Справа № 1-54/2008 рік
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2008 року Ріпкинський
районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Нерус Н.І.

з участю потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_3

підсудної ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки справу про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженки
смт.Замглай Ріпкинського району
Чернігівської області, українки, громадянки України, з базовою вищою освітою,
не заміжньої, працюючої робітницею асфальто-бетонного заводу № 2 філії
“Чернігівська дорожньо-експлуатаційна дільниця”, проживаючої в АДРЕСА_1, маючої
на утриманні неповнолітню дитину, потерпілої від аварії на ЧАЕС 4 категорії,
раніше не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2
ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2007 року близько 13 години на порозі квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_1, на грунті неприязних відносин, взявши ОСОБА_4 за верхній
одяг, декілька разів ударила тулубом, руками та ногами потерпілої об цегляну
стіну, спричинивши ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні
підсудна ОСОБА_1 винною себе у вчиненні злочину не визнала та показала, що між
нею і потерпілою тривалий час існують неприязні відносини через те, що ОСОБА_4
безпричинно ображає як саму ОСОБА_1, так і її родичів, а також погрожує
розправою над матір»ю підсудної - ОСОБА_5.

Вдень 03.09.2007 року, коли ОСОБА_1
знаходилась на роботі, з телефонного повідомлення вона дізналася, що ОСОБА_4
безпричинно побила її матір ОСОБА_5, після чого, близько 12 години, з»ясувавши
обставини побиття, пішла до місця проживання ОСОБА_4 з метою врегулювання
конфлікту. Коли ОСОБА_4 відчинила двері своєї квартири та вийшла на сходинкову
площадку, між ними відбулась розмова, під час якої ОСОБА_4 стало погано і вона
почала падати. З метою не допустити падіння ОСОБА_4, ОСОБА_1 взяла її за
верхній одяг, але не втримала і ОСОБА_4
впала на підлогу. Перелякавшись за стан здоров»я потерпілої, ОСОБА_1 покликала
на допомогу сусідку ОСОБА_6, а сама залишила місце події. ОСОБА_1 невідомо, чи
перебувала ОСОБА_4 у медичному закладі, однак вона згодна була відшкодувати
потерпілій витрати на лікування. Під час розмови ОСОБА_1 не била ОСОБА_4 і з
цих підстав не визнає себе винною у вчиненні злочину, а також не визнає
заявлений потерпілою позов про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_4 показала, що в один із днів на початку вересня 2007 року до
неї в квартиру хтось постукав і коли вона відчинила двері, в приміщення зайшла
ОСОБА_1 та, поваливши ОСОБА_4 на підлогу, безпричинно нанесла декілька ударів в
різні частини тіла, погрожуючи при цьому позбавити життя. В той день ОСОБА_4 не
била матері ОСОБА_1, однак сама, внаслідок побиття підсудною, близько двох
тижнів перебувала в медичному закладі, витрачаючи власні кошти на придбання
ліків. ОСОБА_4 та її представник просять визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні
злочину, призначити їй покарання в межах
санкції ч.2 ст.125 КК України та стягнути з підсудної 500 грн. в якості
відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. в якості відшкодування моральної
шкоди.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7 показав, що він займає посаду Замглайського селищного голови і
йому відомо про неприязні відносини між ОСОБА_4 з однієї сторони, а також
ОСОБА_1 і ОСОБА_5. з іншої, які виникли на грунті побутових суперечок та
взаємних образ. У вересні 2007 року до селищної ради зверталася ОСОБА_4 з
приводу побиття її ОСОБА_1, а через декілька днів ОСОБА_1 подала заяву з
проханням вжити заходів щодо ОСОБА_4. Сторонам було роз»яснено порядок
звернення до правоохоронних органів. На той час ОСОБА_1 висловлювала згоду
відшкодувати ОСОБА_4 витрати на лікування тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 показала, що між ОСОБА_4 з
однієї сторони, а також ОСОБА_1 і ОСОБА_5. з іншої, тривалий час існують неприязні
відносини через те, що ОСОБА_4 ображає сім»ю ІНФОРМАЦІЯ_2. В обідню пору одного
з днів на початку вересня 2007 року ОСОБА_9 бачила як ОСОБА_4, поваливши на
землю ОСОБА_5, била її.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 показала, що вона проживає на одній сходинковій площадці з ОСОБА_4 і в
один із днів на початку вересня 2007 року, заходячи до себе в квартиру, через
відчинені двері ОСОБА_8 бачила, як в коридорі
квартири ОСОБА_4 знаходилась ОСОБА_1 та запитувала навіщо ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 били одна одну. ОСОБА_8 чула, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 сварились, а через
деякий час вийшовши з квартири побачила, як ОСОБА_4 сиділа під стіною, при
цьому пояснюючи, що її побила ОСОБА_1.

