Справа № 629/896/15-к
Номер провадження 1-кп/629/158/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , обвинуваченого ОСОБА_20 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області, кримінальне провадження №0000055 від 19.12.2014 року, яке надійшло з Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області 13.03.2015 року, відносно:

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новий Світ, Старобешевського району, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід не обирався,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.2 КК України, -

встановив:
13.03.2015 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_20 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.2 КК України.

Згідно ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що справа підсудна суду, підстав для закриття не має, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, в зв`язку з чим просив призначити справу до основного розгляду.

Потерпілі та обвинувачений проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, потерпілих та обвинуваченого, перевіривши обґрунтованість доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту нормам КПК України та наявність підстав для його повернення прокурору, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Із формулювання обвинувачення не вбачається місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень вчинених обвинуваченим по відношенню до кожної потерпілої особи та форми вини і мотивів кримінального правопорушення, натомість в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений продовжуючи свій злочинний намір у цьому ж будинку, діючи за подібною схемою, заволодів шахрайським шляхом грошовими коштами інших потерпілих у інших квартирах, при цьому не зрозуміло в який саме час вчинено ці злочини та де поділась особа відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, чи приймала вона участь в цих епізодах чи ні, яка роль була їй відведена.В деяких епізодах зазначено, що злочин вчинено відносно однієї особи, між тим у висновку про завдання матеріальної шкоди зазначається зовсім інша особа.

Крім цього, в обвинувальному акті вказано, що злочини вчинені за попередньою змовою групою осіб, при цьому в обвинувальному акті відсутні відомості про одного з обвинувачених, прізвище якого в ньому вказане. Натомість зазначено, що матеріали відносно «Прізвище» виділені в окреме провадження.

Розгляд справи в суді провадиться тільки щодо обвинувачених і лише за тим обвинуваченням, за яким їх віддано до суду, а тому посилання у обвинувальному акті на прізвища інших осіб як таких, що вчинили злочин на думку суду є неприпустимим.

Пленум Верховного Суду України від 06.02.2000 року вказав на цю обставину у справі Г., де у вироку стверджувалося, що ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , і У., кримінальну справу щодо яких виділено в окреме провадження у зв`язку з їх розшуком, зорганізувалися з метою нападу на окремих осіб у стійку озброєну групу, до якої увійшли також ОСОБА_25 і дві не встановлені слідством особи. Кримінальна справа щодо цих осіб не розглядалася, оскільки матеріали щодо них виділено в окреме провадження у зв`язку з їх розшуком. Тому Пленум Верховного Суду визнав за необхідне замінити прізвища ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , і У. у вироку суду та в ухвалі касаційної інстанції словами "особи, кримінальну справу щодо яких виділено в окреме провадження".

Відповідно до ст.458 КПК України, висновки Верховного Суду України, викладені у його ухвалах, у випадках, передбачених у частині другій статті 455 і частині другій статті 456 цього Кодексу, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України.

Крім цього, потерпілі, більшість з яких є пенсіонерами, людьми похилого віку, в судовому засіданні заявили про необізнаність щодо можливості заявлення цивільного позову у справі, оскільки ні слідчим, ні прокурором це право їм не роз`яснювалось, в зв`язку з чим вони ним не скористатись.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт та додатки до нього не відповідають вимогам ст.291 КПК України, що відповідно до вимог ст.314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст.ст.314,392,395 КПК України, суд, -
ухвалив:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_20 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.190 ч.2 КК України, повернути Лозівському міжрайонному прокурору Харківської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Копію ухвали направити Лозівському міжрайонному прокурору Харківської області для виконання, вручити обвинуваченому та потерпілим.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1