Дата документу Справа № 332/2858/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/193/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.212 КК України Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, має вищу освіту, одруженого, працюючого директором ТОВ Ярс-2010, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор просить дослідити в апеляційній інстанції та перевірити зібрані під час досудового розслідування докази.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2014 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.212 КК України скасувати.

Постановити новий вирок щодо ОСОБА_6 , згідно з яким визнати його винними за ч.1 ст.212 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.212 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень.

Вказує, що оцінюючи докази, відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак, цих вимог судом не дотримано, оскільки, окремі досліджені у судовому засіданні докази, які вказували на протизаконний характер дій ОСОБА_6 та могли істотно вплинути на висновки суду у вироку не опи сані та не оцінені.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідача, прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , обвинувачувався у тому, що перебуваючи на посаді директора ТОВ Ярс-2010 на підставі наказу № 10-09 К від 30.09.2009 року, маючи умисел на ухилення від сплати податків в значних розмірах та будучи відповідальним за організацією бухгалтерського та податкового обліку підприємства, повноту відображення в обліку всіх господарських операцій, правильність віднесенні доходів та витрат по відповідним звітним періодам, достовірність та своєчасність нарахування та сплату в бюджет податків, шляхом безпідставного завищення податкового кредиту по податку на додану вартість у період з 01.01.2012 р. по 30.06.2013 р., умисно ухилився від сплати податку на додану вартість на загальну суму 703 833,62 грн.

ТОВ Ярс-2010 (код за ЗДРПОУ 36712139) зареєстровано в якості суб`єкта господарської діяльності - юридичної особи рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради за № 1 026134 від 12.10.2009 року, за юридичною адресою: м. Запоріжжя, вул. Фінальна. буд. №1-Г, взято на податковий облік 13.10.2009 року до ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя, зареєстровано в якості платника податку на додану вартість в ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя, свідоцтво платника ПДВ № 100277760 від 02.04.2010 р.

В період часу з 01.01.2012 р. по 30.06.2013 р. ОСОБА_6 , будучи директором ТОВ Ярс-2010, здійснював фінансово-господарську діяльність у сфері оптової торгівлі м`ясом і м`ясними продуктами, виробництві м`яса та м`ясних продуктів.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що в результаті оптової торгівлі м`ясом і м`ясними продуктами, виробництві м`яса та м`ясних продуктів на адресу різних суб`єктів підприємницької діяльності у ТОВ Ярс-2010 виникає значна сума податкових зобов`язань по податку на додану вартість, а також відсутні підстави для формування податкового кредиту по ПДВ, маючи намір на їх зниження, застосував схему ухилення від сплати вищезгаданого податку шляхом завищенні податкового кредиту по податку на додану вартість та відображення у бухгалтерському і податковому обліку підприємства витрат з придбання продукції у ТОВ Євростиль ЛТД () та ТОВ СМТ Аянта-2011 (), які фактично не відбувались.

ОСОБА_6 , будучи обізнаним, що товар від ТОВ Євростиль ЛТД та ТОВ СМТ Аянта-2011 фактично не постачався. Отримував в період з 2012-2013 роки первинні бухгалтерські документи, оформлені від імені ТОВ Євростиль ЛТД.

ТОВ СМТ Аянта-2011, від невстановлених осіб в ході слідства, так як службова особа ТОВ Ярс-2010, використовувала їх для відображення в бухгалтерському і податковому обліку підприємства з метою умисного ухилення від сплати податків у великих розмірах, зокрема, в порушення вимог ст.1, п.2 ст.3, п.1, п.2 ст.9 Закону України від 16.07.1999 р. № 996 Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (зі змінами та доповненнями), п.п.1.1, п.1 п.п.1.2 п.1, п.2.16 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, п.п7.2.3 п.7.2. пп.7.4.1 п.п. 7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.1 та п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР Про податок на додану вартість (зі змінами та доповненнями), ухилився від сплати ПДВ в сумі 703 833,62 грн., в т.ч. по періодах:

- Лютий 2012 року в сумі 17671,46 грн.;

- Березень 2012 року в сумі 18 399,39 грн.;

- Квітень 2012 року в сумі 17 927,54 грн.;

- Травень 2012 року в сумі 24 540,76 грн.;

- Червень 2012 року в сумі 56 939,14 грн.;

- Липень 2012 року в сумі 79 372,52 грн.;

- Серпень 2012 року в сумі 89 320,81 грн.;

- Вересень 2012 року в сумі 73 950,0 грн.;

