У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Таран Т.С. і Школярова В.Ф.

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 03 червня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Сихівського районного суду
м.Львова від 14 грудня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області
від 15 листопада 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
раніше судимий

23.12.2003 р.
за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки

позбавлення
волі, звільнений 12.08.2005 р. по амністії,

засуджений
за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

За ст.304 КК України ОСОБА_1.
виправданий.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1.
та ОСОБА_3. на користь ДП МОУ “Монтажник-Львів” 6386 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 15 листопада 2006 року вирок
щодо ОСОБА_1. залишений без зміни.

Цим же вироком також засуджені ОСОБА_2, ОСОБА_3, які в касаційному порядку судові рішення
не оскаржили.

За вироком суду ОСОБА_1. визнаний винним у тому, що він разом з ОСОБА_2 та
неповнолітнім ОСОБА_3. за попередньою змовою між собою, повторно в ніч на 26
вересня 2005 року проникли до приміщення складу ДП МОУ “Монтажник-Львів”, яке
розташоване поАДРЕСА_1 у м.Львові, звідки таємно викрали 10 бухт телефонного
кабелю ТСВ 30х2х0,5, ТСВ 10х2х0,5 та
ТППеп3, ізоляцію яких обпалили, а мідний дріт вагою 45 кг. мали намір здати на
пункт прийому кольорового металу, однак були затримані працівниками
підприємства.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1.
посилається на те, що його необґрунтовано засуджено за ч.3 ст.185 КК України,
суд не перевірив його заяву про застосування до нього недозволених методів
ведення слідства, внаслідок чого він оговорив себе у вчиненні злочину, зазначає
також, що його не було ознайомлено з матеріалами справи. Крім того, ОСОБА_1.
вказує на те, що не було встановлено розмір викраденого майна за кожним
епізодом обвинувачення і йому інкриміновано викрадення телефонного кабелю
24.09.2005 року. З цих підстав просить судові рішення щодо нього скасувати.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який не підтримав касаційну скаргу ОСОБА_1., перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України вирок суду повинен
бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які
були розглянуті в судовому засіданні і оцінює їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді
всіх обставин справи, керуючись законом. Законним є вирок, постановлений за
умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при
провадження справи кримінально-процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.334 КПК України, мотивувальна
частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом
доведеним, з зазначенням місця, часу, способу та наслідків злочину, форми вини
і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь
тяжкості вчиненого злочину та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо
кожного з засуджених, з зазначенням мотивів з яких суд відкидає інші докази.
Формулювання обвинувачення повинно містити точний опис обставин справи з
зазначенням ознак об'єктивної сторони складу злочину, визнаного судом доведеним
та його кваліфікуючих ознак. У цій частині вироку необхідно викласти весь обсяг
обвинувачення, обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних,
їх роль у вчиненні злочинів, а потім докази в обґрунтування цих висновків.

Цих вимог закону суди першої та апеляційної інстанції при
розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_1.
не дотримались.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. обвинувачувався і визнаний
винним у тому, що він разом з засудженими по цій же справі ОСОБА_2 та
неповнолітнім ОСОБА_3. в ніч на 26 вересня 2005 року проникли до приміщення
складу ДП МОУ “Монтажник-Львів”, звідки таємно викрали 10 бухт телефонного
кабелю ТСВ 30х2х0,5, ТСВ 10х2х0,5 та
ТППеп3. ОСОБА_2 та ОСОБА_3, крім того, визнані винними у таємному викраденні
телефонних кабелів з цього ж підприємства 24 вересня 2005 року, ізоляцію з яких
вони обпалили, а мідний дріт вагою 95 кг. здали до пункту прийому металу.

Загальна сума викраденого майна за обома епізодами крадіжки встановлена
6386 грн. Кількість, вагу і вартість викраденого майна за кожним епізодом суд
не встановив. ОСОБА_1. обвинувачувався у викраденні телефонного кабелю за одним
епізодом крадіжки, вчиненим 26 вересня 2005 року, а фактично визнаний винуватим
у викраденні майна за обома епізодами на суму 6386 грн.

Крім того, як у судовому засіданні місцевого суду, так і в апеляційній
інстанції засуджений ОСОБА_1. заявляв, що злочину він не вчиняв, на досудовому
слідстві дав показання про свою участь у вчиненні злочину внаслідок
застосування до нього незаконних методів ведення слідства працівниками міліції.
Суд першої інстанції та апеляційний суд ці заяви засудженого в установленому
законом порядку не перевірили і послались на ці показання в обґрунтування своїх
висновків про його винуватість.

Колегія суддів вважає, що такі порушення вимог кримінально-процесуального
закону ставлять під сумнів законність та обґрунтованість постановлених щодо
ОСОБА_1. судових рішень, а тому вони підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд, під час якого необхідно усунути зазначені у
мотивувальній частині ухвали порушення, всебічно, повно та об'єктивно
розглянути всі обставини справи, перевірити доводи, викладені у касаційній
скарзі засудженого ОСОБА_1., дати їм належну оцінку і постановити законний та
обґрунтований вирок.

Керуючись ст. 394-396 КПК України, колегія суддів,

У Х В А
Л И Л А:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1.
задовольнити.

Вирок Сихівського районного суду
м.Львова від 14 грудня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області
від 15 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до того ж суду.

С У Д Д
І :

Присяжнюк Т.І. Таран Т.С. Школяров В.Ф.