Справа № 572/281/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2015 року Сарненський районний суд Рівненської області
в складі : головуючого cудді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
представника Катеринівської ВК-46 ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни в режимі відеоконференції подання Катеринівської виправної колонії в Рівненській області № 46 та спостережної комісії при Сарненській РДА про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Високе Харківської області, жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком судової колегії Апеляційного суду Львівської області від 2 жовтня 2001 року за п.п. а, і ст.93, ч.3 ст.142, ч.1 ст.89 КК 1960 року, ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього особистого майна.
Початок строку покарання 01.11.2000 року, кінець строку покарання 01.11.2015 року.
ВСТАНОВИВ :
Катеринівська виправна колонія в Рівненській області № 46 за згодою спостережної комісії при Сарненській РДА звернулась до суду із поданням про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , як такого, що відбув 3/4 частини строку призначеного покарання, поведінкою довів своє виправлення та перевиховання.
Із матеріалів подання встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироком судової колегії Апеляційного суду Львівської області від 2 жовтня 2001 року за п.п. а, і ст.93, ч.3 ст.142, ч.1 ст.89 КК 1960 року, ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ст.70 КК України 2001 року, тобто за вчинення в тому числі і особливо тяжкого злочину.
Згідно із п.18 розділу 2 прикінцевих та перехідних положень КК України 2001 року при вирішенні питання про віднесення злочинів, передбачених КК 1960 року, які були вчинені до набрання чинності цим Кодексом, до злочинів невеликої, середньої тяжкості, тяжких або особливо тяжких слід керуватисяст.12 цього Кодексу, якщо це пом`якшує кримінальну відповідальність осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом. В інших випадках необхідно застосовувати відповідні положення Кримінального кодексу 1960 року.
Відповідно до ст.52-1 КК 1960 року умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням не застосовуються до осіб, засуджених за умисне вбивство (ст.93, ст.94 КК).
Таким чином при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання слід керуватись нормами КК України 2001 року.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення засудженого є, відповідно до ч.2 ст.81 КК України, сумлінна поведінка та ставлення до праці.
На момент розгляду подання засудженим дійсно відбуто 3/4 частини призначеного покарання, матеріали подання містять позитивну характеристику на засудженого. Так, відповідно до поданої до суду характеристики засуджений довів своє виправлення, так як підтримує соціально-корисні зв`язки із рідними, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», приймає участь у роботі самодіяльних організацій.
Суд критично розцінює надану характеристику, так як зазначені в ній обставини спростовуються поясненнями самого засудженого, який не зміг повідомити в яких саме
програмах диференційованого виховного впливу він приймає участь, крім цього, вказав, що у роботі самодіяльних організацій приймати участь не може за станом здоров`я. Також, відсутні відомості про участь ОСОБА_7 в програмах диференційованого виховного впливу та в самодіяльних організаціях у дослідженому судом щоденнику індивідуальної роботи із засудженим.
Із дослідженої в суді особової справи засудженого встановлено, що останній не працевлаштований за станом здоров`я ( однак, слід зауважити, що він не був працевлаштований і до хвороби), за час відбуття покарання мав 26 дисциплінарних стягнення за порушення вимог режиму утримання.
На думку суду лише факт відсутності дисциплінарних стягнень протягом останніх місяців не може бути свідченням того, що засуджений твердо став на шлях виправлення.
З огляду на наведене, враховуючи сукупність досліджених доказів, суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення, а тому подання не підлягає до задоволення.
На підставі ст.81 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
У поданні Катеринівської виправної колонії в Рівненській області № 46 та спостережної комісії при Сарненській РДА про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області протягом семи діб з моменту її проголошення.
Cуддя підпис
Копія вірно
Суддя Сарненського районного суду
Рівненської області ОСОБА_8