Справа №212/1409/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000278 від 29.01.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Воркута, Російська Федерація, громадянин України, українець, працюючий неофіційно, освіта середня, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимий: 06.05.2005 року Орджонікидзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.. 187 КК України, до позбавлення волі на строк 7 років та 3 місяці, 27.10.2011 року Нікопольським міськім судом Дніпропетровської області, з ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 Кримінального кодексу України, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №№0000278 від 29.01.2015 року,-
ВСТАНОВИВ:
02 січня 2015 року гр. ОСОБА_4 зустрівся з раніше знайомою гр. ОСОБА_6 , де для подальшого спілкування пройшли за місцем проживання гр. ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 .

На наступний день, 03.01.2015 року приблизно о 10.00 годин ОСОБА_4 знаходячись за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 зайшов до кімнати в якій знаходилась його знайома гр. ОСОБА_6 , де на письмовому столі помітив золоті сережки які належать гр. ОСОБА_6 , у цей момент у гр. ОСОБА_4 раптово виник намір на незаконне заволодіння чужим майном, а саме сережками з металу жовтого кольору (золота), після чого ОСОБА_4 реалізуючи раптово виниклий намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення майна, переконавшись у відсутності можливих свідків та очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер, таємно викрав сережки вироблені із металу жовтого кольору (золота), вагою 3 грами, вартістю 1000 гривень, який належить гр. ОСОБА_6 , чим спричинив останній збитків на загальну суму 1000 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, та розпорядившись ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України визнав повністю, цивільний позов потерпілої також визнав повністю та суду пояснив, що вирішив обернути золоті сережки на свою користь, так як потрібні були гроші на продукти харчування. Взяв сережки та поніс до ломбарду для отримання готівкових коштів. Бажав в майбутньому викупити золоті сережки та повернути власникові ОСОБА_6 . Просить суд не позбавляти волі, вибачився перед потерпілою та обіцяє відшкодувати шкоду, що заявлена потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_6 в суді просила прийняти рішення по закону, цивільний позов просив суд задовольнити повністю та не позбавляти волі обвинуваченого, додатково пояснила, що виявила відсутність золотих сережок. Спочатку бажала вирішити конфлікт самостійно без правоохоронних органів. За позиченні кошти викупила золоті сережки з ломбарду. Пережила сильний стрес та знаходилась на лікуванні в лікарні.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та один із потерпілих, також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, згідно ст.337 КПК України розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах висунутого йому обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Показання обвинуваченого дані під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї вини у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.185 ч.2 Кримінального кодексу України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння в розкриті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої суд не встановив.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності, на час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувалася загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, погоджуючись з позицією прокурора та потерпілої, і беручи до уваги з`ясоване у сукупності, суд прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 потрібно призначити покарання за кримінальне правопорушення в межах санкції статті, враховуючи можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, на підставі ст..75 КК України від відбування призначеного основного покарання обвинуваченого ОСОБА_4 потрібно звільнити з випробуванням, з випробуваним строком з покладанням на обвинуваченого, відповідно до ст.. 76 КК України певні обов`язки.

Відповідно до статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана, зокрема, фізичній неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного суд дійшов до такого висновку, у зв`язку з повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_4 цивільного позову в розмірі, що в зазначеній в позовній заяві суд задовольняє цивільний позов, позовні вимоги якого ґрунтується на нормах закону.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст..100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення в пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.2 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ст.185 ч.2 Кримінального кодексу України у виді 1 (Одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 2 (Два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 грошові кошти в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що спричинена кримінальним правопорушенням(злочином).

Речові докази по кримінальному провадженню: сережки із жовтого металу (золото), що переданні на зберігання ОСОБА_6 залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст.376 ч.3 КПК України.

Суддя ОСОБА_1