Провадження № 11-кп/792/349/15
Справа № 689/2751/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника
потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000374 від 26.09.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Ярмолинецького районного суду від 26 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одружену, пенсіонерку, раніше несудиму, -

засуджено за ч.1 ст.125 КК України до сплати штрафу в сумі 680 грн., що становить 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 3000 грн. відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

За вироком суду, обвинувачена ОСОБА_9 25 вересня 2014 року попросила свою знайому ОСОБА_11 придбати їй на місцевому ринку пачку хлібопекарських дріжджів, що остання і зробила. Коли ОСОБА_9 оглянула дріжджі, то з`ясувала, що вони неякісні, і вирішила піти наступного дня в смт.Ярмолинці на ринок для з`ясування відносин з продавцем ОСОБА_7 щодо реалізації нею недоброякісних дріжджів. 26 вересня 2014 року в смт.Ярмолинці приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_9 , взявши з собою пачку вказаних дріжджів, разом із своїм чоловіком ОСОБА_12 приїхали до місцевого ринку, який розташований в смт.Ярмолинці по вул.Чапаєва, 57. Перебуваючи на ринку, ОСОБА_9 з метою з`ясування відносин з ОСОБА_7 підійшла до її торговельного кіоску № НОМЕР_1 та розпочала з нею словесну суперечку з приводу того, що остання продає недоброякісні дріжджі. ОСОБА_7 заперечила факт продажу недоброякісних дріжджів і зробила обвинуваченій зауваження з приводу її непристойної поведінки та безпідставних її образ і наполягла на тому, щоб ОСОБА_9 припинила свої протиправні дії. Зауваження потерпілої обурило обвинувачену і ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно кинула в ОСОБА_7 поліетиленовий пакет з пачкою дріжджів по голові, а також, після цього, ще нанесла й численні удари руками по голові, обличчю, носі і нігтями рук подряпала її руки. Згодом обвинувачена нанесла потерпілій декілька ударів ногою по її правій нозі. В результаті протиправних дій ОСОБА_9 умисно спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді 1 синця в середній третині лобної ділянки голови зліва, 1 садна на кінчику носа зліва в області перегородки, 1 синця в ділянці правого стегна в середній третині по передньо-внутрішній поверхні, 1 синця в ділянці правого стегна на межі верхньої та середньої третини по передній поверхні, 1 садна в ділянці нігтьової фаланги 2 пальця лівої кисті по тильній поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_9 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.
В своїй апеляції, як вбачається з її змісту, обвинувачена ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та визнати її невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, а кримінальне провадження закрити.

З вироком місцевого суду не погоджується, оскільки він винесений без врахування всіх обставин справи.

Вказує, що побоїв ОСОБА_7 не наносила, тому тілесних ушкоджень спричинити їй не могла. Зробила їй лише зауваження про те, що вона продає неякісний товар та кинула в неї пачку дріжджів.

Стверджує, що місцевий суд не взяв до уваги той факт, що коли вона виходила з території ринку, то ОСОБА_7 разом зі своїм сином ОСОБА_13 нанесли їй удари, внаслідок чого вона втратила свідомість.

Після спричинених тілесних ушкоджень вона лікувалась в Ярмолинецькій лікарні.

Судом першої інстанції не було взято до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , про те, що вона не наносила ОСОБА_7 ударів.

В своїй апеляції потерпіла ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Стягнути з обвинуваченої витрати на правову допомогу адвоката в апеляційному провадженні.

Зазначає, що визначаючи обвинуваченій покарання у виді штрафу, місцевий суд формально врахував відповідність цього покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої, визначивши їй мінімальне покарання за санкцією ч.1 ст.125 КК України.
Вказує, що внаслідок злочину їй заподіяно фізичну, матеріальну та моральну шкоду, вона втратила душевний спокій, не може спокійно спати, різко погіршився стан здоров`я.
Звертає увагу, що ОСОБА_9 за весь час навіть не вибачилась, не відшкодувала завданої шкоди, а навпаки вела себе зухвало, зверхньо, погрожувала їй і свідкам, образливо висловлювалась, що свідчить про її цинізм та підвищену суспільну небезпеку і, що вона заслуговує самого суворого покарання.
В ході апеляційного розгляду справи потерпіла від своєї апеляційної скарги відмовилася.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, на підтримку доводів апеляції, потерпілу та її представника, які просили залишити вирок місцевого суду в силі, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає в силу наступних підстав.

Місцевий суд обґрунтовано визнав обвинувачену ОСОБА_9 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України при викладених у вироку обставинах.
Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений доказами, зібраними та дослідженими в судовому засіданні в передбаченому законом порядку.
Так обвинувачена визнала той факт, що дійсно 26 вересня 2014 року приблизно о 12 год. у неї виник конфлікт з ОСОБА_7 на підставі того, що остання продала неякісні дріжджі. Після чого вона кинула в потерпілу дріжджі і пішла, ніяких ударів вона їй не наносила.

Винність обвинуваченої об`єктивно доведена наступними доказами:

· показаннями потерпілої ОСОБА_7 щодо факту нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою;
· показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 щодо обставин вчинення злочину;
· даними висновку судово-медичної експертизи №224 від 29.09.2014 року, згідно з якими у ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: 1 синець в середній третині лобної ділянки голови зліва розміром 3*3 см, 1 садно на кінчику носу зліва в області перегородки розміром 0, 3 * 0, 1 см, 1 синець в ділянці правого стегна в середній третині по передньо-внутрішній поверхні розміром 1*1 см, 1 синець в ділянці правого стегна на межі верхньої та середньої третини по передній поверхні розміром 2*1, 5 см, 1 садно в ділянці нігтьової фаланги 2 пальця лівої кисті по тильній поверхні розміром 0, 2 * 0, 1 см. Дані тілесні ушкодження, судячи по характеру їх загоєння, вони можуть мати давність утворення в межах 3 доби від моменту заподіяння до огляду, проведеного 29.09.2014 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді поодиноких синців в середній третині лобної ділянки голови зліва, в ділянці правого стегна на межі верхньої та середньої третини по передній поверхні могли утворитись від не менше 3-х травматичних дій тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі до тупих твердих предметів. Тілесне ушкодження у вигляді 1 садна на кінчику носа зліва в області перегородки могло утворитись від не менше однієї травматичної дії тупого твердого предмету із обмеженою контактуючою поверхнею, в даному випадку могло утворитись від дії пальців руки сторонньої особи. Тілесне ушкодження у вигляді 1 садна в ділянці нігтьової фаланги 2 пальця лівої кисті по тильній поверхні - могло утворитись від не менше однієї травматичної дії тупого твердого предмету із обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі до тупого твердого предмету (том 1 а.к.п.87-88).

При призначенні покарання обвинуваченій, місцевий суд керувався вимогами ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_9 , місцевий суд врахував те, що вона вчинила злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується по місцю проживання, не судима, та обґрунтовано визначив його у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

В ході апеляційного розгляду також встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 давала послідовні показання про спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою, як на досудовому слідстві, так і в суді першої інстанції, які повністю узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та об`єктивно підтверджується даними висновку експерта №224 від 29.09.2014 року щодо локалізації та ступеня тяжкості спричинених потерпілій тілесних ушкоджень.
Крім цього, сама обвинувачена визнала факт інциденту з потерпілою та те, що вона кинула кілограмовими дріжджами в потерпілу.

При цьому, доводи апелянтки про те, що показання свідків зі сторони потерпілої є упередженими, так як вони перебувають в близьких стосунках із потерпілою, колегія суддів відкидає, так як вони не підтверджені жодними об`єктивними доказами.

Посилання обвинуваченої на те, що місцевий суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як в судовому засіданні показання даних свідків досліджувались судом безпосередньо. При цьому, свідок ОСОБА_11 , зазначила, що 26 вересня 2014 року в обідню пору разом з ОСОБА_9 пішла на ринок, щоб повернути ОСОБА_7 неякісні дріжджі, які придбала напередодні. Після того, як потерпіла повернула обвинуваченій гроші за неякісні дріжджі, між ними почалася шарпанина, очевидицею якої вона була. Натомість, свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_14 не були безпосередніми свідками інциденту, та є близькими родичами обвинуваченої.

З приводу заяв обвинуваченої про її побиття потерпілою та посилання на свідчення ОСОБА_15 , колегія суддів вважає, що ОСОБА_21 не позбавлена можливості з цього приводу звернутися до правоохоронних органів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченої про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягають.

За таких обставин, підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Вирок Ярмолинецького районного суду від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляцію обвинуваченої без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку, протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2