А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.03.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження № 11-сс/777/76/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2014.
Вказане рішення прокурора ґрунтується на наступних встановлених ним обставинах.
Так, 10.04.2008 та 28.05.2008 прокуратурою Закарпатської області порушено кримінальні справи №№ 9702908 та 9703808 відповідно стосовно старшого інспектора та інспектора дозвільної системи Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (далі старший інспектор та інспектор) за ч.2 ст.191 КК України.
ОСОБА_6 згідно наказу начальника Хустського МВ № 265 від 31.12.2006 та функціональних обов`язків, затверджених начальником міськвідділу міліції 02.09.2006, є відповідальним за організацію роботи з вилучення від населення зброї, що зберігається незаконно, за облік, зберігання та здачу на склад озброєння УМВС України в Закарпатській області (далі УМВС) добровільно зданої та вилученої з незаконного обігу зброї.
Йому пред`явлено обвинувачення в тому, що він, працюючи на посаді старшого інспектора, будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, в період з 24.01 по 01.02.2008 вчинив розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, а саме: 11.04.2007 прийняв від ОСОБА_8 на підставі складеного ним разом з інспектором ОСОБА_7 протоколу добровільної здачі зброї від 11.04.2007 карабін «ОП СКС» № НОМЕР_1 , 1950 року виробництва, кал. 7,62 мм, як добровільно здану незареєстровану вогнепальну зброю, який в грудні 2006 року протиправно ввезений з Російської Федерації на територію України родичем ОСОБА_9 ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 11.04.2007 по січень 2008 року ОСОБА_6 , з метою вчинення в майбутньому розтрати вказаної зброї, зловживаючи (своїм) службовим становищем, не здав в установлені відомчими нормативними документами терміни даний карабін на склад відділу ресурсного забезпечення УМВС (далі ВРЗ) та протягом вищевказаного періоду безпідставно зберігав його в сейфі дозвільної системи Хустського МВ, чим порушив вимоги п.13 Інструкції про порядок приймання, зберігання, обліку, знищення та реалізації вилученої, добровільно зданої, знайденої зброї та боєприпасів до неї, затвердженої наказом МВС № 314 від 31.05.1993 (далі Інструкція від 31.05.1993 № 314), тоді як достовірно знав, що вся добровільно здана та вилучена з незаконного обігу вогнепальна зброя у 10-денний термін підлягає передачі до складів ВРЗ.
В грудні 2007 року ОСОБА_6 , з метою розтрати вказаного мисливського карабіну на користь свого колеги по роботі старшого оперуповноваженого служби карного розшуку Хустського МВ ОСОБА_11 , який бажав зареєструвати вказаний карабін за собою та у такий спосіб набути право власності на нього, приховав від старшого інспектора з особливих доручень дозвільної системи ВГБ УМВС ОСОБА_12 , який розглядав заяву ОСОБА_11 з приводу видачі дозволу па придбання нарізної мисливської зброї, факт наявності протоколу добровільної видачі ОСОБА_9 даного мисливського карабіну, а отже і те, що вказана вогнепальна зброя відноситься до категорії добровільно зданої, а відтак у відповідності до пункту 29.1 Інструкції від 31.05.1993 № 314 підлягає реалізації в дохід держави, створивши у вказаний спосіб передумови для безперешкодної незаконної реєстрації зброї за ОСОБА_11 та для видачі останньому дозволу УМВС на її зберігання № 11/2008 від 24.01.2008 на підставі розписки ОСОБА_13 від 27.12.2007 про перереєстрацію вогнепальної зброї, яка нібито перебувала у власності останньої.
В період з 24.01 по 01.02.2008 в АДРЕСА_1 , в приміщенні Хустського МВ, ОСОБА_6 на підставі отриманого ОСОБА_11 дозволу № 11/2008 від 24.01.2008 на придбання вогнепальної зброї, згідно якого за останнім незаконно зареєстровано вказаний карабін вартістю 750 грн., протиправно видав останній ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що ця зброя не підлягала реєстрації та видачі, а підлягала здачі в 10-денний термін на склад ВРЗ з подальшою реалізацією в дохід держави через торгівельну мережу відповідно до наведеного п.29.1 Інструкції.
Аналогічне обвинувачення пред`явлено і ОСОБА_7 що він 10.01.2008, працюючи на посаді інспектора, будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, вчинив розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем при наступних обставинах.
Так, 11.04.2007 інспектор ОСОБА_7 , будучи відповідальним за організацію роботи з вилучення від населення зброї, що незаконно зберігається, видачу погоджених начальником Хустського МВ дозволів на придбання, реєстрацію, зберігання мисливської гладкоствольної зброї, прийняв від ОСОБА_8 на підставі складеного ним разом із старшим інспектором дозвільної системи ОСОБА_6 «протоколу добровільної здачі зброї» від 11.04.2007, як добровільно здану, незареєстровану мисливську вогнепальну зброю рушницю моделі «ИЖ-27 М» № НОМЕР_2 , 1969 року виробництва, кал. 12 мм, яка в грудні 2006 року протиправно ввезена з Російської Федерації на територію України родичем ОСОБА_14 ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 11.04.2007 по січень 2008 року ОСОБА_7 , з метою розтрати в майбутньому вказаної «гладкоствольної зброї», зловживаючи службовим становищем, у встановлені відомчими нормативними документами терміни не здав вищевказану мисливську рушницю на склад ВРЗ та протягом вказаного періоду безпідставно зберігав її в сейфі дозвільної системи Хустського МВ, чим порушив вимоги п.13 Інструкції від 31.05.1993 № 314, достовірно знаючи, що вся добровільно здана та вилучена з незаконного обігу вогнепальна зброя у 10-денний термін підлягає передачі до складів ВРЗ УМВС.
Виконуючи з 07.12.2007 по 17.01.2008 обов`язки старшого інспектора, ОСОБА_7 , з метою розтрати вказаної мисливської рушниці на користь ОСОБА_15 , який виявив бажання зареєструвати її за собою і в такий спосіб набути на неї право власності, приховав від начальника Хустського МВ ОСОБА_16 факт наявності протоколу «добровільної видачі» ОСОБА_8 вказаної мисливської рушниці від 11.04.2007 та надав останньому матеріали особової справи власника вогнепальної зброї ОСОБА_15 для реєстрації за ним даної рушниці, до яких приєднав заяву ОСОБА_13 від 27.12.2007 про дозвіл на перереєстрацію вказаної вогнепальної зброї за ОСОБА_15 , і таким чином приховав від начальника Хустського МВ той факт, що вказана вогнепальна зброя відноситься до категорії добровільно зданої, а тому відповідно до пункту 29.1 Інструкції від 31.05.1993 № 314 підлягала реалізації в дохід держави. Своїми діями ОСОБА_7 сприяв незаконній реєстрації вказаної зброї начальником Хустського МВ ОСОБА_16 в січні 2008 року на користь ОСОБА_15 .
В період з 10.01.2008 в приміщенні Хустського МВ ОСОБА_7 , бажаючи реалізувати вищевказані злочинні наміри, пов`язані з розтратою мисливської рушниці на користь ОСОБА_15 , на підставі отриманого ОСОБА_15 дозволу № 16/16 від 12.10.2007 на придбання вогнепальної зброї незаконно видав ОСОБА_15 дану гладкоствольну мисливську рушницю вартістю 1 750 грн., достовірно знаючи, що дана одиниця зброї не підлягала реєстрації та видачі з приміщення Хустського МВ, а підлягала здачі в 10-денний термін на склад ВРЗ та реалізації в дохід держави через торгівельну мережу у встановленому Інструкцією від 31.05.1993 № 314 порядку.
Допитані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого їм злочину не визнали.
ОСОБА_6 показав, що ним, як старшим інспектором, не вчинено жодних неправомірних дій щодо вказаного карабіну з урахуванням наступного.
11.04.2007 дана зброя здана ОСОБА_9 в межах «місячника добровільної здачі зброї». В подальшому така не могла бути здана ним на склад ВРЗ, оскільки належала ОСОБА_13 , як спадкоємиці після смерті ОСОБА_10 , і вона мала право розпорядитися цією зброєю на власний розсуд.
З 11.04.2007 почалась перевірка стосовно даної зброї, а 18.04.2007 зареєстровано рапорт оперуповноваженого карного розшуку ОСОБА_11 про злочин, за яким проводилась перевірка, за наслідками якої щодо громадянина ОСОБА_9 порушено кримінальну справу щодо незаконного ввезення даної зброї на територію України, тому ОСОБА_6 не міг вчиняти жодних дій щодо названого карабіну до закінчення перевірки. ОСОБА_6 також твердив, що ним особисто вказана одиниця зброї ОСОБА_11 не видавалась, оскільки на той час він перебував у відпустці.
ОСОБА_7 пояснив, що він, як інспектор, разом із старшим інспектором ОСОБА_6 оформляв 11.04.2007 добровільну видачу зброї від громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в період «місячника добровільної здачі зброї». Дані громадяни мали намір зареєструвати цю зброю на себе, однак зробити це виявилось неможливим, оскільки в ході проведення перевірки даної зброї порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_9 , пов`язану із зданою ними зброєю. Відтак ні він, ні старший інспектор ОСОБА_6 не могли вчинювати ніяких дій щодо неї й, зокрема, здавати її на склад ВРЗ.
При ньому рапорт оперуповноваженого карного розшуку ОСОБА_11 про злочин щодо незаконного придбання зброї зареєстровано лише 18.04.2007. Як підсудний він також зазначив, що жодним чином не діяв в інтересах ОСОБА_15 , оскільки реалізація одиниці зброї останньому здійснена виключно волевиявленням ОСОБА_13 , яка є спадкоємцем ОСОБА_10 .
Вважає, що його дії повністю відповідали вимогам пп. 12.25 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 622 від 07.10.1998 (далі Інструкція від 07.10.1998 № 622) та іншим нормативним актам, згідно яких добровільно здана у період «місячника добровільної здачі зброї» зброя не вилучається, за винятком рішення суду, а на його бажання реєструється за ним чи іншою особою.
Згідно наказу № 35 о/с від 02.03.2006, ОСОБА_6 призначено старшим інспектором з дозвільної системи Хустського міжрайонного відділу УМВС, а наказом № 265 від 31.12.2006 його призначено відповідальним за облік, зберігання та здачу на склад озброєння УМВС добровільно зданої та вилученої з незаконного обігу в якості речових доказів і в кримінальних справах вогнепальної, газової та холодної зброї.
Згідно наказу № 136 о/с від 29.06.2006 ОСОБА_7 призначено інспектором дозвільної системи групи охорони громадського порядку Хустського МВ.
Зазначені документи підтверджують ту обставину, що ОСОБА_6 є відповідальним за облік, зберігання та здачу на склад озброєння УМВС, а ОСОБА_7 , як інспектор за облік, зберігання та здачу на склад озброєння УМВС добровільно зданої зброї на випадок відсутності ОСОБА_6 і в своїй діяльності, згідно їх функціональних обов`язків, обидва керуються положеннями Інструкції від 21.08.1998 № 622 та Інструкції від 31.05.1993 № 314.
ОСОБА_6 прийняв від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на підставі складеного ним разом з інспектором дозвільної системи ОСОБА_7 протоколу добровільної здачі зброї від 11.04.2007, як добровільно здану, незареєстровану вогнепальну зброю карабін «ОП СКС» № НОМЕР_1 , 1950 року виробництва, калібру 7,62 мм, мисливський нарізний карабін «ТОЗ 78-01», 1960 року виробництва, кал. 5,6 мм та рушницю «ИЖ-27М» № НОМЕР_2 , 1969 року виробництва, кал. 12 мм, які за вказаних обставин незаконно ввезені ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Вучкове Міжгірського району Закарпатської області.
25.04.2007 Хустським МВ винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи проти ОСОБА_10 за ст.ст. 201, 263 КК України на підставі п.8 ст.6 КПК України у зв`язку з його смертю.
В грудні 2007 року матір померлого ОСОБА_13 звернулась до начальника Хустського МВ із заявою про перереєстрацію карабіну «ОП СКС» на ОСОБА_11 та рушниці «ИЖ-27М» на ОСОБА_15 , оскільки вона не мала бажання реєструвати дані одиниці зброї на себе, а вказані громадяни запропонували продати їм такі, про що в подальшому вона також надала Хустському МВ розписку про отримання грошових коштів за продаж зброї.
Дозвіл на право носіння та зберігання зброї ОСОБА_15 видав начальник Хустського МВ, а щодо продажу карабіну «ОП СКС» ОСОБА_11 і надання йому дозволу на придбання, носіння та зберігання даної зброї, дозвіл видано сектором дозвільної системи УМВС. На підставі зазначених дозволів їм і було видано відповідну зброю.
Як визнав прокурор, досудовим розслідуванням кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не доведено наявність у останніх двох прямого умислу на вчинення розтрати чужого майна шляхом зловживання службовим становищем.
Так, відповідно до пункту 12.22 Інструкції від 21.08.1998 № 622 вогнепальна зброя, а також бойові припаси, що належать особам, які притягуються до кримінальної відповідальності, зберігаються в органах внутрішніх справ до прийняття остаточного рішення слідчих органів або суду в кримінальній справі.
Крім того, згідно п.15 Інструкції від 31.05.1993 № 314, у випадку прийняття відповідними органами рішення про конфіскацію чи відшкодування вилученої зброї і боєприпасів, такі передаються до складів управлінь (відділів) МТ і ТЗ органів внутрішніх справ України на транспорті. Якщо прийняте рішення не пов`язане з конфіскацією чи відшкодуванням вилученої зброї і боєприпасів, то вони у 10-денний строк повертаються власникові.
Оскільки згідно ст.41 Конституції України конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду, а вказана вище постанова органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи не є рішенням суду, підстав для конфіскації вказаної зброї (в прибуток держави) немає.
Показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтверджено факт добровільної здачі зброї 11.04.2007 в рамках «місячника» - що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 вдома у Ценьків складено протокол про добровільну видачу та відповідно вилучено три зазначені одиниці зброї, а також факт знаходження зброї у будинку свідка ОСОБА_13 та постійного проживання з нею її сина ОСОБА_10 .
Показаннями свідка ОСОБА_13 підтверджено той факт, що вилучена зброя дійсно належала її сину, який приїхав до неї на постійне місце проживання та який після цього помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його поховання, за місцем проживання ОСОБА_13 , в с. Вучкове Міжгірського району, відкрито сейф, в якому виявлено 3 одиниці зброї. Оскільки ні у кого із спадкоємців померлого не було дозволу на придбання та зберігання вогнепальної зброї, ОСОБА_9 добровільно її здав в дозвільну систему Хустського МВ.
В грудні 2007 року до неї звернулись ОСОБА_11 та ОСОБА_15 з пропозиціями про продаж зброї сина, на що вона погодилась та написала заяви на ім`я начальника Хустського МВ про перереєстрацію даних рушниць на вказаних громадян, а також розписки про отримання від останніх грошових коштів.
Отже, як визнав прокурор, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було умислу на вчинення розтрати зброї та корисливого мотиву, позаяк ОСОБА_11 та ОСОБА_15 самостійно, в різний час, звернулись до ОСОБА_13 з проханнями реалізувати їм зброю і прибуток від цього був отриманий саме продавцем.
Досудовим слідством не здобуто жодних доказів, що ОСОБА_6 готував будь-які документи для видачі зброї ОСОБА_11 , а згідно наказу № 223 від 28.12.2007 ОСОБА_6 з 07.12.2007 по 17.01.2008 перебував у черговій відпустці.
Також прокурором встановлено, що згідно Інструкції від 21.08.1998 № 622 та Інструкції від 31.05.1993 № 314 можуть застосовуватись як положення однієї, так і положення іншої, що в свою чергу унеможливлює доказування умислу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на розтрату ввіреного їм майна, а отже і оголошення їм підозри за ст.191 КК України.
Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не приймались остаточні рішення на право придбання зброї ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , вони не є суб`єктами злочину.
В поданій Ужгородському міськрайонному суду 11.12.2014 скарзі на цю постанову прокурора від 03.12.2014 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили її скасувати та закрити вказане провадження, однак вже на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог заявники посилалися на те, що кримінальна справа (а згодом кримінальне провадження) тривалий час, починаючи з 2008 року, не могла знайти свого вирішення як органом досудового слідства, так і судом, поверталася на додаткове розслідування, оскільки за вказаних в оскарженій постанові обставин не було встановлено не лише склад кримінального правопорушення, а й саму подію.
Слідчим хоч і встановлено, що у ОСОБА_17 та ОСОБА_18 був відсутній прямий умисел на вчинення розтрати останніми чужого майна за наведених обставин, однак помилково всупереч встановлених ним же обставин прийнято рішення про закриття кримінального провадження саме за п.2 ч.1 ст.284 КПК.
Ухвалою слідчого судді від 24.12.2014 вказану скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено без задоволення, а оскаржену ними зазначену вище постанову прокурора від 03.12.2014 без змін.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя посилається на те, що наведені висновки прокурора відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколах допиту свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , протоколах допиту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також на інших матеріалах провадження.
Так, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження не встановлено обов`язкової ознаки передбаченого ч.2 ст.191 КК України складу злочину наявність прямого умислу на вчинення розтрати чужого майна шляхом зловживання службовим становищем (суб`єктивної сторони злочину). Також жодним доказом не підтверджено, що ОСОБА_6 готував будь-які документи для видачі зброї ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не приймалися остаточні рішення щодо права придбання зброї ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , а отже у діях двох перших відсутній склад кримінального правопорушення, у зв`язку з чим доводи заявників про відсутність події кримінального правопорушення не ґрунтуються на матеріалах провадження.
В апеляційній скарзі на цю ухвалу слідчого судді від 24.12.2014 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять її скасувати, як незаконну та постановити нову, якою їхні зазначені вище вимоги у скарзі на вказану постанову прокурора від 03.12.2014 задовольнити в повному обсязі, скасувати останню та прийняти рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявники посилаються на те, що слідчим суддею при постановленні оскарженої ними ухвали не враховано того, що згідно закону подія злочину відсутня, якщо не було самого факту злочину; а склад злочину відсутній тоді, коли встановлено, що діяння, у якому є ознаки злочину, дійсно вчинене, але не даною особою, а іншою, що прокурор не встановив, однак мотивував своє рішення тим, що кримінальне правопорушення не було вчинено ні заявниками, ні іншою особою.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти апеляційної скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та просив постановлену за їх скаргою вказану вище ухвалу слідчого судді від 24.12.2014 залишити без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу без задоволення, як безпідставну, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
У статті 191 КК передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.
Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті на користь інших осіб, зокрема це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо.
Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.
Суб`єктом привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем (частина друга статті 191 КК) може бути лише службова особа.
Об`єктивна сторона злочину це закріплені в наведеному вище кримінальному законі ознаки, які характеризують зовнішній прояв злочину, а також саме діяння та подію вчинення злочину.
Закриваючи кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України з повністю реабілітуючих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підстав, прокурор вірно встановив саме відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки в даному випадку відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.
Як вбачається з показань наведених вище свідків та наявних в матеріалах кримінального провадження протоколів слідчих дій з доданими до них документами, сам факт процедури реєстрації та видачі за вказаних обставин інспекторами зазначеної зброї мав місце, однак з огляду на наведені вище правильно встановлені прокурором обставини, ними не вчинено кримінально-караного діяння: подія, з приводу якої проводилося розслідування, мала місце, була результатом діянь особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок відсутності зазначених вище елементів складу правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді: