АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/216/15 Справа № 171/2333/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши 16 квітня 2015 року в м. Дніпропетровську в закритому засіданні в режимі відео зв`язку кримінальне провадження № 0000884 відносно ОСОБА_9 , за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року,

встановила:
Цим вироком засуджено:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Костромка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого,

- за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду, 9 липня 2014 року, приблизно в 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, зайшов на територію подвір`я АДРЕСА_1 , де побачив двох малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_9 , маючи намір на розбещення малолітніх, під приводом дитячої гри в жмурки, заманив малолітню ОСОБА_10 до сараю, який розташований на території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , де вчинив щодо неї розпусні дії, після чого відпустив.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 заманив до сараю малолітню ОСОБА_11 , щодо якої також вчинив розпусні дії.

Злочинні дії ОСОБА_9 , через відсутність дверей в сарай, були помічені сусідським хлопцем. ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що може бути застигнутим на місці злочину, втік в напрямку своєї оселі.

В апеляціях:

Прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеність вини засудженого та кваліфікацію його дій, вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_9 судом покарання ступені тяжкості злочину та особі обвинуваченого, через його м`якість. Просить вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_9 , скасувати, постановити свій вирок та призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст.156 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Обвинувачений ОСОБА_9 також не оскаржуючи кваліфікації його дій та вини у скоєнні правопорушення, вказує на те, що призначене судом покарання є суворим та несправедливим. Обґрунтовує свою позицію тим, що при ухваленні вироку суд першої інстанції не взяв до уваги його щиросердне каяття, позитивні характеристики, а також те що у нього є рідні похилого віку. Просить вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року, змінити та призначити йому покарання з урахуванням ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляцію обвинуваченого та заперечували проти апеляції прокурора, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора та заперечував проти задоволення апеляції іншої сторони, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляцію прокурора та заперечувала проти апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами провадження та в апеляціях не оскаржуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст. 156 України так само є правильною та в апеляціях також не оскаржується.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який скоїв тяжкий злочин в перші дні після звільнення від відбування покарання, призначеного попереднім вироком, відповідно до Закону України Про амністію у 2014 році, а також ті обставини, що обвинувачений повністю визнав себе винним, розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, на що є посилання у скарзі обвинуваченого, і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_9 міру покарання передбачену ст.156 ч.2 КК України.

Призначене судом покарання за своїм виглядом і розміром є необхідним для виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових правопорушень. Підстав для пом`якшення покарання, як про це ставиться питання в апеляції обвинуваченого, а також призначення більш суворого покарання, як про це йдеться в апеляції прокурора, колегія суддів не знаходить.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів:

ухвалила:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_9 - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: