Справа № 310/7180/14-к
ВИРОК

Іменем України

02 жовтня 2014 рокуБердянський
міськрайонний суд Запорізькій області
у складі
головуючого-судді Петягіна В.В.,

при секретарі:
Ледовськой А.В.,

за участі прокурора
Матвіїшина Т.М.

розглянувши у підготовчому
судовому засіданні в залі суду м.
Бердянська матеріали кримінального
провадження, внесеного до Єдиниго
реєстру досудових розслідувань за №
0004252 від 27.08.2014р., за
обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Бердянськ Запорізької
області, українця, громадянина України,
з повною загальною середньою освітою,
не працюючого, місця за реєстрації не
має, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого, у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2014 року приблизно о 23
годині, знаходячись на зупинці
транспортного засобу «Южгідромаш» по
Мелітопольському шосе в м. Бердянськ
Запорізької області, ОСОБА_1 знайшов
ніж, який лежав на лавочці зупинки
транспортного засобу, за
конструктивними ознаками якого
впевнився в тому, що він являється
холодною зброєю, колючо-ріжучої дії.
Відразу після цього ОСОБА_1, діючи
умисно, без передбаченого законом
дозволу, поклав ніж до кишені одягнутих
на ньому штанів, маючи при цьому
можливість його швидкого використання
та постійно носив його при собі, по
території міста Бердянськ Запорізької
області.

27.08.2014 року приблизно об 11 годині,
знаходячись біля магазину «Росинка» по
вулиці Карла Лібкнехта в м. Бердянськ
Запорізької області ОСОБА_1, який
знаходився в стані алкогольного
сп'яніння був зупинений працівниками
Бердянського МВ ГУМВС України в
Запорізькій області, які при
візуальному огляді ОСОБА_1 виявили в
правій кишені штанів ніж, який він
добровільно видав та який відповідно
до висновку експерта №1070 від 28.08.2014
року являється холодною зброєю
колючо-ріжучої дії, та виготовлений
промисловим способом по типу
мисливських ножів ФРН, який ОСОБА_1,
діючи умисно, без передбаченого
законом дозволу, носив при собі.

30.08.2014 року між прокурором
Бердянської міжрайонної прокуратури
Матвіїшиним Т.М. та обвинуваченим
ОСОБА_1. укладено угоду про визнання
винуватості відповідно до вимог
ст.ст.468,469,472 КПК України.

Згідно з умовами укладеної угоди між
прокурором та обвинуваченим ОСОБА_1
сторони дійшли згоди щодо
формулювання підозри, істотних для
даного кримінального провадження
обставин та правової кваліфікації дій
підозрюваного ОСОБА_1 за ч.2 ст. 263 КК
України. Обвинувачений ОСОБА_1 у
повному обсязі сформульованої підозри
беззастережно визнав свою винуватість
у вчиненні даного кримінального
правопорушення. Також сторонами угоди
визначено узгоджене ними покарання за
ч.2 ст. 263 КК України у вигляді штрафу
розміром 30 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Отримана
згода обвинуваченого на призначення
запропонованого виду та розміру
покарання. В угоді передбачені
наслідки її укладення, затвердження та
невиконання, які роз'яснені
обвинуваченому.

Прокурор в судовому засіданні просив
цю угоду затвердити і призначити
обвинуваченому узгоджену з ним міру
покарання. ОСОБА_1 в судовому засіданні
також просив вказану угоду з
прокурором затвердити, при цьому
беззастережно визнав себе винуватим у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
263 КК України, в обсязі підозри, дав
згоду на застосування узгодженого виду
та розміру покарання.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК
України у кримінальному провадженні
щодо кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості,
тяжких злочинів, внаслідок яких шкода
завдана лише державним чи суспільним
інтересам, може бути укладена угода між
прокурором та підозрюваним про
визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_1
беззастережно визнав себе винуватим,
згідно ст.12 КК України віднесено до
середньої тяжкості, від якого
потерпілих немає.

Суд переконався, що укладення
угоди сторонами є добровільним, тобто
не є наслідком застосування
насильства, примусу, погроз або
наслідком обіцянок чи дій, будь-яких
інших обставин, ніж ті, що передбачені в
угоді.

При цьому судом з`ясовано, що
ОСОБА_1 повністю усвідомлює зміст
укладеної з прокурором угоди про
визнання винуватості, характер
обвинувачення, щодо якого визнає себе
винуватим, цілком розуміє свої права,
визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а
також наслідки укладення, затвердження
даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК
України, та наслідки її не виконання,
передбачені ст. 476 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочину, що йому
інкримінується, доведена повністю,
його дії вірно кваліфіковані за ч.2
ст.263 КК України, як носіння іншої
холодної зброї без передбаченого
законом дозволу.

Вислухавши думку прокурора,
обвинуваченого, враховуючи, що угода
про визнання винуватості між
прокурором Матвіїшиним Т.М. та
обвинуваченим ОСОБА_1 відповідає
вимогам КПК та КК України, суд вважає,
що її слід затвердити, призначивши
узгоджену сторонами міру покарання,
яка відповідає ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує
відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 30 серпня 2014 року
про визнання винуватості між
прокурором Бердянської міжрайонної
прокуратури Матвіїшиним Т.М. та
обвинуваченим ОСОБА_1

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК
України, та призначити йому покарання у
вигляді штрафу в розмірі 30
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 510 гривень.

Речові докази:ніж. - знищити.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області протягом 30 днів з
дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Суддя
В.В.Петягін