Справа № 587/2973/14-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, засудженого вироком Лебединського районного суду Сумської області від 6 лютого 2015 року за ч. 3 ст. 185, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі і звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, працездатного, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скоїли умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 24.11.2014 року, близько 21-00 години ОСОБА_4 , повторно, діючи з попередньою змовою з ОСОБА_5 , на автомобілі ВАЗ № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки к приїхали в с. Симонівка Сумського району.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав в повному обсязі і пояснив, що дійсно 24 листопада 2014 року він попросив ОСОБА_5 відвезти його в с. Голубівку Лебединського району, де він хотів викрасти коня, але про свій намір ОСОБА_5 не казав. ОСОБА_5 привіз його в с Голубівку, висадив його, а сам поїхав додому. В с. Голубівці він викрав коня з ферми, але кінь виявився негодним і він його залишив біля приміщень колишнього складу міндобрив в районі с. Штепівка Лебединського району. За цей злочин він засуджений вироком Лебединського районного суду Сумської області від 6 лютого 2015 року за ч. 3 ст. 185, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі і звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав в повному обсязі і пояснив, що дійсно 24 листопада 2014 року він на прохання ОСОБА_4 довіз останнього до с. Голубівки Лебединського району, де і залишив, не питаючи про мету поїздки. Через деякий час на прохання ОСОБА_4 він знову поїхав в район Штепівського повороту, де забрав ОСОБА_4 , маючи намір відвезти його додому, однак ОСОБА_4 попросив відвезти його в с. Симонівку, а по дорозі сказав, що він та «хоче розжитися конем», після чого він зрозумів, що ОСОБА_4 має намір викрасти коня. Коли вони приїхали св. С. Симонівку, то ОСОБА_4 вийшов з машини, попросив його почекати і подивитися, що б ніхто не йшов, а якщо хтось йтиме щоб зателефонував йому на мобільний телефон. Після цього ОСОБА_4 пішов до будівель ферми, а він залишився на дорозі чекати ОСОБА_4 та спостерігати за оточуючою обстановкою. Через деякий час ОСОБА_4 зателефонував йому і сказав, що він їхав на виїзд з села, де вони і зустрілися. ОСОБА_4 був з конем, на якому поїхав в бік с. Товста, а він поїхав додому в с. В.Будки Недригайлівського району. Вранці ОСОБА_4 зателефонував і попросив забрати його з с. Товста, що він і зробив.
Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в судовому засіданні .
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який в цілому позитивно характеризується, пом*якшуючі відповідальність обставини свою вину визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні сприяв розкриттю кримінального правопорушення і встановленню істини по справі, матеріальна шкода не завдана, має на утриманні неповнолітніх дітей, тому з врахуванням зазначених пом*якшуючих відповідальність обставин суд вважає за необхідне призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який в цілому позитивно характеризується, пом*якшуючі відповідальність обставини свою вину визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні сприяв розкриттю кримінального правопорушення і встановленню істини по справі, матеріальна шкода не завдана, тому з врахуванням зазначених пом*якшуючих відповідальність обставин суд вважає за необхідне призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України.
Обтяжуючих відповідальність обставин суд не вбачає.
З врахуванням зазначених пом`якшуючих відповідальність обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе без їх ізоляції від суспільства.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374,376 КПК України, суд
П Р И Г О В О Р И В :
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1275 гривням штрафу в доход держави.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, і штрафу в доход держави в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1275 гривням штрафу в доход держави,
який виконувати самостійно.
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 150 ( ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Речовий доказ: коня 2002 року, сірої масті на кличку «Цезар», переданий на зберігання до СВК «Агрофірми «Перше травня» ( ар.с.30,31), - залишити в розпорядженні законного володільця СВК «Агрофірма «Перше травня».
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя