ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2014 року грудня 30 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово,

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
у підготовчому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2014 04 , за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, народженої у м. Дніпропетровську, українки за національністю, з повною середньою освітою, не одруженої, офіційно не працевлаштованої, яка постійно проживає в АДРЕСА_1 , будучи зареєстрованою на АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21 листопада 2014 року о 18 годині в АДРЕСА_3 , міліція виявила у ОСОБА_4 в поліетиленовому пакеті речовину білого кольору масою 0, 3541 г, що у перерахунку на суху речовину містить 0, 2780 г обмеженої в обігу психотропної речовини «метамфетаміну», яку до того з метою задоволення особистих потреб, тобто без мети збуту, ОСОБА_4 умисно незаконно зберігала при собі, незаконно придбавши того ж дня в місці, обстановці та в особи, точно встановити які видалось неможливим.

В судовому засіданні прокурор надав укладену з обвинуваченою угоду про визнання винуватості за ч. 1 ст. 309 КК України. За змістом цієї угоди, що відповідає приписам ст. 472 КПК України, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні злочину за встановлених вище обставин відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого в обвинувальному акті, та погодилась на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, у виді штрафу. Угода не містить жодних домовленостей про будь-які обов`язки і умови співпраці обвинуваченої з правоохоронними органами. Суд не вбачає в угоді взятих на себе обвинуваченою зобов`язань, які вона, очевидно, не мала б можливості виконати.

Сторони обвинувачення і захисту скріпили своїми підписами угоду 30 грудня 2014 року в приміщенні прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська, підтверджуючи свою обізнаність з обмеженнями в праві оскарження вироку внаслідок укладення цієї угоди та затвердження її судом, що передбачені ст.ст. 394, 424 КПК України. Обвинувачена письмово відмовилась від свого права на допит свідків обвинувачення, від права на виклик свідків і подання доказів, що могли б свідчити на її користь, а також від права вимагати від прокурора доведення під час судового розгляду кожної обставини злочину, поставленої їй за вину, про що власноруч розписалась в цій угоді. Як вбачається з угоди, її сторони на свій розсуд вільно розпорядилися лише своїми правами, що відповідає принципу диспозитивності за ч. 1 ст. 26 КПК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність порушень прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших третіх осіб, яких умови цієї угоди не стосуються.

Обвинувачена в судовому засіданні пояснила суду, що угоду вона уклала добровільно без впливу будь-якої обставини, необумовленої в угоді. Стверджувала, що скарги на органи досудового розслідування та прокурора під час кримінального провадження не подавала і нині таких не має. Клопотань про виклик для допиту осіб з приводу жорстокого чи нелюдського поводження, тощо, яке б порушило її свободу від самовикриття, не заявила. Відповідно, суд переконався у судовому засіданні в добровільності укладення угоди за відсутності, поза всяким розумним сумнівом, обґрунтованих підстав стверджувати про протилежне.

Як вбачається з долучених до кримінальної справи за клопотанням прокурора документів, фактичні дані особистого огляду 21.11.2014 під протокол (т. 1 а.с. 7-8) підтверджують виявлення у лівій руці пійманої "на гарячому" ОСОБА_4 в поліетиленовому пакеті речовини білого кольору, що у підсумку описаного хімічного дослідження за висновком експерта № 70/10-3101 від 06.12.2014 (т. 1 а.с. 17-20) містить обмежену в обігу психотропну речовину «метамфетамін».

Суд, оцінивши джерела добутих відомостей про предмет злочину і про обстановку його виявлення, за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні в судовому засіданні в сукупності обставин, визнаних учасниками судового провадження істинними, дійшов висновку про достатність належних і допустимих доказів для встановлення фактичних підстав для визнання ОСОБА_4 винуватості у скоєному, яке згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України не викликає сумнівів у свободі самовикриття.

Умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у незаконному придбанні і зберіганні обмеженої в обігу психотропної речовини без мети збуту, правильно сторонами угоди кваліфіковані злочином середньої тяжкості за ч. 1 ст. 309 КК України, яким шкоди завдано лише суспільним інтересам, з приводу чого допускається укладення угоди згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченої з`ясовано, що ОСОБА_4 своїми щирими показаннями активно сприяла проведенню кримінального провадження стосовно неї та швидкому розслідуванню всіх обставин вчиненого нею злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Таким чином, прокурор при укладенні угоди та при узгодженні покарання врахував характер і тяжкість обвинувачення та інші обставини на загальних засадах призначення покарання за ст.ст. 1, 65 КК України, як того вимагає ст. 470 КПК України, чим визначається відповідність умов угоди інтересам суспільства, в тому числі, у невідворотності справедливого покарання та забезпечення швидшого судового провадження.

Суд, перевіривши законність угоди, за стійким внутрішнім переконанням вважає за можливе її затвердити з ухваленням цього вироку, оскільки в судовому засіданні не встановлені обставини, які б тому перешкоджали відповідно до ст. 474 КПК України.

Розв`язуючи питання про вид і міру покарання одночасно із затвердженням угоди про визнання винуватості, суд, керуючись правосвідомістю, з урахуванням ступеня тяжкості злочину та відомостей про особу винної в силу ч. 5 ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити покарання, узгоджене сторонами угоди.

Витрати на проведення експертизи згідно з ст. 124 КПК України належить покласти на підсудну.

Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України,
ЗАСУДИВ:
Затвердити укладену прокурором 30 грудня 2014 року угоду з ОСОБА_4 про визнання винуватості за ч. 1 ст. 309 КК України під страхом скасування цього вироку протягом п`яти років давності притягнення до кримінальної відповідальності з призначенням судового розгляду в загальному порядку на випадок невиконання умов угоди.

ОСОБА_4 визнати винуватою за пред`явленим обвинуваченням у вчинені злочину за ч. 1 ст. 309 КК України з призначенням узгодженого покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень.

Речові докази:

поліетиленовий пакет з «метамфетаміном» масою 0, 2433 г, переданий до камери зберігання речових доказів Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за квитанцією № 000144, знищити;

протоколи допитів свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

З віднесенням на рахунок обвинуваченої процесуальних витрат стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на розрахунковий рахунок 0004, відкритий УДКС в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська () в ГУДКС України у Дніпропетровській області (МФО 805012), 591 гривень 36 копійок з призначенням платежу: «за послуги НДЕКЦ, висновок № 70/10-3101 06.12.2014».
Вирок з підстав порушення порядку розгляду угоди і призначення неузгодженого покарання підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня. Копію вироку вручити підсудному та прокурору негайно.

Головуючий