Допитана в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_10 показала, що вона працює в Замглайському
фельшерсько-акушерському пункті та у вересні 2007 року за телефонним викликом
прибула до ОСОБА_4, котра пояснила, що її побила ОСОБА_1 На відкритих ділянках
тіла ушкоджень у ОСОБА_4 не спостерігалося, і госпіталізована вона була через декілька
днів.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 показала, що між нею та ОСОБА_4 існують неприязні відносини, а у
вересні 2007 року ОСОБА_4 затіяла з нею
сварку, повалила на землю та спричинила тілесні ушкодження, через що ОСОБА_5, в
той же день, звернулась за допомогою до своєї доньки ОСОБА_1 З приводу її
побиття ОСОБА_5 звернулась до міліції у червні 2008 року, вже після порушення
судом відносно її доньки кримінальної справи.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11 показав, що він займає посаду дільничного інспектора
Ріпкинського РВ УМВС і у вересні 2007 року проводив перевірку за заявою ОСОБА_4
по факту побиття її ОСОБА_1 За наслідками перевірки було винесено постанову про
відмову в порушенні кримінальної справи, а ОСОБА_1 визнала той факт, що
03.09.2007 року вона, під час вияснення стосунків з ОСОБА_4, взяла останню за
плечі та стала трясти, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу. Під час
перевірки у ОСОБА_1 відбирались письмові пояснення, які вона давала добровільно
та власноручно підписала без застережень.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 показала, що вона проживає в одному будинку з ОСОБА_4 На початку
вересня 2007 року, в обідню пору, до неї в квартиру зайшла схвильована ОСОБА_1
та попросила надати медичну допомогу ОСОБА_4 ОСОБА_6 побачила, що ОСОБА_4
сиділа на порозі власної квартири і згодом пояснила, що ОСОБА_1 хватала її за
одяг та смикала. На відкритих ділянках тіла ОСОБА_4 ушкоджень не
спостерігалось, але вона перебувала у істеричному стані. Незадовго до цього ОСОБА_6
чула, як між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на сходинковій площадці відбувалась сварка.

Згідно висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 152 від 25.07.2008 року, у ОСОБА_4 малися легкі
тілесні ушкодження у вигляді синців правого передпліччя та лівого стегна,
ділянок осадження правого передпліччя, котрі могли утворитись 03.09.2007 року в
результаті 2-3 кратної дії тупого предмету і, як кожне окремо, так і в своїй
сукупності, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Діагноз «закрита черепно-мозкова
травма, струс головного мозку», об»єктивними даними не підтверджено, так як
перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні, зумовлено загостренням
попередніх захворювань і не являється наслідком отриманих нею тілесних
ушкоджень.

З постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 14.09.2007 року вбачається, що ОСОБА_1 на грунті
неприязних відносин, спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Оцінюючи досліджені в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в навмисному заподіянні ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.

В той же час, дії підсудної
необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, оскільки висновком комісійної судово-медичної
експертизи, у потерпілої встановлено
наявність легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров»я.

Суд критично ставиться до заперечень
ОСОБА_1 про те, щодо вчинення злочину стосовно ОСОБА_4 Такі доводи
спростовуються як показами самої підсудної, так і іншими доказами, дослідженими
в судовому засіданні. Таким чином, суд розцінює покази ОСОБА_1 як захисну
версію, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про вид та розмір
покарання, суд враховує обставини та наслідки суспільно-небезпечного діяння, а
також відомості про особу винної.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на
утриманні неповнолітню дитину, є особою
потерпілою від аварії на ЧАЕС 4 категорії, раніше до кримінальної відповідальності
не притягувалася.

Обставин пом”якшуючих чи обтяжуючих
покарання підсудної по справі не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що відносно ОСОБА_1 необхідно визначити мінімальне
покарання, визначене санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Заявлений потерпілою цивільний позов
підлягає частковому задоволенню.

Так,
не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,
завданої злочином, оскільки ні потерпілою, ні її представником в судовому
засіданні не надано доказів, підтверджуючих витрати ОСОБА_4 на лікування.

Вимоги
потерпілої про відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково, з урахуванням засад
розумності і справедливості, а також ступеню моральних страждань потерпілої.

Суд вважає, що неправомірними діями
підсудної потерпілій завдано моральну шкоду, яка полягала в фізичному болю і
стражданнях, ускладненні її життєвих зв”язків, що потребувало додаткових
зусиль для організації власного життя.

В
той же час, заявлена потерпілою до стягення сума є надмірною і з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 в якості відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути 500
грн.

Речові докази та судові витрати по
справі відсутні.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК
України, суд -

З
А С У Д И В :

ОСОБА_1 - визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого
ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 30
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 грн.

Запобіжне обмеження щодо ОСОБА_1 -
скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 500 грн. в якості відшкодування моральної
шкоди.

На вирок може бути подана апеляція
до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 днів, з наступного дня
після його проголошення.

Суддя Є.А.
Жовток