суддів судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Жука В.Г. та Заголдного В.В.
за участю прокурора засудженого
Брянцева В.Л. ОСОБА_1
розглянувши в судовому засіданні 5 квітня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2006 року,
яким скасовано вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 14 червня 2006
року про засудження
судимого 8.08.2002 р. за ч. 1 ст. 186 КК України
на один рік шість місяців позбавлення волі зі звільненням
від його відбування на підставі ст. 75 КК України з
випробувальним строком на один рік,
за ч. 2 ст. 186 КК України на шість років
позбавлення волі, за ч. 3 ст. 187 КК України на сім років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 1 ст. 309 КК України на
два роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
на сім років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів - на сім
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
апеляційний суд постановив призначити ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 187 КК України
дев'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі, на підставі
ст. 70 КК України за сукупністю зазначених злочинів і ч. 1 ст. 309 КК України -
дев'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1
призначено остаточне покарання - дев'ять років шість місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
зазначений вирок Ленінського районного суду м. Вінниці щодо ОСОБА_1 залишено
винуватим у тому, що він 29 липня 2003 року біля 2 години ночі разом із ОСОБА_2
і ОСОБА_3 (засуджені вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.10.04
р.) на площадці 3-го поверху буд. АДРЕСА_1 застосували щодо ОСОБА_4 насильство
і відкрито заволоділи його мобільним телефон “Сіменс-45С” вартістю 680 грн.
року ОСОБА_1 з двома невстановленими особами проникли через вікно до будинку
АДРЕСА_2, напали на подружжя ОСОБА_5 побили їх руками і ногами та погрожуючи
праскою і сокирою, заволоділи майном потерпілих на суму 7.710 грн.
року ОСОБА_1 було затримано на вул. Коцюбинського у м. Вінниці і виявлено в
нього 11,2 г канібасу, який він придбав і зберігав без мети збуту.
скарзі з доповненнями ОСОБА_1 просить скасувати вирок апеляційного суду в
частині його засудження за розбійний напад, а справу - направити на новий
судовий розгляд. Твердить, що він не вчиняв цього злочину, що докази по даному
епізоду обвинувачення сфабриковані і судом належним чином не перевірялись.
доповідь судді Верховного Суду України, виступ засудженого ОСОБА_1, який підтримав
доводи скарги, думку прокурора про відмову в задоволенні касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Висновки суду про
винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 і ч. 1 ст.
309 КК України, грунтуються у тому числі на викривальних показаннях самого
засудженого, твердженнях потерпілого ОСОБА_4, свідка ОСОБА_6 і тих даних, що
містяться у протоколі огляду місця події та висновках судово-хімічної
експертизи. Зазначені докази перевірені в судовому засіданні, змістовно
наведені у вироку і в касаційній скарзі не оспорюються. Доводи засудженого про
те, що він не вчиняв розбійного нападу на помешкання потерпілих ОСОБА_5, є
досудовому слідстві і в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 підтвердили, що
серед нападників, які вночі 7 серпня 2005 року проникали до їхнього будинку і
побили їх та заволоділи майном, у тому числі мобільний телефон “Моторола”, був
і засуджений ОСОБА_1. Вони впізнали його і під час проведення на досудовому
слідстві процедури впізнання. За їхніми словами, ОСОБА_1 і ще двоє осіб
удерлися в хату, зв'язали
ОСОБА_5 і почали його бити руками та ногами. При цьому погрожували відрубати
господарю сокирою пальці і застосувати праску. Били й господарку. Закривали її
в ванній кімнаті, зірвали з неї золоті ланцюжок і каблучки.
обставини потерпілі підтверджували неодноразово. Вони були послідовним, а їхні
показання підтверджуються іншими об'єктивними даними, зокрема тими, що
містяться у протоколі огляду мобільного телефону потерпілих ОСОБА_5, який було
виявлення у будинку засудженого ОСОБА_1. Тому вважати, що потерпілі могли
обмовляти останнього чи бути упередженими щодо нього, як про це стверджується в
касаційній скарзі, судові інстанції підстав не мали.
та інші докази у справі судові інстанції обгрунтовано визнали достовірними і
поклали в основу своїх рішень по даному конкретному епізоду обвинувачення
ОСОБА_1. Вони давали підстави дійти висновку, що засуджений був співвиконавцем
злочинного діяння, яке за своїми ознаками утворює склад злочину, передбачений
ч. 3 ст. 187 КК України.
ОСОБА_1 про алібі є аналогічне його заявам у судовому засіданні, воно
перевірялось і свого підтвердження не знайшло. Про це суд змістовно описав у
вироку.

Призначаючи
покарання засудженому, суд апеляційної інстанції, як видно з його вироку,
врахував характер і ступінь суспільної небезпечності цього злочину, встановлені
у справі дані, що характеризують винуватого. Тому підстав для пом'якшення покарання
колегія суддів не вбачає.

Даних,
які б свідчили про порушення органами досудового слідства чи апеляційним судом
норм КПК України, зокрема тих норм, що регулюють право на захист засудженого, і
в такому разі були б підставою для скасування вироку апеляційного суду, не
виявлено.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду
Вінницької області від 19 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Жук В.Г. Редька А.І. Заголдний В.В.