Провадження по справі № 1-кп/260/426/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючої судді
Данилюк О.С.,

при секретарі
Гефтер П.В.,

за участю прокурора Гаврилова С.В.,
обвинуваченого ОСОБА_1, представника
потерпілої юридичної особи ОСОБА_2,
розглянувши у попередньому відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Донецьку матеріали кримінального
провадження № 0002290 за
обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Донецької області,
Ясинуватського району, селища
Очеретіно, громадянина України, не
працюючого, не одруженого, раніше не
судимого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15,
ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2013 року, в період часу з 16
години 25 хвилин до 16 години 50 хвилин
ОСОБА_1, знаходячись в приміщенні
торгівельного залу ТЦ «Метро»,
розташованого за адресою: м. Донецьк,
пр. Ленінський, 148, що у Ленінському
районі м. Донецька, діючи умисно, з
корисливих мотивів, вчинив дії,
спрямовані на таємне викрадення чужого
майна, а саме шляхом вільного доступу
взяв зі стелажу в відділі «Одяг»
тремпель з чоловічою курткою
«Аутентік», вартістю 979,98 гривень, після
чого ОСОБА_1 пройшов до примірочної
кабінки ТЦ «Метро», де за допомогою
кусачок, які він заздалегідь
підготовив з цією метою та мав при собі,
відрізав з вищезазначеної куртки бирки
та магнітний пристрій, після чого
вдягнув зазначену куртку на себе, при
цьому свою куртку залишив у
примірочній кабінці. Після чого ОСОБА_1,
продовжуючи свій злочинний намір,
пройшов повз каси ТЦ «Метро», не
надавши для сплати вказану вище куртку
«Аутентік», яка була вдягнута на ньому,
та попрямував до виходу з торгівельної
зали ТЦ «Метро», однак не зміг довести
свій намір, спрямований на таємне
викрадення чужого майна, до кінця з
причин, що не залежали від його волі,
оскільки був затриманий працівниками
служби охорони ТЦ «Метро», які
спостерігали за вказаними діями ОСОБА_1
за допомогою системи відео
спостереження ТЦ «Метро» та викликали
співробітників міліції.

Дії ОСОБА_1 органом досудового
розслідування кваліфіковані вірно,
оскільки ОСОБА_1 своїми умисними діями,
що виразилися в закінченому замаху на
таємне викрадення чужого майна, при
якому він виконав усі дії, які вважав
необхідним для доведення злочину до
кінця, але злочин не було доведено з
причин, що не залежали від його волі,
скоїв кримінальне правопорушення,
передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК
України.

28 жовтня 2013 року між представником
потерпілої юридичної особи ОСОБА_2 та
обвинуваченим ОСОБА_1 в приміщенні ТЦ
«Метро» за адресою: м. Донецьк, пр.
Ленінський, 148, укладена по даному
кримінальному провадженню № 0002290
угода про примирення, згідно якої
представник потерпілої юридичної
особи ОСОБА_2 з одного боку та
обвинувачений ОСОБА_1 з іншого боку
дійшли згоди щодо формулювання
обвинувачення та правової
кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2
ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для
даного кримінального провадження
обставин, про перелік дій, не пов'язаних
з відшкодуванням шкоди, які
обвинувачений зобов'язаний вчинити на
користь потерпілої юридичної особи, та
строк їх вчинення, а саме в строк до 05
листопада 2013 року публічно вибачитися
за вчинене кримінальне правопорушення
перед представником потерпілої
юридичної особи ОСОБА_2 Також сторонами
угоди узгоджене покарання у вигляді
громадських робіт та надана згода
сторін на призначення покарання у
вигляді громадських робіт. В угоді
передбачені наслідки її укладення,
затвердження та невиконання, які
роз'яснені обвинуваченому ОСОБА_1

Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України
питання про можливість затвердження
угоди про примирення, суд виходить з
наступного.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні
даного кримінального правопорушення
за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, щиро
каявся, повідомив про добровільність
своєї позиції при укладенні угоди про
примирення, розуміння права на
справедливий судовий розгляд, наслідки
укладення та затвердження угоди про
примирення характер обвинувачення та
вид покарання, який буде застосований
до нього у разі затвердження угоди про
примирення судом, просив вказану угоду
затвердити і призначити узгоджену в
угоді міру покарання.

