Справа № 11-484-2007 р. Головуючий суду
ст. 149 ч.2 Голубкін
КК України Доповідач
апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З липня 2007
року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Головуючої
Погорєлової Г.М.

суддів: Карпія В.М. , Куценко О.В.

за участю
прокурора Данчука В.М.

захисника
ОСОБА_1

потерпілої
ОСОБА_2 розглянула у відкритому
судовому засіданні в
м. Миколаєві матеріали кримінальної справи за
апеляцією захисника ОСОБА_1 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2007 p.,
яким засуджена:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження, уродженка с Червоний півень Новоодеського району Миколаївської
області, раніше не судима в силу ст. 89 КК України за ст. 149 ч.2 КК України на 5 років позбавлення
волі, без конфіскації майна, за
ст. 303 4.2 КК України на 2 роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим ОСОБА_3 визначено до відбуття 5 років позбавлення
волі, без конфіскації майна.

Постановлено
стягнути з засудженої на користь ОСОБА_2 10000 грн., на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 по 5000 грн. кожній у відшкодування моральної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_3 визнана винною у торгівлі людьми та у втягненні особи в
зайняття проституцією за таких обставин.

В
березні 2005 р. ОСОБА_3 обрала як джерело прибутку діяльність з продажу жінок
громадянам Туреччини, встановивши через
мобільний зв'язок контакт з турецькими сутенерами та домовившись про продаж їм
жінок з метою подальшої сексуальної експлуатації.

Наприкінці
липня 2005 р. ОСОБА_3 запропонувала ОСОБА_4,
про скрутне матеріальне становище якої знала, поїхати до Туреччини, надавати

2

сексуальні
послуги одному чоловікові та перебувати на його утриманні. ОСОБА_3 запевнила
ОСОБА_4, що в Туреччини ніхто не буде
обмежувати її волю та гарантувала особисту безпеку. ОСОБА_4 на цю пропозицію
погодилася.

Втягуючи
ОСОБА_4 у боргову кабалу, яка обумовлена
її скрутним матеріальним становищем,
ОСОБА_3 повідомила їй, що гроші
на оформлення закордонного паспорта та на придбання авіа квітка їй надіслав
громадянин Туреччини ОСОБА_7 і що ці гроші ОСОБА_4 повинна буде відпрацювати
протягом місяця, надаючи сексуальні
послуги. При цьому, сума боргу не
обговорювалась.

Потім
ОСОБА_3 в найближчі строки сприяла ОСОБА_4 в оформленні закордонного
паспорта, сплативши за терміновим
тарифом з коштів, надісланих сутенером
ОСОБА_7.

05.08.2005 p.,
ОСОБА_3, одержавши
від ОСОБА_7 відповідні інструкції,
привезла ОСОБА_4 на таксі до аеропорту м. Одеси,
вказала на автобус та повідомила,
що та буде слідувати до Туреччини з групою громадян з Молдови.
Невстановлена жінка, яка супроводжувала
дану групу, видала ОСОБА_4 450 доларів США,
з яких 20 доларів США
та повинна була сплатити за визу
до м. Стамбул, а решту пред'явити турецьким прикордонникам
як гарантію можливості проживання у Туреччині. Того ж дня ОСОБА_4 пересікла
державний кордон України та прибула до м.
Стамбул.Там жінка, що її
супроводжувала, передала її сутенеру
ОСОБА_7, а той продав її сутенеру на
ім'я ОСОБА_8 з метою сексуальної експлуатації. ОСОБА_8 вимагав від ОСОБА_4
повернути витрачені на неї гроші. Але через відсутність грошей та опинившись у
мовної та у соціальної ізоляції, ОСОБА_4
була вимушена відпрацьовувати борг,
встановлений сутенером, надаючи
сексуальні послуги різним клієнтам, яких
підшукував сутенер. Всі гроші, крім
невеликого відсотку, одержані за заняття
проституцією, ОСОБА_8 звертав на свою
користь.

06.01.2006 p., відпрацював ОСОБА_8 встановлену суму боргу, ОСОБА_4 повернулася в Україну.

В жовтні
2005 p., продовжуючи пошук молодих жінок для подальшого продажу за
кордон з метою сексуальної експлуатації,
ОСОБА_3 дала об'яву в газеті, що
необхідні на роботу з високим прибутком,
зокрема танцівниці, покоївки та
вказала номер свого мобільного телефону. У другій декаді жовтня 2005 р.
мешканка с Петрівка Новоодеського району Миколаївської області ОСОБА_2 за цією
об'явою зв'язалася з ОСОБА_3, яка
повідомила, що відправляє ряд осіб за
кордон на роботу і що вартість оформлення закордонного паспорта становить 200
доларів США, перебування у Туреччині
безкоштовне, а заробітна плата становить
800-900 доларів США.

ОСОБА_3
скрила від ОСОБА_2, що вона опиниться у
фактичній власності турецьких сутенерів,
які змусять її займатися проституцією. Втягуючи ОСОБА_2 у боргову
кабалу, пов'язану з її скрутним
матеріальним становищем, ОСОБА_3
запевнила її, що гроші, витрачені на переїзд до

3

Туреччини, вона відпрацює за перші 2-3 тижні, а потім зможе заробляти до 900 доларів США на місяць.

01.12.2005
р. ОСОБА_3 привезла на таксі ОСОБА_2 до аеропорту м. Одеси,
передала їй авіа квіток до м.
Стамбул, а також 400 доларів
США, з яких 20 доларів для сплати за
візу, а решту для пред'явлення митній
службі Туреччині, які потім слід було
повернути чоловікові на ім'я ОСОБА_10,
який цим же рейсом супроводжував групу з Молдови. Того ж дня ОСОБА_2
прибула до м. Стамбул, де її зустрів сутенер ОСОБА_7.

Усвідомивши, що ОСОБА_3 її ошукала, ОСОБА_2 по мобільному телефону, якій їй надала ОСОБА_9, повідомила
ОСОБА_3, що їй доведеться надавати сексуальні послуги за вказівкою
ОСОБА_7а. Але ОСОБА_3 зв'язалась по телефону з ОСОБА_7 і той заборонив надавати
ОСОБА_2 мобільний телефон.

ОСОБА_7
повідомив ОСОБА_2, що придбав її у
ОСОБА_3 та визначив їй значно збільшену суму боргу - 25 тис. доларів США, повернути які ОСОБА_2 повинна була шляхом надання
сексуальних послуг. Потім протягом декількох днів ОСОБА_7 вивозив ОСОБА_2 з
дому. Вона знаходилася під постійним контролем сутенера. Пропонував надавати
сексуальні послуги різним клієнтам.

Коли
ОСОБА_2 відмовилася займатися проституцією,
ОСОБА_7 продав її іншому сутенеру на ім'я ОСОБА_11, який вчинив з нею статевий акт та погрожуючи
фізичною розправою змусив надавати сексуальні послуги тим клієнтам, яких знаходив, а одержані нею гроші звертав на свою користь.

Наприкінці
грудня 2005 р. ОСОБА_2 втекла від ОСОБА_11,
звернулася по допомогу до правоохоронних органів Туреччини, була депортована та повернулася до України
28.12.2005 р.

В червні
2005 р. ОСОБА_3, здійснюючи пошук,
вербування та продаж жінок сутенерам з метою сексуальної експлуатації в
Туреччині, зустрілася з ОСОБА_12, яка погодилася виїхати для зайняття
проституцією. ОСОБА_3 переконала ОСОБА_12 у вигідності та у безпеці
поїздки, гарантувала волю, належні умови мешкання у сутенера, можливість контролювати умови праці, високий прибуток від зайняття проституцією.
Також сприяла у оформленні закордонного паспорта за терміновим тарифом, використавши гроші, одержані від турецьких сутенерів.

29.12.2005
р. ОСОБА_3 супроводила ОСОБА_12 на автомашині під керування ОСОБА_21 до
аеропорту м. Одеси, передала авіа квітки і провела відповідний
інструктаж. Того ж дня ОСОБА_12 пересікла державний кордон України, прибула до м.
Стамбула, але її ніхто не зустрів, тому вона 30.12.2005 р. повернулася до
України, про що повідомила ОСОБА_3

13.01.2006р.
ОСОБА_3 знов на таксі доставила ОСОБА_12 в м.
Одесу. Разом з нею слідувала неповнолітня донька ОСОБА_3, опікуном якої була оформлена ОСОБА_12, а також жінка на ім'я ОСОБА_13. В аеропорту
ОСОБА_3 познайомила ОСОБА_12 з чоловіком на ім'я ОСОБА_10, який супроводжував виїжджаючих до Туреччини
Він видав ОСОБА_12 500 доларів

4

США,
з яких 20 доларів США
для сплати за візу, а решту слід було
пред'явити митникам та повернути ОСОБА_10. Того ж дня ОСОБА_12 прибула до
м. Стамбула, де ОСОБА_10 передав її сутенеру на ім'я
ОСОБА_7, а той з метою сексуальної
експлуатації передав чоловікову на ім'я ОСОБА_14. Останній, використовуючи боргову кабалу, повідомив ОСОБА_12, що купив її у ОСОБА_3 та встановив грошовий
борг 3 тис. доларів США. Через збільшену
суму боргу, у ОСОБА_12 не було
можливості його повернути. Опинившись у мовній та у соціальній ізоляції, не маючи реальної можливості звернутися за
допомогою, ОСОБА_12 була змушена за
вказівкою ОСОБА_14 надавати сексуальні послуги за грошову винагороду.

Умови, в яких вона займалася проституцією, суттєво відрізнялися від тих, які їй обіцяла ОСОБА_3 при вербуванні.
ОСОБА_12 знаходилася під постійним контролем сутенера, не мала можливості вільного розпорядження
собою. Гроші від клієнтів сутенер привласнював. За півтора місяця надання
сексуальних послуг замість обіцяного ОСОБА_3 великого прибутку, сутенер виплатив їй 100 доларів США. Намагаючись
добитися покірливості, погрожував їй
застосуванням фізичного насильства або продажем другому сутенерові в разі
неналежного виконання встановлених ним правил.

На
початку березня 2006 p., взнавши про свою вагітність та побоюючись сутенера, ОСОБА_12 втекла від нього. Звернулася за
допомогою до водія автобуса «Стамбул-Тбілісі»,
покинула територію Туреччини. 06.03.2006 р. звернулась до посольства
України в Грузії, а 08.03.2006 р.
прибула в Україну.

В
березні 2006 p., ОСОБА_3, повторно,
здійснюючи діяльність по пошуку,
вербовці, продажу молодих
жінок, з метою їх сексуальної
експлуатації турецькими сутенерами,
познайомилася з мешканцем Баштанського району Миколаївської області
ОСОБА_5 Вона запропонувала йому підшукати серед знайомих жінок бажаючих виїхати
на роботу до Туреччини для подальшого працевлаштування покоївками, офіціантками,
барменами. Приїхавши до с Мар'ївки Баштанського району ОСОБА_5 повідомив
своїй неповнолітній сестрі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про пропозицію ОСОБА_3

В
середині березня 2006 p., вербуючи ОСОБА_5 та усвідомлюючи про її неповнолітній
вік, ОСОБА_3 запропонувала їй виїхати до
Туреччини на роботу обслугою у готелі знайомого ОСОБА_3 або надавати сексуальні
послуги. ОСОБА_5 відмовилася їхати для зайняття проституцією, побажала робити офіціанткою та повідомила про
бажання ОСОБА_6 виїхати до Туреччини.

У другій
декаді березня 2006 р. ОСОБА_3 зустрілася в м.
Миколаєві с ОСОБА_5
І ОСОБА_6 та запропонувала їм виїхати для роботи у свого знайомого на ім'я
ОСОБА_7. Усвідомлюючи, що той є
сутенером, вона охарактеризувала його як
порядну людину, власника великого
готелю, в якому вони будуть працювати як
обслуга. Усвідомлюючи, що в Туреччині
вони будуть у фактичній власності сутенерів,
маючи намір одержати прибуток,

5

ОСОБА_3 гарантувала
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 особисту
волю, привабливі умови
праці, можливість контролювати умови
роботи та будь-коли виїхати з Туреччини.

Втягуючи
їх у боргову кабалу, пов'язану із
скрутним матеріальним становищем та обов'язком в подальшому відпрацювати
кошти, витрачені на переправлення до
Туреччини, ОСОБА_3 повідомила їм, що документи на виїзд, проїзд до Туреччини будуть оплачені майбутнім
роботодавцем. Витрати, пов'язані з їх проїздом, їм треба буде відпрацювати у Туреччині за
перші два тижня. Але точна сума витрат не називалася. Маючи намір поліпшити
матеріальний стан, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
одержали від ОСОБА_3 усні гарантії безпеки поїздки та погодилися на виїзд.

Оскільки
для виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_5 була необхідна згода батьків, ОСОБА_3 зустрілася з її матір'ю
ОСОБА_15, якій повідомила неправдиві
відомості про умови роботи та оплату праці,
навмисно приховав, що ОСОБА_5 буде
продана сутенерам з метою сексуальної експлуатації. Одержав від ОСОБА_3 усні
гарантії з приводу майбутньої поїздки неповнолітньої доньки за кордон, ОСОБА_15 дала згоду на її виїзд та 14.03.2006
р. була оформлена відповідна нотаріальна довіреність. Витрати, пов'язані з оформленням документів, ОСОБА_3 сплатила з грошей, одержаних від сутенерів.

29.03.2006
р. ОСОБА_3 на такси доставила ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до морського порту у м. Херсоні та познайомила з ОСОБА_16, яка теж їхала до Туреччини.

31.03.2006
р. вони прибули до м. Стамбула, де ОСОБА_16 доставила їх на , місце зустрічі з сутенером на ім'я ОСОБА_17, який передав потерпілих сутенерам на ім'я
ОСОБА_7 та ОСОБА_14. ОСОБА_7 посадив їх в автомашину та повідомив, що вони будуть надавати сексуальні послуги за
вказівкою різних сутенерів. Попре заперечення потерпілих, ОСОБА_7 з метою сексуальної експлуатації
продав неповнолітню ОСОБА_5 чоловіку на ім'я ОСОБА_14, а ОСОБА_6 сутенеру на ім'я ОСОБА_17.

ОСОБА_14, повністю контролюючи ОСОБА_5, помістив її в квартиру, де вона,
перебуваючи у мовній та соціальній ізоляції, будучи не в змозі зв'язатися з рідними, постійно піддавалася психологічному та
сексуальному насильству з боку ОСОБА_14,
який протягом двох місяців співмешкав з нею.

ОСОБА_6
знаходилася в закритому приміщенні та під постійним контролем з боку
сутенера, який, забезпечуючи повну покірність, як покарання за порушення встановлених їм
правил, застосовував фізичне насильство
у виді ударів по різним частинам тіла. Тому ОСОБА_6 була змушена надавати
сексуальні послуги клієнтам, яких
находив сутенер. Гроші, одержані від
заняття проституцією, ОСОБА_17 забирав
собі.

Наприкінці
травня 2006 р. після закінчення двох місячного візового терміну, ОСОБА_6,
яка шукала спосіб повернутися в Україну,
погрожуючи співмешканці сутенера,
заявила, що її будуть розшукувати
як опікуна неповнолітньої ОСОБА_5 у випадку неповернення в Україну в зазначений
строк.

6

31.05.2006
p., побоюючись
викриття, ОСОБА_17 повернув ОСОБА_6
сутенеру на ім'я ОСОБА_14, який відвіз
її та неповнолітню ОСОБА_5 до аеропорту м.
Стамбул. Звідти потерпіли повернулися в Україну.

В
апеляції захисник ОСОБА_1 просить вирок
в частині засудження ОСОБА_3 за ст. 149 ч.2 КК України скасувати, а за
ст. 303 ч.2 КК України призначити
покарання з застосуванням ст. 75 КК
України. Вважає недоведеною вину ОСОБА_3 за
ст. 149 ч.2 КК України,
посилаючись на показання засудженої,
яка стверджує, що ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали
згоду на поїзду до Туреччини з метою надання платних сексуальних послуг, а вона лише сприяла їм в оформленні проїзних
документів на відомих їм умовах та жодних обмежень щодо потерпілих особисто не
застосовувала. На думку апелянта зазначені обставини підтвердили й
потерпілі, які мали можливість
повернутися додому будь-коли. Тому апелянт вважає, що висновки суду не відповідають встановленим
фактичним обставинам справи.

Вважає
необгрунтованою відмову суду в допиті як свідка за ст. 303 ч.2 КК України ОСОБА_18 Наводить
показання свідка ОСОБА_9
про добровільне
надання платних сексуальних послуг ОСОБА_4 і ОСОБА_2 та про відсутність
обмежень в їх пересуванні. Посилається,
що показання цих свідків суд не взяв до уваги без зазначення причин.
Також наводить показання потерпілої ОСОБА_4 про згоду надавати платні
сексуальні послуги, показання потерпілої
ОСОБА_12, яка відмовилася від цивільного
позову до засудженої.

Вважає, що в діях ОСОБА_3 немає ознак злочину, передбачених диспозицією ст. 149 КК України. Зазначає, що ОСОБА_3 надавала можливість потерпілим
спілкуватися телефоном з роботодавцем ОСОБА_7 з приводу умов роботи. Тому
вважає, що немає її вини у випадку зміни
ним умов роботи.

Апелянт
вважає безпідставними цивільні позови потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, наводячи суму одержаного ОСОБА_4 заробітку в
Туреччині - 3 тисячі доларів СІЛА.

Також
вказує, що вину за ст.
303 ч.2 КК країни засуджена визнає,
вважає, що своїми діями сприяла
заняттю проституцією потерпілим,
критично оцінює свої дії та просить пом'якшити покарання.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення захисника
ОСОБА_1 на підтримку апеляції, заперечення на апеляцію потерпілої ОСОБА_2, вивчивши матеріали справ та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає
її такою, що не підлягає задоволенню.

Вина
ОСОБА_3 в торгівлі
людьми з метою сексуальної експлуатації за обставин, вказаних у вироку суду, знайшла підтвердження дослідженими судом
доказами.

7

Так, з показань потерпілої ОСОБА_4
вбачається, що ОСОБА_3 знала про її
скрутне матеріальне становище та запропонувала поїхати за кордон заробити
«великі гроші» шляхом надання платних сексуальних послуг. Запевнила, що буде їх надавати лише одному чоловікові.
За одержані із-за кордону гроші від чоловіка на ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_3 оформила їй закордонний паспорт, привезла до м. Одеси. Вказала, що вона полетить з молдавською групою та
ОСОБА_7 її зустріне у м. Стамбулі.
05.08.2005 р. перетнула кордон. Але ОСОБА_7,
про якого не знала, що він
сутенер, передав її двом іншим чоловікам
на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_7. Перебувала у готелі, на віллі ОСОБА_7а, знов у готелі. Надавала сексуальні послуги
клієнтам, яких знаходив ОСОБА_7. їй
стало відомо, що ОСОБА_7 продав її
ОСОБА_7 за 2, 5 тисячі доларів США та що ці гроші разом з витратами на оформлення
закордонного паспорту, проїзд необхідно
відпрацювати. Коли їх відпрацювала, то
намагалася зателефонувати ОСОБА_3, але
ОСОБА_8 її побив та погрожував продати іншому сутенеру. Повернулася з Туреччини
через 5 місяців.

Стверджує, що мешкала у малолюдному місці, була під постійним наглядом, не мала можливості звернутися до
поліції, не мала грошей на зворотній
квіток. Займатися проституцією у Туреччині її примусили. Вказала, що ОСОБА_3 її продала та що ОСОБА_8 намагався
через неї з'ясувати у ОСОБА_3, чому та
не присилає жінок, за яких він їй
переказав гроші.

Потерпіла
ОСОБА_2 суду підтвердила, що в жовтні
2005 р. звернулася до ОСОБА_3 за її об'явою в газеті з приводу працевлаштування
за кордоном. Та її запевнила, що є можливість працювати в Туреччині
покоївкою за 800-900 доларів, США на місяць.
Зазначала, що чоловік на ім'я ОСОБА_7
запропонує їй вільні вакансії. В грудні 2005 р. ОСОБА_3 відвезла її до м. Одеси на літак. Передала під нагляд чоловіка
на ім'я ОСОБА_10. ОСОБА_2 одержала
квіток, 400 доларів США,
з яких 20 для сплати за візу, а решту слід було повернути ОСОБА_10у після
пред'явлення митникам. В Туреччині її
зустрів ОСОБА_7. Привіз за місто. Намагалася взнати про характер роботи. Стало
відомо, що буде надавати сексуальні
послуги. З цим не погодилася. Інші жінки повідомили, що назад повернутися не можна та що за кожну
жінку ОСОБА_3 одержує по 500 доларів США.
Чинила супротив
ОСОБА_7, який
неодноразово вивозив її до готелю для надання сексуальних послуг. Після цього
він продав її ОСОБА_11. Той її зґвалтував та теж вивозив до готелю з тією ж
метою. Коли відмовлялася, її били.
Дізнавшись про її телефону розмову з матір'ю,
ОСОБА_11 її побив та перевіз на іншу квартиру. Змогла звідти втекти.
Звернулася до поліції. Перебувала в притулку. Була депортована в Україну
наприкінці грудня 2005 р.

Стверджує, що ОСОБА_3 приховала від неї, що направляє її до Туреччини з метою
сексуальної експлуатації.

Згідно з
довідкою міжнародної організації по міграції (MOM)
ОСОБА_2 визнана потерпілої від торгівлі людьми, знаходилася в медичному реабілітаційному
центрі з 28 по 29.12.2005 p., з 22.01. по 11.02.2006 p.,
пройшла відповідне обстеження та лікування (а.с. 47-48).

8

Свідок
ОСОБА_19 в судовому засіданні дала аналогічні показання щодо обставин звернення
її самої та доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка обіцяла працевлаштувати за кордоном їх обох. Але
після отримання ними закордонних паспортів,
ОСОБА_3 їй повідомила, що вона за
віком не підходить та запропонувала, щоб
донька їхала одна. ОСОБА_3 не дала номер телефону «хазяїна», до якого поїхала ОСОБА_2 ОСОБА_3 обіцяла
взнати, на яку роботу вона
влаштувалася, але цього не зробила. В середині
грудня 2005 р. говорила з донькою по телефону. Вона плакала, повідомила,
що її примушують займатися проституцією. Дала їй пораду негайно втекти.
Повідомила ОСОБА_3 про цю розмову, але
вона на зустріч не прийшла. Донька повернулася з Туреччини без грошей, в пригніченому стані.

Як
вбачається з тексту об'яви в рекламній газеті «Крус-реклама» від 13.10.2006 p., розмішеної в рубриці «Робота», запропоновувалася робота з високим заробітком
офіціантками, покоївками, танцівницями,
віком від 18 до 30 років, з
безкоштовним проїздом та проживанням, з
зазначенням номеру мобільного телефону (т.1 а.с. 116). ОСОБА_3 підтвердила, що вказано її номер мобільного телефону.

Не
відповідають даним протоколу судового засідання твердження апелянта, що свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила про добровільність
зайняття проституцією потерпілою ОСОБА_2 Зазначений свідок вказала, що ОСОБА_2 мала намір працювати
прибиральницею та наполягла, що саме про
це домовлялися з ОСОБА_3 до виїзду до Туреччини. За два тижня спільного
проживання, ОСОБА_2 сексуальних послуг
клієнтам це надавала (т.4 а.с. 155-157).

Потерпіла
ОСОБА_12 суду показала, що незабаром
після_досягнення повноліття (жовтень 2005 р.) була направлена ОСОБА_3 до
Туреччини з метою надання платних сексуальних послуг клієнтам. За власний кошт ОСОБА_3 оформила їй
закордонний паспорт та купила квіток на літак. Під час першої поїдки її ніхто в
м. Стамбулі не зустрів. Потім зимою
відбулася друга така поїздка. її зустрів чоловік на ім'я ОСОБА_8, який перепродав її чоловікові на ім'я
ОСОБА_14. Надавала платні сексуальні послуги різним чоловікам в готелі. В
березні 2006 р. повернулася додому.

Потерпіла
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
народження, підтвердила в суді, що в березні 2006 р. ОСОБА_3 умовляла її та
ОСОБА_6 поїхати до Туреччині надавати платні сексуальні послуги. Хвалила умови
праці, називала плату - 1000 доларів США
на місяць. З її пропозицією погодилися на умовах надання таких послуг лише
одному клієнту. ОСОБА_3 брала участь в оформленні документів, супроводила їх з ОСОБА_6 до морського порту в
м. Херсоні на пароплав до м. Стамбула та передала під нагляд жінки на ім'я
ОСОБА_20, яка внесла за них гроші на пароплаві, а потім в м.
Стамбулі на таксі відвезла до двох чоловіків на ім'я ОСОБА_7 і
ОСОБА_14, які чекали на них в

9

автомашині.
Останні повідомили, що їх продали. її та
ОСОБА_6 увезли по одній. ОСОБА_14 замкнув її в квартирі, забрав документи, майже не залишив їжі. Після цього примусив
надати йому сексуальні послуги неприродним способом. Коли віз її в авто, де були інші чоловіки, вистрибнула з машини та забилася. ОСОБА_14 не
повіз її до лікарні, а знов привіз на
квартиру. Примушував надавати сексуальні послуги. Він також повідомив, що ОСОБА_6 ОСОБА_7 перепродав іншому
«хазяїну».

Стверджує
про пригнічений стан через побиття в Туреччині та приниження.

Потерпіла
ОСОБА_6 в судовому засіданні дала аналогічні показання. Вказала, що ОСОБА_3 займалася направленням жінок на
роботу за кордон. Спочатку вона вела з ними мову про роботу офіціантками. Потім
зазначила, що їх зарплата мала. Можна
зайнятися проституцією, надаючи послуги
лише одному клієнту та повернутися додому будь-коли. З ОСОБА_5 погодилися на
цей варіант. ОСОБА_3 брала участь в оформлені документів на виїзд її та під її
наглядом неповнолітньої ОСОБА_5 В Туреччині її забрав ОСОБА_7, привіз до готелю, передав новому «хазяїну», який привіз її до пансіонату. Звідти її та
інших жінок возили до готелю. Передавали клієнтам. Примушували її займатися проституцією. За
відмову була побита. Погрожували «посадити» на наркотики та що не повернеться
додому. Сутенер стверджував, що за неї
сплачена така велика сума грошей, яку
вона повернути не в змозі. Сутенер погрожував побиттям та перепродажем іншому
«хазяїну», якщо клієнти будуть
незадоволені. Була змушена надавати сексуальні послуги різним клієнтам, неприродним способом. Неодноразово сутенер її бив та не відпускав.
Лише коли йому повідомила, що її як
опікуна неповнолітньої ОСОБА_5 стануть розшукувати в разі несвоєчасного
повернення до України, він відвіз її до
аеропорту та разом з ОСОБА_5 відправив додому. Вдвох одержали від нього всього
100 доларів США на дорогу.
Інших грошей їй не заплатили.

Стверджує, що була обмежена в пересуванні, була побита за спробу попросити телефон у
клієнта та що над нею знущалися. Також вказала,
що ОСОБА_5 (знайомий ОСОБА_3) умовляв її відмовитися дати показання.
Після повернення з Туреччини практично не виходить з дому.

Свідок
ОСОБА_5 суду підтвердив, що з ОСОБА_3
йшла мова про відправлення нею жінок до Туреччини працювати офіціантками. Узяв
у неї номер телефону. Запропонував своїй сестрі ОСОБА_5 зустрітися з ОСОБА_3 Батьки
брали участь в оформлені документів.

З
досліджених в судовому засіданні показань ОСОБА_5, даних ним в ході досудового слідства, також вбачається, що ОСОБА_3 пропонувала йому знайти жінок для
виїзду до Туреччини. Обіцяла по 100 доларів США за кожну. Після цього він запропонував своїй сестрі та
ОСОБА_6 звернутися до ОСОБА_3 Вони говорили на одинці. Потім стали оформлювати
документи. Після їх виїзду просив у ОСОБА_3 номер телефону, де
працює сестра, але
ОСОБА_3 його не
дала. Вона

10

телефонувала
сама, але ніхто не відповідав. Коли її
спитав за обіцяні 200 доларів США, вона призначила зустріч,
але сама не з'явилася. Прийшли два чоловіка, сказали забути про гроші та побили його.
Після повернення сестри з Туреччини, від
неї взнав, що ОСОБА_3 її продала та що
сестру примусили займатися проституцією (т.3 а.с. 18-21). В судовому засіданні
свідок ОСОБА_5 стверджував, що ці
показання ним вигадані. Проте, вони
узгоджуються з наведеними вище показаннями потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Щодо
свідка ОСОБА_18, в допити якої судом
було відмовлено, про що зазначає
апелянт, то в протоколі судового
засідання відсутні дані, для з'ясування
яких обставин захисником заявлялося таке клопотання (т.4 а.с. 163). З апеляції
вбачається, що це стосується дій свідка
ОСОБА_5 стосовно виїзду до Туреччини неповнолітньої ОСОБА_5 Проте, в судовому засіданні з цього приводу
допитаний сам ОСОБА_5 Тому не йдеться про неповноту судового слідства.

Як
вбачається з довідки Акціонерного товариства «Українська фінансова група» від
30.08.2006 p., ОСОБА_3
виплачені грошові перекази по міжнародній платіжній системі «Вестерн Юніон» з
Туреччині за період з 07.05.2005 р. по 25.07.2006 р. в загальній сумі 12390
доларів США, в тому числі від
відправника ОСОБА_7 - 26 вересня, 8, 21
і 29 листопаду, 1, 8, 13, 15 грудня 2005 p., а також 27.03.2006 р. (т.1 а.с. 195-196).
Тобто в той період часу, коли ОСОБА_3
займалася оформленням виїзду потерпілих до Туреччини, використовуючи одержані від сутенерів кошти.;

Згідно з
даними протоколу застосування оперативно-технічних засобів від 16.07.2006 p.,
виходячи з характеру телефонної розмови ОСОБА_3,
вона була знайома по мобільному зв'язку с сутенерами, займалася відправленням жінок з України до
Туреччини та знала умови їх перебування. Тобто про їх сексуальну
експлуатацію(т.3 а.с. 65, 67, 68).

Відповідно
до висновків судово-психологічних експертиз,
проведених за матеріалами справи,
потерпілі ОСОБА_4 (т.2 а.с.
131-139), ОСОБА_2 (т.2 а.с.
78-87), ОСОБА_12 (т.2 а.с. 174-183), ОСОБА_5 (т.3 а.с. 5-14) мають зміни в
емоційному стані,
індивідуально-психологічних проявах,
з урахуванням яких, а також умов
мікро-соціального середовища, вони не
усвідомлювали реальний зміст власних дій. Зазначена ситуація для них є психотравматичною.

В
судовому засіданні засуджена ОСОБА_3 не заперечувала, що відправила потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_12
до Туреччини для надання платних сексуальних послуг. У відношенні ОСОБА_2
підтвердила, що вона та її мати
відгукнулися на її об'яву в газеті про роботу за кордоном офіціантками, покоївками. У відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6
вказала, що не інтересувалася, чим
ті будуть займатися
за кордоном. Брала
участь в

11

оформленні
необхідних документів для потерпілих, у
тому числі для неповнолітньої ОСОБА_5,
батькам якої повідомила, що та
буде працювати офіціанткою. Відправляла потерпілих через аеропорт м. Одеси та через морський порт м. Херсона (для різних «хазяїв»). Спілкувалася
по мобільному зв'язку з ОСОБА_7.
Знала, що він співпрацює з
ОСОБА_8. Одержувала переказом
гроші, в тому числі від ОСОБА_7, на оформлення закордонних паспортів та на
проїзд потерпілих. Говорила їм, що ці
гроші треба буде відпрацювати.

Дослідивши
вищезазначені докази, суд дійшов
правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 злочину, передбачено
ст. 149 ч. 2 КК України -торгівля
людьми, вчинена щодо неповнолітньої, кількох осіб,
повторно.

Самі
потерпіли ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_5, посилаючись на конкретні
фактичні обставини дій ОСОБА_3
у відношенні кожної з них, про які
докладно наведено вище, а також на умови
їх перебування у Туреччині, наявність
сутенерів, зв'язок сутенерів з ОСОБА_3
по мобільному телефону та через переказ грошей,
послідуючу поведінку засудженої,
прямо зазначили, що фактично були
продані ОСОБА_3 сутенерам з метою сексуальної експлуатації, до якої були примушені у Туреччині. Хоча одна
потерпіла - ОСОБА_12 не мала претензій до ОСОБА_3 та відмовилася від позову про
моральну шкоду, але й вона вказувала в
судовому засіданні, що прибувши до
Туреччині, була одразу перепродана одним
сутенером іншому та що спочатку відпрацювала борг, пов'язаний з витратами на оформлення поїздки
до Туреччини. Ці витрати понесла ОСОБА_3, яка відібрала у ОСОБА_12 розписку від 25.10.2005 р. про
повернення «боргу» в сумі 750 грн. (т.1 а.с. 106). В матеріалах справи також є
дані, що ОСОБА_12 з Туреччини втекла до
Грузії, де звернулася по допомогу в
Посольство.

Потерпілі
заперечували факт безпосереднього спілкування ними з сутенерами до їх виїзду до
Туреччини з питання умов роботи, як
стверджує апелянт. Навпаки, вони
вказували, що ці питання обговорювали
саме з засудженою.

Наведене
спростовує доводи апелянта про відсутність складу зазначеного злочину в діях
ОСОБА_3 Обґрунтованість засудження ОСОБА_3 за
ст. 303 ч.2 КК України (в
редакції закону від 05.04.2001 р.) щодо втягнення потерпілої ОСОБА_2 у зайняття
проституцією шляхом обману, апелянтом не
оспорюється.

Питання
про стягнення моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 судом вирішено
відповідно до вимог закону, а розмір
стягнення визначений з урахуванням характеру моральних та фізичних страждань
потерпілих.

2

Покарання
ОСОБА_3 судом призначено з додержанням вимог
ст. ст. 65, 66 КК України, тобто з урахуванням ступеню тяжкості вчинених
злочинів, один з яких є тяжким, пом'якшуючої покарання обставини -наявності
на утриманні засудженої неповнолітньої дитини,
а також позитивної характеристики ОСОБА_3 за місцем проживання.

Оскільки
ОСОБА_3 покарання за тяжкий злочин призначено в мінімальному розмірі
санкції ст. 149 ч.2 КК України, враховуючи також конкретних обставин
справи, колегія суддів не вбачає підстав
для пом'якшення покарання засудженій,
для застосування ст. 75 КК України, як просить апелянт.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок
Центрального районного суду м. Миколаєва
від 24 квітня 2007 р. у відношенні засудженої ОСОБА_3 залишити без зміни, а апеляцію захисника ОСОБА_1 - без задоволення.