АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим.провадження № 1кп/638/204/14 Головуючий 1 інстанції:
Провадження № 11кп/790/321/15 ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

· головуючого ОСОБА_2 ,

· суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

· при секретарі ОСОБА_5 ,

· за участю прокурора ОСОБА_6 ,

· потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/790/321/15 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, холостого, працюючого кур`єром приватного підприємства «Юридична компанія «Геліос», з вищою освітою, проживаючого: АДРЕСА_1 ; в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,-

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього низки обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 7421,78 грн., на відшкодування моральної шкоди.

Як установив суд, 12 жовтня 2013 року близько 13 години ОСОБА_8 , керуючи технічно справним мотоциклом «Honda VRX», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Дерев`янко у бік вул. Космонавтів у м. Харкові зі швидкістю близько 30 км/год. Поблизу з будинком №54 по вул. Дерев`янко, у порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України Коновалов, при виникненні перешкоди в особі пішохода ОСОБА_7 , яка в цей час перетинала проїзну частину вулиці, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода.
Внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_7 отримала зачинений осколковий перелом обох кісток гомілки в середній третині зі зсувом, що відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, обвинувачений посилається на суворість призначеного за своїм видом покарання, та неправильне вирішення цивільного позову потерпілої. Зазначив, що призначаючи покарання у виді обмеження волі, судом не враховано, що він займається трудовою діяльністю, має постійний заробіток, а тому до нього можливо застосувати більше м`яке покарання у виді штрафу. Вказує, що вирок у частині вирішенні цивільного позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди не обґрунтований та невмотивований, оскільки у ньому не наведено доказів на підтвердження доведеності підстав та його розміру, не здійснено розрахунок суми, належної до стягнення. Просить вирок змінити та призначити йому більш м`яке покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а цивільний позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та потерпілої про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно положень ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як слідує зі змісту вироку покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України.
При цьому враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не має судимості, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, займається трудовою діяльністю, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

Суд також взяв до уваги щире каяття обвинувачено, добровільне часткове відшкодування заподіяної потерпілій матеріальної шкоди, визнавши їх пом`якшуючими покарання обставинами, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому з урахуванням перелічених вище обставин обґрунтовано не призначив ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з цим, враховуючи наслідки, які настали в результаті допущених ОСОБА_9 порушень Правил дорожнього руху, у виді спричинення потерпілій тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, тобто покарання, яке, на думку колегії суддів, за своїм видом та розміром є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання є справедливим і підстав для його пом`якшення, не вбачає.

Разом з тим, доводи скарги обвинуваченого про необґрунтованість вироку при вирішенні цивільного позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди не позбавленні підстав.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Як слідує із матеріалів провадження суд, у порушення вимог ч.1 ст.129, п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не навів доказів на підтвердження доведеності підстав та розміру позову в частині відшкодування моральної шкоди і визначаючи його розмір не навів відповідних мотивів для цього та не послався на норми цивільного законодавства, що регулюють майнову відповідальність за спричинену громадянам моральну шкоду.

Допущені судом вищевказані порушення кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України тягне скасування вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - скасувати і призначити новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства в тому ж суді, в іншому складі суду.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: