Справа № 314/1106/15-к
провадження 1-кп/333/353/15
УХВАЛА
19 червня 2015 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, -
05.05.2015 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки про відмову отримання обвинуваченими копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Прокурор під час проведення судового підготовчого засідання просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, який просив проводити у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, за участю обвинуваченого, потерпілих та прокурора.
Представник потерпілого ОСОБА_4 не заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти призначення судового розгляду та просили суд повернути обвинувальний акт прокурору через невідповідність вимогам ст.291 КПК України.
На думку останніх обвинувальний акт не містить належного формулювання обвинувачення, не зазначається мотивів скоєння злочину, за змістом обвинувачення є некоректним, має припущення та суперечності.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та просив повернути обвинувальний акт прокурору.
Заслухавши думку прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисників, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
У відповідності зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження, зокрема, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні щодо учасників кримінального провадження здійснюється судом при проведенні підготовчого судового засідання.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо останній не відповідає вимогам КПК України.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, що позбавляє суд можливості призначити провадження до судового розгляду.
Частиною 1 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не містить даних проте що він затверджений прокурором, оскільки відсутня печатка прокуратури Вільнянського району Запорізької області, яка засвідчує підпис прокурора прокуратури Вільнянського району юриста 3 класу ОСОБА_3 , який затвердив обвинувальний акт 10.03.2015 року.
Відповідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз обвинувального акту відносно ОСОБА_7 свідчить про те, що він не містить викладу фактичних обставин та належного формулювання обвинувачення.
За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за відповідними статтями КК України, як злочини проти власності.
Крім того, органом досудового розслідування обставини кримінального правопорушення, які викладені в обвинуваченні мають суперечності та є не зрозуміли, та взагалі формулювання обвинувачення містить припущення, а саме «….Проте 26.08.2014 року відносно посіву соняшника, про який йде мова, ухвалою Вільянського районного суду Запорізькою області була надана заборона на вчинення будь-яких дій із ним, так як сам посів теоретично знаходився на спірній земельній ділянці і станом на 08.10.2014 року дія вказаної ухвали була чинною, незважаючи на попередньо подану заяву ОСОБА_8 до Вільнянського районного суду Запорізької області, в якій вона прохала скасувати вказане рішення суду від 26.08.2014 року.
Також у формулюванні обвинувачення вказано викрадене майно, але не зазначено про його кількість, вартість, спричинення шкоди у загальному розмірі та власника майна.
На підставі частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
За змістом вимог пунктів а) та b) частини третьої 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року), кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту. Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 р. зазначив, що у контексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може надати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Відповідно до ст.478 КПК України (початок кримінального провадження у формі приватного обвинувачення) потерпілий має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
Частиною 7 ст.55 КПК України, передбачено якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмової згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочата те лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).
Так з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що стало підставою початку зазначеного кримінального провадження, в розумінні ст.478 КПК України.
Відповідно до ст.59 КПК України, якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник.
В обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що законним представником потерпілого СФГ «Кривохатько В.В.» (в порушення вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК України не зазначено анкетні відомості потерпілого), є ОСОБА_4 , що займається адвокатською діяльністю, що суперечить вимогам, передбаченим ч.ч.2,3 ст.58 КПК України повноваження ), який був допитаний в якості законного представника 18.05.2014 року. При цьому відсутні відомості щодо проведення процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень щодо залучення ОСОБА_4 в якості представника потерпілого, законного представника потерпілого, представника цивільного позивача тощо.
Згідно з п.3 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ст.133 КПК України слідчий під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.
Статтею 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.
Відповідно до ст.ст.139,140 КПК України, якщо підозрюваний, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлений з її змістом іншим шляхом), не звився без поважних причин або не повідомив при причини свого неприбуття, то на нього накладається грошове стягнення, або він може бути підданий приводу.
Відповідно до розписки, доданої до обвинувального акту, у зв`язку з неприбуттям по кримінальному провадженню підозрюваного ОСОБА_7 до Вільнянського РВ РУМВС України в Запорізькій області для отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову, в порушення вимог ст.139,140,291 КПК України «….10.03.2015 року слідчим ОСОБА_11 здійснено виїзд за місцем мешкання останнього на АДРЕСА_1 , проте підозрюваний на вигуки з будинку не виходить, через що копії перелічених документів вкладаються до дверного пройму його будинку».
Згідно зі ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається, зокрема, реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом; реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Згідно зі ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Згідно з обвинувальним актом процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснював прокурор та група прокурорів, однак посилання на постанову (постанови) про призначення прокурора та групи прокурорів в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні, крім того зазначено про зміну групи прокурорів, а відомості про призначення групи прокурорів відсутні. В обвинувальному акті зазначені прізвища прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, однак в зв`язку з відсутністю посилань на відповідні постанови про призначення прокурора групи прокурорів, суд позбавлений можливості зробити висновок про компетенцію прокурора, що затвердив( підписав) обвинувальний акт, приймав певні процесуальні рішення та ускладнює доступ до судового засідання прокурора, який з`явився в засідання.
В обвинувальному акті зазначено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню здійснювалось слідчими та вказані прізвища слідчих. В реєстрі матеріалів досудового розслідування є посилання про доручення проведення досудового розслідування, але відсутні відповідні постанови та посилання на внесення змін до складу слідчої групи, при цьому прізвища слідчих в певні періоди розслідування в реєстрі вказані, в зв`язку з чим суд не має можливості зробити висновок про компетенцію слідчих при проведенні певних слідчих дій в певний час.
Згідно ст.290 КПК України визнавши зібраними під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, після чого останній має право ознайомитись з ними.
Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені відомості про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів та погодження клопотання про встановлення строків ознайомлення підозрюваного з матеріалами кримінального провадження, що не відповідає вказаним вимогам КПК України.
Тому суд не має можливості зробити висновок про те, що відповідно до вимог ст.290 КПК України підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику було повідомлено про завершення досудового розгляду та надано доступ до матеріалів досудового розслідування
Крім того, відповідно до п.2.5 Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень, затвердженої Наказом МВС України від 6 серпня 2012 року №681, кримінальні провадження за межі слідчого підрозділу направляються із супровідним листом, який підписується начальником (його заступником) та реєструється в канцелярії цього підрозділу (у разі її відсутності у канцелярії органу внутрішніх справ), відповідно до вимог Інструкції з діловодства в системі МВС України; кримінальне провадження перед направленням повинно бути належним чином оформлене: містити внутрішній опис документів, пронумеровані аркуші, бути прошитим та скріпленим печаткою. У кінці кримінального провадження слідчий, який його оформив, робить підпис із зазначенням своєї посади, дати укладення, кількості підшитих у томі аркушів (цифрами та словами).
Зазначена норма Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень кореспондується з п.2.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173, згідно якому при надходженні до суду судової справи (матеріалів кримінального провадження) перевіряється наявність додатків, зазначених у супровідному листі суду, здійснюється огляд стану справи (наявність томів, повнота підшивання), тощо.
В порушення вимог зазначених Інструкцій обвинувальний акт по кримінальному провадженню та додатки до нього надійшли до суду непрошитими, печаткою не скріплені, на останній сторінці відповідний запис слідчого з підписом відсутні.
Вказані недоліки обвинувального акту та додатків до нього у своїй сукупності позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.109,290,291,314,372,474 КПК України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Запорізькій області шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1