБА_7 таОСОБА_6 в перших своїх поясненнях вказували,
що вони не можуть впізнати осіб, які вчинили відносно них пограбування, а в
послідуючому по фотографіях впізнали його, як особу, що вчинила пограбування.

Суд також не
прийняв до уваги пояснення ОСОБА_9про те, що він вимушений був оговорити його,
ОСОБА_2, так як відносно нього були застосовані незаконні методи слідства.

Крім того, суд
не прийняв до уваги порушення органом досудового слідства його права на захист,
так як наданий йому для захисту адвокат вговорював його визнати вину в
вчиненому.

Заслухавши
доповідь судді щодо суті вироку та поданих апеляцій, думку прокурора про
залишення вироку суду без зміни, а апеляцій без задоволення, думку захисника
ОСОБА_1 та пояснення засудженого ОСОБА_2 про підтримку апеляції, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції, як засудженого ОСОБА_3,
так і засудженого ОСОБА_2, задоволенню не підлягають.

Колегія судців
вважає, що суд, піддавши аналізу досліджені у судовому засіданні докази у своїй
сукупності, обгрунтовано дійшов до висновку про винність ОСОБА_2 в вчиненому та
вірно кваліфікував його дії за ст. 186
ч. 2 КК
України, як відкрите викрадення майна належного ОСОБА_6 таОСОБА_7

За наявних по
справі доказів суд обгрунтовано дійшов до висновку, що невизнання ОСОБА_2 вини
в вчиненому є обраний ним спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за
вчинене.

Колегія судців
вважає, що суд обгрунтовано поклав в основу вироку пояснення потерпілих ОСОБА_6
таОСОБА_7, а також підсудного ОСОБА_5, які той давав в ході досудового
слідства, та частково, в ході судового слідства, оскільки вказані докази
знаходяться в прямому причинному взаємозв'язку з іншими доказами по справі.

Так, судом було
встановлено, що потерпіліОСОБА_6 таОСОБА_7, як в ході досудового слідства, так
і в ході судового слідства, пояснювали, що 31 травня 2005
року відкрите заволодіння їх майном вчинили саме ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Колегія суддів
знаходить безпідставними мотиви апеляції засудженого ОСОБА_2 про те, що
потерпіліОСОБА_6 таОСОБА_7 на початку досудового слідства вказували, що не
можуть впізнати осіб, які вчинили відносно них грабіж, оскільки це
спростовується матеріалами справи.

Так,
потерпіліОСОБА_6 таОСОБА_7 в ході досудового слідства, при їх поясненнях та
допитах в якості потерпілих, конкретно вказували на прикмети осіб, які вчинили
відносно них грабіж, більш того вказували, що можуть впізнати цих осіб (а. с. 55 - 56; 58 - 61; 79 - 80; 81 - 85 ).

4

В подальшому, в
ході проведення впізнання (
а. с. 70; 87; 89-91
), потерпіліОСОБА_6 таОСОБА_7 впізнали ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як осіб які здійснили
грабіж належного їм майна.

В подальшому
свої твердження потерпілі підтримали і в ході проведення очних ставок між ними
та ОСОБА_2 і ОСОБА_5

Свої пояснення
потерпіліОСОБА_6 таОСОБА_7, які вони давали в ході досудового слідства, вони
повністю підтвердили і в ході судового слідства.

Колегія суддів
вважає, що у суду не було підстав для недовіри цим поясненням, так як вони
знаходяться в логічному взаємозв'язку з іншими доказами по справі.

Так з фотографії
( а. с. 111 т. 1 ) судом було
встановлено, що фотознімок з зображенням ОСОБА_2 був здійснений 31 травня 2005 року з якого
судом було встановлено вид та колір його одежі в яку він був зодягнений на той
час та, перебуваючи в якій він чинив грабіж відносно потерпілих ОСОБА_6
таОСОБА_7, які в послідуючому вказували на одяг особи, яка вчинила вказані дії.

Засуджений ОСОБА_5, як в ході
досудового слідства, так і вході судового розгляду справи вказував, що 31 травня 2005 року, він, разом
з ОСОБА_2 відкрито заволоділи майном потерпілих ОСОБА_6 таОСОБА_7

В подальшому
судом було встановлено, що ОСОБА_5
в ході судового слідства змінював свої пояснення на користь підсудного
ОСОБА_2, але в подальшому підтримав свої пояснення про вчинення ним та ОСОБА_2
грабіжницьких дій відносно потерпілих ОСОБА_6 таОСОБА_7

Така зміна пояснень
ОСОБА_5 на законних підставах оцінена судом, як його спосіб сприяти ОСОБА_2 в
здійсненні обраного ним способу захисту від пред'явленого йому обвинувачення,
оскільки такі пояснення ОСОБА_5 були спростовані ним самим же в послідуючому в
ході судового розгляду справи.

Колегія суддів
не може погодитись з мотивами апеляції ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_5 дав визнавальні
пояснення, щодо вчинення грабіжницьких дій відносно потерпілих, під впливом
органу досудового слідства, оскільки таке не було встановлено в ході судового
розгляду справи, а сам ОСОБА_5
не оскаржував таких дій в установленому закону порядку.

Колегія суддів
також не може погодитись також і з мотивами апеляції ОСОБА_2, щодо допущення
органом досудового слідства фальсифікації доказів по справі, зокрема протоколу
пред'явлення фотознімків для впізнання (
а. с. 89 ), оскільки,
як вважає ОСОБА_2 при проведенні вказаної слідчої дії, приймали участь в якості
понятих особи чоловічої статі, в той час як в протоколі цієї слідчої дії
понятими були вказані особи жіночої статі.

Судом була
перевірена вказана обставина, шляхом допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які
вказали суду, що вони приймали участь в якості понятих при проведенні слідчої
дії пред'явлення фотознімків для впізнання, при цьому потерпілаОСОБА_7 вказала
на фотознімок з зображенням ОСОБА_2, як на особу, яка відкрито заволоділа її та
ОСОБА_6 майном 31 травня 2005 року.

За наявності
таких доказів по справі, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано критично
віднісся до пояснень свідківОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, оскільки вони
знаходяться в повному протиріччі з зібраними по справі доказами.

5

Колегія суддів
вважає, що за таких обставин у суду були обгрунтовані підстави дійти до
висновку про вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 грабежу, відносно потерпілих ОСОБА_6
таОСОБА_7

Також колегія
судців не знаходить підстав для визнання обгрунтованими мотивів апеляції
ОСОБА_2 про те, що вході досудового слідства було порушено його право на
захист, оскільки адвокат, який захищав його інтереси вговорював його визнати себе
винним в вчиненому.

Так колегія
суддів вважає, що пропозиція адвоката ОСОБА_2 визнати свою вину в вчиненому, є
обраний адвокатом спосіб захисту від пред'явленого йому обвинувачення і не є
порушенням права на захист ОСОБА_2

Оскільки така
позиція захисту, яка була запропонована адвокатом ОСОБА_15, не сподобалась
підозрюваномуОСОБА_2, то органом досудового слідства була надана ОСОБА_2
можливість запросити іншого адвоката, який і був допущений до прийняття участі
в розслідуванні справи.

За таких
обставин колегія суддів не знаходить факту порушення права на захист ОСОБА_2
вході проведення досудового слідства.

Не може
погодитись колегія суддів і з мотивами апеляції про те, що в ході досудового
слідства, відносно ОСОБА_2 застосовувався фізичний вплив з метою отримати від
нього визнавальні пояснення.

Так, в ході
досудового слідства прокурором була перевірена ця обставина за заявою ОСОБА_2
і, постановою, від 14 липня 2006 року, ОСОБА_2
було відмовлено в порушенні кримінальної справи, відносно службових осіб органу
досудового слідства.

Вказана
постанова була вручена ОСОБА_2 та його захиснику і, оскільки ні він, ні його
захисник, не оскаржили вказану постанову в установленому законом порядку, то це
давало суду підстави дійти до висновку, що ОСОБА_2 та його захисник погодились
з підставами відмови в порушенні кримінальної справи, а відповідно, і з тим, що
досудове слідство по справі проведено на законних підставах.

Таким чином
колегія судців, дослідивши мотиви апеляції засудженого ОСОБА_2, вважає їх
необгрунтованими, у зв'язку з чим його апеляція не може бути задоволена.

Колегія суддів,
досліджуючи мотиви апеляції ОСОБА_3 про пом'якшення призначеного йому
покарання, вважає, що суд піддавши аналізу досліджені по справі докази,
обгрунтовано дійшов до висновку про винність ОСОБА_3 в скоєному і вірно
кваліфікував його дії за ст. 185
ч. З КК України.

Вказані висновки
суду не оспорюються ОСОБА_3 в його апеляції.

При призначенні
покарання ОСОБА_3, судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину,
його особу та обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, в тому числі і
ті пом'якшуючі покарання обставини на які посилається засуджений ОСОБА_3 в
своїй апеляції в обгрунтування своїх вимог про пом'якшення призначеного
покарання.

Судом було
враховано визнання ОСОБА_3 вини в чиненому, а також його сприяння в
розслідуванні справи, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку про призначення
ОСОБА_3 покарання в мінімальному розмірі покарання, яке передбачено санкцією
ст. 185 ч. З КК
України.

6

За таких обставин колегія
судців не знаходить підстав для задоволення апеляції ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 366; 377 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Зарічного
районного суду м. Суми, від 11
грудня 2006 року,
відносно ОСОБА_3,ОСОБА_2, - залишити без
зміни, а їх апеляції без задоволення.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДЦІ