Ухвала

іменем україни

11 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_21,

суддів ОСОБА_22, ОСОБА_23,

при секретарі ОСОБА_24,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004371 за обвинуваченням

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженки Київської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_25,

представника потерпілого ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

засудженої ОСОБА_1,

за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі засуджена ставить питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження за відсутністю в її діях події кримінального правопорушення. Зазначає, що судові рішення ґрунтуються на припущеннях, суперечливих висновках експертиз, які проведені без врахування первинної медичної документація виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Вважає, що суд вибірково дослідив докази у справі, не взяв до уваги показання свідків, які були присутні на місці безпосередньо після пригоди, без належного мотивування відкинув низку доказів, які її виправдовують. Наголошує, що матеріалами провадження та зібраними доказами не підтверджується її вина у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника на підтримку касаційної скарги; думки представника потерпілого, який вважає судові рішення обґрунтованими і законними та прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Вирішені питання про судові витрати, речові докази та цивільні позови у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року цей вирок суду змінено в частині призначеного покарання.

Ухвалено вважати ОСОБА_1 засудженою за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

У решті вирок районного суду залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона 20 червня 2008 року приблизно о 6 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, керувала технічно справним автомобілем «Тойота Прадо» з державним номерним знаком НОМЕР_1, який належав ОСОБА_4 Рухаючись по автодорозі Київ - Чернігів - Нові Яриловичі зі сторони м. Києва в напрямку м. Чернігова на 46 км+450 м в Броварському районі Київської області, порушила п. 2.1 а, 2.9 а, 2.3б, 12.1 ПДР України, проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, не обрала безпечну швидкість та не впоралась з керуванням транспортним засобом, здійснила виїзд на праве, по напрямку свого руху, узбіччя, де здійснила зіткнення з задньою частиною нерухомого автомобіля «ВАЗ-21150» державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_6

Від удару автомобіль «ВАЗ-21150», здійснюючи рух за інерцією, просунувся вперед і зіткнувся з нерухомим автомобілем «BMW-518» державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_7, а керований засудженою автомобіль «Тойота Прадо», продовжуючи рух та вчинивши наїзд на потерпілого ОСОБА_7, що стояв поруч з автомобілем ВАЗ, заїхав в ліс, де зіткнувшись з деревом, зупинився.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ-21150» ОСОБА_8 від отриманих тяжких тілесних ушкоджень помер в реанімаційному відділенні Броварської ЦРЛ, пасажир цього автомобіля ОСОБА_9 та пішохід ОСОБА_7 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, пасажир автомобіля «Тойота Прадо» ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення ОСОБА_1 п. п. 2.1 а, 2.9 б, 2.3 б, 12.1 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками, що настали.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Неналежна, на думку скаржника, оцінка доказів, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Натомість, обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі засуджена, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, яка зазначила про відсутність порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування і розгляді справи в суді першої інстанції.

Зокрема, висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину за який її засуджено, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував проаналізувавши показання самої засудженої, потерпілих, свідків та інші докази у сукупності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, зазначила, що в момент коли відбулося зіткнення вона не керувала автомобілем «Тойота Прадо», за кермом перебував ОСОБА_4

Незважаючи на невизнання вини, винність ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за яке її засуджено підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця ДТП від 20.06.08 року, схемою і фототаблицею до неї, з яких вбачається, що пригода сталася на автодорозі Київ - Чернігів - Нові Яриловичі 46 км+450 м, зафіксовано місце розташування транспортних засобів, сліди залишені на місці пригоди відносно проїзної частини; висновками транспортно-трасологічної експертизи 27.08.08 року та фототаблицями до неї і в ній зазначено, що зіткнення автомобіля «Тойота Прадо» з автомобілем «ВАЗ-21150» відбулося на правому узбіччі в напрямку м. Чернігів; протоколами огляду транспортних засобів, з яких вбачається що автомобілі «ВАЗ-21150», «Тойота Прадо», «BMW-518» отримали механічні пошкодження; висновками судово-автотехнічної експертизи та фототаблицями до неї про те, що система робочого гальма, рульового керування, елементи підвіски автомобіля «Тойота Прадо» на момент огляду знаходилися в працездатному стані, несправностей, які б могли викликати відмову в роботі автомобіля чи змінити курсову стійкість транспортного засобу перед подією не виявлено; показаннями потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_20, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які були оголошені в судовому засідання, про обставини дорожньо-транспортної пригоди, де автомобіль «Тойота Прадо» в'їхав в задню частину автомобіля «ВАЗ-21150», який був припаркований на узбіччі дороги та обставини, при яких ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких помер, а ОСОБА_9 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Ці показання потерпілих і свідків об'єктивно підтверджуються даними висновків судово-медичних експертиз про наявність та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених потерпілим ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_13

Проаналізував суд також показання свідка ОСОБА_14 - старшого інспектора ДПС Броварського взводу ДПС УДАІ ГУ МВС Управління в Київській області, який у червні 2008 року виїздив разом з ОСОБА_15 на місце пригоди і повідомив, що у Броварській ЦРЛ під час бесіди з одним із громадян Молдавії, старшим серед потерпілих, йому стало відомо, що за кермом автомобіля «Тойота Прадо» знаходився не чоловік, а жінка, яка також доставлена у лікарню, проте її шоковий стан не дозволив її опитати.

Дослідив суд і показання свідка ОСОБА_16 - інспектора ДПС Броварського взводу ДПС УДАІ ГУ МВС України в Київській області, який суду повідомив, що виїхавши на місце пригоди за с. Залісся складав протокол огляду транспортних засобів. При цьому він з'ясував, що власником автомобіля «Тойота Прадо» є ОСОБА_4 Останній спочатку вказав, що за кермом автомобіля в момент ДТП був він, однак на час закінчення оформлення ДТП зізнався, що за кермом він не був, а була жінка; а також аналогічні показанням свідка ОСОБА_17

Суд у вироку дав аналіз показань потерпілого ОСОБА_4 - власника автомобіля «Тойота Прадо», який повідомив, що біля кафе «Залісся» він сів на пасажирське сидіння і заснув. Ключі від автомобіля поклав між передніми сидіннями. Як сталася ДТП не знає, бо спав. Ствердив, що 20.06.2008 року за кермом була ОСОБА_1

Правильно покладено в основу вироку і висновки комплексної медико -автотехнічної експертизи №101/3/394 від 08.08.2012 року, згідно з якими у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння черепа в правій тім'яно-скроневій ділянці, забійна рана правого вуха, садна правої половини обличчя, забій правого плеча та передпліччя, садна тіла та грудної клітки справа утворилися під дією сил інерції та тертя з виступаючими частинами салону автомобіля, якими могли б бути права стійка, панель, тощо.

Виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої скроневої кістки з розривом лівої барабанної перетинки, саден в ділянці обличчя, лівої половини грудної клітки, обох плечей та кистей обох рук утворилися у результаті удару під дією сил інерції та тертя з виступаючими частинами салону автомобіля, якими могли б бути ліва стійка, рульове колесо, панель, тощо.

Правильно суд послався і на висновки цитологічної експертизи №37/Ц від 25.09.2008 року, згідно з якими, за цитологічним дослідженням слідів крові виявленої на сонцезахисному щитку та подушці безпеки блакитного кольору встановлено, що кров належить особі чоловічої генетичної статі. В слідах крові, знайдених на уламку лобового скла, вилученого зі сторони водія в 3-х «голих» ядрах виявлені глибки Х- хроматину, що дає можливість припустити походження даної крові від особи жіночої генетичної статі.

Виходячи з локалізації тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_1, враховуючи дані судово-медичних, цитологічних досліджень, згідно яких на сонцезахисному щитку та подушці безпеки збоку переднього пасажира виявлені сліди крові особи чоловічої статі, а на уламку переднього вітрового скла збоку водія виявлено сліди крові особи жіночої статі комісія дійшла висновку, що за кермом автомобіля знаходилась ОСОБА_1, а на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_4

Висновки наведених судових експертиз сумнівів не викликають, оскільки виконані фахівцями з достатнім досвідом і кваліфікацією експертів на підставі усіх наданих матеріалів справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів ОСОБА_1, що вона не перебування за кермом автомобіля «Тойота Прадо» під час ДТП, оскільки вони спростовуються висновками судово-медичних експертиз про локалізацію тілесних ушкоджень, які знаходяться на різних частинах її тіла зліва. Одним із основних тілесних ушкоджень є відкрита черепно-мозкова травма з переломом піраміди лівої скроневої ділянки, що характерно для особи, що сиділа зліва, тобто обвинувачена перебувала за кермом. Та навпаки, локалізація тілесних ушкоджень ОСОБА_4, які знаходяться на його тілі справа, в тому числі і закрита черепно-мозкова травма, перелом кісток склепіння черепу в правій тьмяно-скроневій ділянці, характерні для пасажира справа. Підтверджується це і висновками судово-медичних та цитологічних досліджень, згідно яких на сонцезахисному щитку та подушці безпеки з боку переднього пасажирського сидіння виявлені сліди крові особи чоловічої статі, а на уламку переднього вітрового скла з боку водія виявлено сліди крові особи жіночої статі та самим висновком комплексної медико-автотехнічної експертизи №101/3/394.

Неспроможні доводи засудженої про проведення цієї експертизи без урахування первинної медичної документації щодо виявлених тілесних ушкоджень, оскільки клінічні діагнози зазначені в медичній документації ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були досліджені експертами при проведенні комплексної медико-автотехнічної експертизи.

Висновок суду про те, що саме ОСОБА_1 порушила пункти 2.1 «а», 2.9 «а», 2.3 «б», 12.1 Правил Дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками, що настали, є належно обґрунтованим.

Сукупність належно зібраних у справі та ретельно досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, а тому доводи щодо безпідставності засудження не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.

З достатньою повнотою суд перевірив в судовому засіданні доводи засудженої про її невинуватість, критичний аналіз окремих доказів належним чином мотивований.

У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви за яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху. Дії винної правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд дотримався вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов'язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Усі доводи апеляції засудженої щодо незаконності засудження, які аналогічні доводам касаційної скарги, належно перевірені апеляційним судом, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставною для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23