Справа № 183/2765/15
№ 1-кп/183/429/15
В И Р О К
іменем України
03 серпня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження за звинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, працюючого слюсарем ПП «Лявинець», раніше не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
25 жовтня 2014 року близько 09.25 години ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21011» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 , рухався по вул.. Радянській м. Новомосковська Дніпропетровської області, зі сторони вул. Сучкова в напрямку вул. 195 Стрілкової дивізії.

Під час руху ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в районі перехрестя вул. Української та вул. Радянської м. Новомосковська та позначеному на проїзній частині розміткою, заздалегідь виявивши автомобіль, який зупинився для надання дороги пішоходам перед нерегульованим пішохідним переходом, не зменшив швидкість та продовжив рух, після чого, рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 5.35.1 Правил дорожнього руху України, не прийняв заходів для зменшення швидкості або зупинки автомобіля, внаслідок чого допустив наїзд правою передньою частиною свого автомобіля на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які перетинали проїжджу частину дороги по пішохідному переходу з права наліво по напрямку руху автомобіля.

Тим самим водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, згідно яких:

п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п.п. «б» п. 2.3: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
п. 18.4: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби, зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух, лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п.п 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Невиконання вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішохід ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження: крововилив у покрови голови з внутрішньої сторони, крововиливи під м`яку мозкову оболонку головного мозку та у лівий гіпоталамус. Забиття лівої нирки з розривом її кістки. Тотальна деструктивна пневмонія. Крововилив у м`які тканини кінцівок, перелом лівого стегна. Синці та садна на тілі.

Виявлені тілесні ушкодження виникли в умовах дорожньо-транспортної пригоди при ударі у задньо-ліву частину тіла, коли потерпілий знаходився у вертикальному положенні.

Смерть ОСОБА_10 настала від сумісної тупої травми тіла з крововиливом у тканину мозку та його оболонки, переломом стегна, розривом кістки нирки, яка ускладнилася розвитком поліорганної недостатності, що підтверджується наявністю вищезазначених ушкоджень.

Всі виявлені тілесні ушкодження мають у сукупності ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10.00 годині в приміщенні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», розташованої за адресою: пл. Жовтнева, 14, м. Дніпропетровськ.

Пішоходу ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому діафіза (тіла) лівої стегнової кістки, який виник від дії тупих предметів, можливо виступаючі частини легкового автомобіля.

Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження заподіяні внаслідок наїзду легкового автомобіля, під час якого вона знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні тіла. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання кісткової тканини відбувається за термін більш ніж 21-а доба.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, повідомивши суд про те, що дійсно 25.10.2014 року близько 09.25 годин він їхав по вул. Радянській в м. Новомосковську, та на перехресті з вул.. Українською здійснив наїзд на пішоходів на пішохідному переході. Він дуже злякався, тому не міг надати допомогу. Матеріальну допомогу потерпілій в подальшому також не надавав, оскільки не знав як її знайти. В скоєному розкаюється.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме:

- показання потерпілої ОСОБА_5 про те, що 25.10.2014 року вона разом з чоловіком переходила вул.. Радянську по пішохідному переходу в районі зупинки транспорту «Алые паруса». Зупинилося маршрутне таксі щоб їх пропустити, на зустрічній смузі руху також зупинився транспорт. В той час, коли вони пройшли маршрутне таксі, вона відчула різкий біль. Через деякий час вона зрозуміла, що лежить на асфальті та відчуває біль. Чоловік лежав недалеко. Вона просила про допомогу, спочатку «швидка допомога» забрала чоловіка, інша забрала її. Чоловік ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні. Вона перенесла декілька операцій та їй потрібні ще операції, які є небезпечними та важкими. Обвинувачений не відшкодував їй збитки та не просив в неї пробачення;

- витяг з кримінального провадження № 0004119 від 21.11.2014 року, згідно якого 25.10.2014 року близько 10.00 години на перехресті вул.. Радянська та вул.. Українська м. Новомосковська ОСОБА_11 був збитий автомобілем «ВАЗ 21011» під керуванням ОСОБА_7 , від чого 21.11.2014 року настала смерть останнього, та збита ОСОБА_5 , якій спричинені тяжкі тілесні ушкодження

(а.п. 49-51);

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 25.10.2014 року, в ході проведення якого було зафіксовано обстановку після ДТП та положення автомобіля, а також наслідки події

(а.п. 52-60);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських преператвів, що знижують увагу та швидкість реакції № 155 від 25.10.2014 року, згідно якого у ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено

(а.п. 61);

- висновок судової автотехнічної експертизи № 70/29-63 від 16.02.2015 року, згідно якого, місце наїзду автомобіля «ВАЗ 21011» на пішоходів в повздовжньому напрямку відносно меж проїзної частини було розташовано на деякій відстані перед осипом скла

(а.п. 74-75);

- речовий доказ у вигляді автомобіля «ВАЗ 21011» державний номерний знак НОМЕР_2 , переданого на зберігання до Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області

(а.п. 66);

- висновок судово-медичної експертизи № 2151/396/Е від 09.12.2014 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді: крововиливу у покрови голови з внутрішньої сторони; крововиливи під м`яку мозкову оболонку головного мозку та у лівій гіпоталамус; забиття лівої нирки з розривом її кісти; тотальна деструктивна пневмонія; крововиливи у м`які тканини кінцівок; перелом лівого стегна; синці та садна на тілі у своїй сукупності по ступеню тяжкості відносяться до тяжких та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті, могли виникнути в умовах ДТП при ударі у задньо-ліву частину тіла, коли потерпілий знаходився у вертикальному положенні у термін, вказаний в постанові (25.10.2014 року)

(а.п. 70-71);

- висновок судово-медичної експертизи № 105/4 від 04.02.2015 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_5 у вигляді: закритого перелому діалізу (тіла) лівої стегнової кістки, який виник від дії тупих твердих предметів, ймовірно виступаючими частинами легкового автомобіля при автомобільній травмі в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день, можливо в строк та при обставинах, вказаних у постанові (25.10.2014 року)

(а.п. 72-73);

- протокол проведення слідчого експерименту від 03.02.2015 року за участю ОСОБА_5 , в ході проведення якого остання показала та розповіла про обставини скоєння відносно неї кримінального правопорушення

(а.п. 76-78);

- протокол проведення слідчого експерименту від 04.02.2015 року з участю ОСОБА_7 , в ході проведення якого він показав та розповів про обставини скоєння ДТП

(а.п. 83-86);

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.02.2015 року з участю ОСОБА_12 , в ході проведення якого він показав та розповів про обставини ДТП

(а.п. 87-89);

- висновок судової авто технічної експертизи № 70/27-96 від 16.02.2015 року, згідно якого технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «ВАЗ 21011» ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати, та він мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду

(а.п. 90-95);

- висновок комплексної транспортної трасо логічної та судово-автотехнічної експертизи № 1039/1040-15 від 24.03.2015 року, згідно якого водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів шляхом виконання вимог п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього рух України. Невідповідність в діях водія ОСОБА_7 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП

(а.п. 97-114).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілій.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визначена ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Також суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується задовільно, займається суспільно-корисною працею.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі. З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, позиції потерпілої, яка вважала, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити саме суворе покарання з реальним позбавленням волі, а також обраної позиції обвинуваченого, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді мінімального покарання не сприятиме виправленню його та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення максимального покарання, визначеного санкцією вказаної статті, буде занадто суворим. Суд з підстав, зазначених раніше, вважає не можливим призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки він не приймав міри для відшкодування шкоди потерпілій, не приніс їй вибачення ні після скоєння ДТП, ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду.

Потерпілою ОСОБА_5 подана позовна заява про відшкодування матеріальних збитків в сумі 54.221 грн. 16 коп. Суд вважає, що наданими потерпілою доказами, сума спричинених їй матеріальних збитків підтверджується на зазначену суму, тому позов в цій частині повинний бути задоволений.

Крім того, в позовній заяві потерпіла ОСОБА_5 просить суд стягнути з ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 1.000.000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що втратила кохану людину, тривалий час знаходилася в лікарні, продовжує лікування й на теперішній час. За вказаний період втратила нормальні життєві зв`язки, не може продовжувати активне життя та інше. Суд вважає, що потерпілій ОСОБА_5 дійсно діями ОСОБА_7 спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі. Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного взяття його під варту.

Обрати ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту з залу суду негайно.

Речовий доказ у вигляді: автомобіля «ВАЗ-21011» державний номерний знак НОМЕР_2 , який переданий на зберігання Новомосковському МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області, - повернути власнику.

Позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальних збитків - 54.221 грн. 16 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1.000.000 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк та в тому ж порядку після отримання ним копії вироку.

Суддя ОСОБА_1