Справа №468/2040/14-к 20.01.2015 20.01.2015 20.01.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000326 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 6 листопада 2014 року, відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Казанка Миколаївської області, проживає в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_8 ,
представник потерпілого ОСОБА_9 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_6 просить зменшити майнову та моральну шкоду визначену для стягнення з ОСОБА_5 вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 6 листопада 2014 року.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 6 листопада 2014 року ОСОБА_5 визнано винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 у відшкодування майнової шкоди 10 948,32 грн., моральної шкоди 20 000 грн.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи вирок суду в частині призначеного покарання, не згодний з розміром відшкодування матеріальної та майнової шкоди.
Так, за висновком суду потерпілий ОСОБА_10 витратив на лікування 10 287,32 грн.
На підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням ОСОБА_10 надав суду копію квитанції прибуткового ордеру б/н від 10.08.2014 р. про сплату ОСОБА_11 5 700 грн., проте за що саме сплачені ці кошти, матеріали кримінального провадження не містять.
В наданій суду потерпілим накладній № 196 від 01.07.2014 р. зазначено, що організація «ВМКЦ ЮР» надала потерпілому ОСОБА_10 «Набор для металлостеосинтеза» в кількості 1 за ціною 2 650 грн., накладна має відтиск печатки «ТОВ Віртуоздентал», проте для яких цілей потерпілому нібито було надано даний виріб матеріали провадження не містять, відсутні дані і про його оплату,
Обставини отримання зазначених документів судом першої інстанції не досліджувались.
Судом стягнуто з ОСОБА_5 і витрати на доставку потерпілого в лікарню в сумі 661 грн., проте на думку захисника такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого на користь потерпілого оскільки у виписці з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_10 зазначено, що той поступив у ЦРБ смт. Казанка 21.06.2014 р., виписаний 24.06.2014 р., а відповідно наданих фіскальних чеків пальне купувалось 08.07.2014 р. на суму 327,80 грн. та 11.08.2014 р. на суму 333,80 грн.
Данні обставини залишились поза увагою суду.
На думку апелянта визначений для стягнення з обвинуваченого розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн. не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні 20 днів: з 21.06.2014 р. по 24.06.2014 р. у ЦРЛ смт. Казанка, з 25.06.2014 р. по 27.06.2014 р. та з 09.07.2014 р. по 21.07.2014 р. в клініці щелепно-ліцевої хірургії та стоматології Військово-медичного клінічного центру південного регіону. Проте доказів проведення хірургічного втручання потерпілим не надано.
Захисник вважає, що потерпілий не довів наявність перенесених ним моральних страждань, на які посилався у позовній заяві, а тому сума моральної шкоди підлягає зменшенню.
При визначені майнової та моральної шкоди суд не врахував, що ОСОБА_5 ніде не працює та не має майна, на яке можливо накласти арешт для відшкодування шкоди, а тому відшкодування ним майнової шкоди в розмірі 10 287,32 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. поставлять його у скрутне матеріальне становище.
Узагальнений виклад позиції представника потерпілого ОСОБА_12 .
В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_12 вважає вимоги викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Вирок суду в частині, що стосується цивільного позову повністю визнаний обвинуваченим ОСОБА_5 , що підтверджується звукозаписом в судовому засіданні.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілому ОСОБА_10 в клініці щелепно-лицевої хірургії військово-медичного клінічного центру Південного регіону (м. Одеса) було проведено операцію з встановленням металлосинтезу лицево-альвеолярного гребеню зліва, двобічної ревізійної гайморотомії та закритої репозиції кісток носа і кошти в сумі 2 650 грн. потерпілим були сплачені за це готівкою відповідно до накладної № 196 від 01.07.2014 р. Після проведеної 02.07.2014 р. операції потерпілий ОСОБА_10 потребував амбулаторного лікування і тому був вимушений їздити до клініки, саме для цього і купувалося пальне, що підтверджується фіскальними чеками від 08.07.2014 р. та 11.08.2014 р.
На думку представника потерпілого ОСОБА_12 , при визначені розміру моральної шкоди суд у повній мірі врахував глибину та тривалість перенесених потерпілим страждань, викликаних перенесеним фізичним болем, хвилюванням та нанесеною йому психологічної травми, що проявляється у втраті довіри до оточуючих людей, емоційних та психологічних стражданнях від отриманих тілесних ушкоджень, а також пов`язаних із цим невиправних змін звичних життєвих обставин.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
21.06.2014 р. приблизно о 12.00 годині ОСОБА_10 , разом із своїм товаришем ОСОБА_13 знаходились біля ставку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташована на околиці с. Казанка Казанківського району Миколаївської області. До них приєднався ОСОБА_5 та вони разом вживали спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_10 та ОСОБА_5 почали між собою боротися з метою звалити один одного на землю та з`ясувати, хто сильніший. Ударів при цьому, вони один одному не наносили. Після припинення боротьби ОСОБА_10 сів на землю біля дерева та притулився спиною до нього. Обвинувачений ОСОБА_14 став поруч. Потім обвинувачений ОСОБА_14 , діючи навмисно, наніс ОСОБА_10 не менше двох ударів, один за одним, ногою по обличчю. Від отриманих ударів ОСОБА_10 втратив свідомість.
Внаслідок отриманих ударів у ОСОБА_10 утворилися тілесні ушкодження у виді: синців повік обох очей, забоїв м`яких тканин обличчя, струсу головного мозку, перелому кісток носу зі зміщенням кісткових уламків, перелому передньої стінки гайморової пазухи з права, перелому скульмо-альвеолярного гребня верхньої щелепи зліва, які, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 124/32 від 05.09.2014 р., відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Дії ОСОБА_14 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, визнання ОСОБА_5 своєї вини, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника частково, за винятком стягнення 5 700 грн., думки прокурора, потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочину при обставинах, установлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України вірно та апелянтом не оспорюються.
Твердження захисника ОСОБА_6 про те, що відповідно до накладної ВМКЦ ЮР № 196 від 01.07.2014 р. неможливо встановити для чого був придбаний даний виріб та чи сплачено за нього гроші, а також те, що потерпілий ОСОБА_10 не надав доказів проведення відносно нього хірургічної операції є хибними, оскільки у висновку експерта №124/32 від 10.09.2014 р. зазначено, що 02.07.2014 р. проведено операцію ревізійна гайморотомія справа, металлоостєосинтез лівого скуло-альвеолярного гребня, закрита репозиція кісток носу (а. п. 54-57).
Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що готівкою сплатив лікарю по накладній № 196 від 01.07.2014 р. за набор для металлоостєосінтеза, якій йому був встановленій під час операції.
Оскільки потреба у придбанні та встановленні зазначеного виробу було пов`язано із оперативним втручанням внаслідок отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які утворились від ударів, нанесених йому ОСОБА_14 , вартість набору для металлоостєосінтеза повинна має бути стягнута з обвинуваченого. Накладна № 196 від 01.07.2014 р., яку ОСОБА_8 надав на підтвердження отримання зазначеного виробу у апеляційного суду сумнівів не викликає.
Отже висновки суду про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 вартості набор для металлоостєосінтеза є обґрунтованими.
Є правильними висновки суду і про стягнення з обвинуваченого витрат на придбання пального 08.07.2014 р. та 11.08.2014 р., оскільки, як пояснив потерпілий ОСОБА_10 , в ці дні він відвідував лікаря в м. Одеса з приводу отриманих тілесних ушкоджень.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував глибину та тривалість страждань потерпілого, які полягали у погіршенні стану здоров`я, в обмеженні задоволення життєвих потреб, втрату працездатності, та, на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з засудженого на користь потерпілого ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. Підстав для зменшення призначеного стягнення, про що просить апелянт, колегія суддів не вбачає.
Доводи захисника в частині сплати потерпілим 5 700 грн., як необґрунтованих, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі суми суд першої інстанції з обвинуваченого не стягував.
Щодо неврахування відсутності у обвинуваченого ОСОБА_5 роботи та майна, на яке можливо накласти арешт для відшкодування потерпілому ОСОБА_10 понесених майнових збитків і моральних страждань, то ці обставини ні є такими, що впливають на розмір стягнення.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 6 листопада 2014 року відносно ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді
___________________ _______________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_15 ОСОБА_3