- Жовтень 2012 року в сумі 96 130,13 грн.;

- Листопад 2012 року в сумі 91 287,43 грн.;

- Грудень 2012 року в сумі 82 510,81 грн.;

- Січень 2013 року в сумі 55 786,63 грн.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що товарно-матеріальні цінності від ТОВ Євростиль ЛТД, ТОВ СМТ Аянта-2011 на адресу ТОВ Ярс-2010 не поставлялися, умисно з метою ухилення від сплати податку на додану вартість,забезпечив віднесення до складу податкового кредиту в податкових деклараціях по податку на додану вартість підприємства, суми 703 833,62 грн. по господарських операціях з ТОВ Євростиль ЛТД та ТОВ СМТ Аянта-2011, які фактично не мали місце та в подальшому надав податкові декларації з ПДВ за січень-грудень 2012 року та січень-липень 2012 року до ДШ у Заводському районі м. Запоріжжя, що призвело до несплати в бюджет ПДВ в сумі 703 833,62 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_6 суд у вироку зазначив, що вивчення матеріалів експертизи та наданих стороною обвинувачення документів не дає суду підстав для обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.212 КК України і з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, органом досудового слідства взагалі не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.212 КК України, оскільки жодним належним та допустимим доказом не підтверджено ані наявності факту ухилення від сплати податку на додану вартість, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в значних розмірах.

Аналізуючи покази свідків, допитаних у судовому засіданні суд встановив, що жоден із свідків не підтвердив обставин, викладених у обвинувальному акті. Зокрема вказані свідки не підтвердили ані наявності об`єктивної сторони злочину, інкримінуємого ОСОБА_6 , ані наявність з його боку прямого умислу та корисного мотиву.

Доводи прокурора про те, що використання фіктивних накладних при здійснені оплатних поставок сировини є єдиною і достатньою підставою для визнання зазначених угод фіктивними є непереконливою, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів обізнаності ОСОБА_6 про фіктивність накладних і досудове слідство не інкримінувало йому використання завідомо підроблених документів.

Крім того, у матеріалах справи містяться документи які свідчать про перерахування грошових коштів за зазначеними угодами з рахунку ТОВ Ярс-2010 на рахунки ТОВ Євростиль ЛТД та ТОВ СМТ Аянта 2011. Однак досудовим слідством цей факт не був взятий до уваги, не встановлено доказів причетності ОСОБА_6 до легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом і не інкриміновано ОСОБА_6 відповідна правова кваліфікація, що спростовує твердження про фіктивність зазначених вище угод. Таким чином твердження обвинувачення про наявність прямого умислу у ОСОБА_6 на ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) нічим не підтверджене і є голослівним. Посилання автора апеляційної скарги на те, що судом окремі досліджені у судовому засіданні докази, які могли істотно вплинути на висновки суду у вироку не описані та не оцінені, не відповідає дійсності, оскільки судом досліджувались тільки ті докази, які були надані суду стороною обвинувачення та стороною захисту, і яким суд дав оцінку, зазначивши, що докази, надані стороною обвинувачення не підтверджують наявність у ОСОБА_6 умислу на скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, що і з`явилося підставою для виправдання ОСОБА_6 . Сутність показів свідка ОСОБА_9 викладена у вироку відповідає звукозапису судового засідання і не є протилежною останньому. Посилання як на доказ вини виправданого на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.03.2014 року є безпідставною, оскільки зазначена ухвала скасована апеляційною інстанцією, а остаточне рішення у кримінальному проваджені № 0000006 стосовно ОСОБА_10 та інших не прийнято.

Посилання на листа Вищого адміністративного суду України як на роз`яснення про те, що використання фіктивних накладних при здійснені оплатних поставок сировини є єдиною і достатньою підставою для визнання зазначених угод фіктивними є непереконливим, оскільки такого роз`яснення зазначений документ не містить. Навпаки він орієнтує суди на необхідність давати оцінку установленим обставинам з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ухилення від сплати податку на прибуток директором ТОВ Ярс-2010 ОСОБА_6 не зазначене у обвинувальному акті і тому не входило до предмету дослідження обставин кримінального провадження не може спростувати критичної оцінки суду висновку експерта № 141 від 25.04.2014 року, оскільки сплата податку на прибуток є обов`язковим платежем, що є складовою частиною диспозиції ч.1 ст.212 КК України за якою був складений обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 ..

Разом з тим, посилання у вироку на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є недоречним, оскільки він був прийнятий судом до розгляду.

Таким чином, підстав до скасування вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11.11.2014 року відносно ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4