Прокурор також не заперечував проти
затвердження судом укладеної угоди про
примирення.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода про примирення між
потерпілим та обвинуваченим.

Так, згідно вимог ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК
України угода про примирення може бути
укладена за ініціативою потерпілого,
підозрюваного або обвинуваченого.
Домовленості стосовно угоди про
примирення можуть проводитися
самостійно потерпілим і підозрюваним
чи обвинуваченим, захисником і
представником або за допомогою іншої
особи, погодженої сторонами
кримінального провадження (крім
слідчого, прокурора або судді). Угода
про примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення. Укладення
угоди про примирення або про визнання
винуватості може ініціюватися в
будь-який момент після повідомлення
особі про підозру до виходу суду до
нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Узгоджена угодою міра покарання та
згода сторін на її призначення для
обвинуваченого ОСОБА_1 встановлена в
межах санкції ст. 185 ч. 1 КК України з
урахуванням даних, які характеризують
особу обвинуваченого, обставин, що
пом'якшують його покарання.

Так, ОСОБА_1 має постійне місце
проживання, де характеризується
задовільно, на обліку в
психоневрологічному та в
наркологічному диспансерах не
перебуває, не працює, раніше не судимий.

Обставинами, що пом'якшують покарання
ОСОБА_1, є щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину.

Судом встановлено, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій будь - яких інших обставин, ніж
ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з'ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_1 повністю
усвідомлює зміст укладеної з
представником потерпілої юридичної
особи ОСОБА_2 угоди про примирення,
цілком розуміє свої права, а також
наслідки укладення, затвердження даної
угоди та наслідки її невиконання.

Крім того, перед прийняттям рішення про
затвердження угоди про примирення суд
з'ясував у представника потерпілої
юридичної особи ОСОБА_2 чи цілком він
розуміє наслідки затвердження угоди,
які полягають в обмеженні права
оскарження вироку згідно з положеннями
статей 394 і 424 КК України та позбавлення
права вимагати в подальшому
притягнення особи до кримінальної
відповідальності за відповідне
кримінальне правопорушення і
змінювати розмір вимог про
відшкодування шкоди.

Оскільки вказані умови угоди про
примирення повністю відповідають
вимогам Кримінального процесуального
кодексу України та Кримінального
кодексу України, відповідають
інтересам суспільства, не порушують
права, свободи чи інтереси сторін, або
інших осіб, не існують обґрунтовані
підстави вважати, що укладення угоди
про примирення не було добровільним,
або сторони не примирилися, а також
відсутня неможливість виконання
обвинуваченим ОСОБА_1 взятих на себе за
угодою зобов'язань, суд дійшов висновку
про наявність всіх правових підстав
для затвердження угоди про примирення,
а також призначення обвинуваченому
ОСОБА_1 узгодженої і погодженої
сторонами міри покарання у вигляді
громадських робіт.

При цьому суд вважає, що саме таке
покарання, призначене судом підсудному
ОСОБА_1, буде найбільше відповідати
принципам та цілям призначення
покарання і буде найбільш необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 373, 374, 468, 469, 474 ч.7, 475 КПК України,
суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення
від 28 жовтня 2013 року, укладену між
представником потерпілої юридичної
особи ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_1 в
приміщенні ТЦ «Метро» за адресою: м.
Донецьк, пр. Ленінський, 148, у
кримінальному провадженню № 0002290.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК
України, і призначити йому покарання у
вигляді 80 (вісімдесяти) годин
громадських робіт.

Вирок може бути оскаржено з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України, до апеляційного суду
Донецької області через Ленінський
районний суд м. Донецька шляхом подачі
апеляційної скарги протягом тридцяти
днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку чи
ухвали суду. Копія вироку негайно після
його проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше
наступного дня після ухвалення
надсилається учаснику судового
провадження, який не був присутнім в
судовому засіданні.

СУДДЯ:
О.С. Данилюк