Справа № 752/6326/15-к
Провадження №: 1-кп/752/484/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українець, громадянин України, освіта середня, не працює, не одружений, не зареєстрований, без постійного місця проживання, раніше судимий:
04.10.1994 Московським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна,
26.05.1997 Бориспільським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 43 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією майна,
18.11.2003 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,
16.04.2008 Голосіївським районним судом м. Києва за ст. 395, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,
16.05.2011Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,
15.02.2015 був звільнений з Бучанської ВК №85 по відбуттю строку покарання,-
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
16.02.2015 в післяобідній час, маючи злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, зайшов до під`їзду № 5, будинку АДРЕСА_1 та почав підійматися по сходинках на верхні поверхи будинку з метою виявлення квартири, де нікого з мешканців немає, щоб безперешкодно проникнути до такого житлового приміщення, звідки вчинити крадіжку. У цей момент, ОСОБА_3 звернув увагу на вхідні двері квартири АДРЕСА_2 цього будинку. Після цього, приблизно о 12:45 годин, підійшов до вхідних дверей даної квартири та подзвонив у дзвінок з метою пересвідчитися у тому, що мешканці даної квартири відсутні. Коли вхідні двері ОСОБА_3 ніхто не відчинив, останній зрозумів, що у даній квартирі нікого немає і ніхто не завадить йому у вчинені крадіжки, у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з квартири АДРЕСА_3 , шляхом проникнення до неї.
Реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, протиправно, за допомогою попередньо заготовлених інструментів, а саме: плоскогубців, фомки, металевого циліндроподібного прута із загостреним кінцем, а також матерчатих рукавичок, синього кольору, пошкодив рамку вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 , за вище вказаною адресою, маючи намір проникнути до житла, з метою таємного викрадення чужого майна, а саме цінних речей та грошових коштів, що належать ОСОБА_5 .
Але ОСОБА_3 , не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був помічений через оглядове вічко дверей, мешканкою квартири АДРЕСА_4 гр-кою ОСОБА_6 та в подальшому затриманий працівниками міліції Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винним за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням до житла, вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, повністю визнав вищенаведені обставини і пояснив, що 16.02.2015 зайшов до під`їзду № 5, будинку АДРЕСА_1 та почав підійматися по сходинках на верхні поверхи будинку з метою виявлення квартири, де нікого з мешканців немає, щоб безперешкодно проникнути до такого житлового приміщення, звідки вчинити крадіжку. У цей момент, він звернув увагу на вхідні двері квартири АДРЕСА_2 цього будинку. Після цього, приблизно о 12:45 годин, підійшов до вхідних дверей даної квартири та подзвонив у дзвінок з метою пересвідчитися у тому, що мешканці даної квартири відсутні. Коли вхідні двері йому ніхто не відчинив, він зрозумів, що у даній квартирі нікого немає. В цей час у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення майна з даної квартири, шляхом проникнення до неї.Так, пересвідчившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, він, за допомогою попередньо заготовлених інструментів, а саме: плоскогубців, фомки, металевого циліндроподібного прута із загостреним кінцем пошкодив рамку вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 ,однак був затриманий працівниками міліції Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві. У вчиненому щиро розкаявся.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає.
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю доведена у судовому засіданні.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується посередньо, не працює, ніде не зареєстрований, без постійного місця проживання, хворіє на тяжку хворобу, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 час попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 27.04.2015 року.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 16.02.2015 року по 26.04.2015 року включно.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою в СІЗО № 13 УДПС в м. Києві та Київській обл.
Речові докази: спортивна сумка «Salkoun» чорного кольору, пасок сірого кольору, з металевими карабінами по краям, металева прямокутна пластина з отворами по краям та прорізом неправильної форми по середині, металевий циліндроподібний прут у вигляді фомки, металевий циліндроподібний прут, металеві плоскогубці, матерчата рукавичка чорного кольору, матерчата рукавичка сірого кольору, які передані до камери зберігання речових доказів Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві знищити.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя