Справа № 592/2986/14-к
Провадження № 1-кс/592/879/14

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі ст. слідчого СВ ЛВ на ст.Суми УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , без фіксації за допомогою технічних засобів, розглянув клопотання ст. слідчого СВ ЛВ на ст.Суми УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а саме на автомобіль СПВ 16 Рута, н.з. НОМЕР_1 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 04.02.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку ст. слідчого СВ ЛВ на ст.Суми УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,-
ВСТАНОВИВ:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 04.02.2014 року близько 15.00 год. ОСОБА_6 керував автомобілем Рута д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ПП ОСОБА_7 (маршрутне таксі сполученням «Суми-Ганівка Вирівська-Суми») по автодорозі «Ганівка Вирівська Барило» та рухався в напрямку с. Вири Білопільського району Сумської області. Під час під`їзду до регульованого залізничного переїзду, який обладнаний з обох боків дорожніми знаками 1.31.1, 1.31.2, 1.31.1.3, 1.31.4, 1.31.5, 1.31.6, 1.30, 1.28, а також світловою та звуковою сигналізацією, ОСОБА_6 знехтував безпекою дорожнього руху не відреагував на світлову та звукову сигналізацію, не переконався в тому, що не наближається поїзд, не надавши перевагу в русі локомотиву «ДР1А-288», під керуванням машиніста ОСОБА_8 , продовжив рух автомобіля через залізничний переїзд, що в подальшому призвело до зіткнення керованого ним автомобіля «Рута» з вище вказаним локомотивом, який рухався за маршрутом «Харків - Ворожба».
Вказані відомості 04.02.2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000034 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що керуючи автомобілем «Рута» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою KM України від 10.10.01 року. №1306, введених в дію з 1.01.02 року), передбачених пунктом: 20.2. Під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).
Допущені ОСОБА_6 , порушення пункту 20.2 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.
Своїми діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху передбаченого пунктом 20.2 Правил дорожнього руху України, при керуванні 04.02.2014 року автомобілем «Рута» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до зіткнення з локомотивом «ДР1А-288», внаслідок чого загинуло дванадцять пасажирів маршрутного таксі та шість пасажирів отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості - ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачений ч.3 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом - кваліфікуючою ознакою якого є «смерть двох і більше осіб».
На підставі ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, п.2. підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Під час досудового слідства встановлено, що маршрутне таксі Рута, д.н.з. НОМЕР_2 , на якому ОСОБА_6 скоїв злочин, належить приватному перевізнику ОСОБА_5 , яка на момент скоєння злочину здійснювала свою діяльність в АДРЕСА_1 , на підставі ліцензії АД №064807 від 18.02.2012 року.
Відповідно до отриманих даних з УДАІ УМВС України в Сумській області за ОСОБА_5 зареєстрований транспортний засіб: СПВ 16 Рута - номерний знак НОМЕР_1 .
Крім того, під час досудового слідства потерпілими були подані цивільні позови до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 1727568грн. 93коп. В зв`язку з цим ОСОБА_5 була визнана цивільним відповідачем.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити .
Захисник заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що співвласниками транспортного засобу СПВ 16 Рута н.з. НОМЕР_1 є не лише ОСОБА_5 , а і ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і у разі накладення арешту на майно це суттєво може вплинути на інтереси інших осіб співвласників майна.
Вивчивши клопотання та додані матеріали, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна;2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль СПВ 16 Рута н.з. НОМЕР_1 крім ОСОБА_5 також належить на праві власності іншим особам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , і наслідки накладання арешту на майно можуть стосуватися їх інтересів, тому суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.
Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 175 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ст. слідчого СВ ЛВ на ст.Суми УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_3 про арешт майна - транспортного засобу СПВ 16 Рута н.з. НОМЕР_1 , відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1