В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2012 Справа №1915/2182/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Базана Л.Т.

при секретарі Сеник В.Г.

з участю прокурора Гульовської О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Шараванівка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина-інвалід, приватного підприємця, жителя АДРЕСА_2, раніше несудимого,

- за ч.2 ст.302 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У підсудного ОСОБА_1, коли він на початку грудня 2011 року перебував на вул. Протасевича у м.Тернополі, де познайомився із ОСОБА_2, яка надає сексуальні послуги за грошову винагороду, виник злочинний намір, направлений на звідництво чоловіків з ОСОБА_2 для розпусти з метою наживи.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 05 січня 2012 року близько 19 год. 30 хв., попередньо домовившись із ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 надасть йому сексуальні послуги за грошову винагороду, привіз ОСОБА_2 на автомобілі марки «Форд Сієра», д.н.з. НОМЕР_1, на АДРЕСА_1, де звів останню для розпусти з ОСОБА_3 Після чого, ОСОБА_2 в приміщенні квартири АДРЕСА_1 надала ОСОБА_3 сексуальні послуги, за що останній заплатив ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 400 грн., з яких в подальшому 150 грн. ОСОБА_1 віддав ОСОБА_2 за надання нею сексуальних послуг, а 250 грн. залишив собі.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_1 11 січня 2012 року близько 15 год. 30 хв., попередньо домовившись із ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 надасть йому сексуальні послуги за грошову винагороду, привіз ОСОБА_2 на автомобілі марки «Форд Сієра», д.н.з. НОМЕР_1, на АДРЕСА_1, де звів останню для розпусти з ОСОБА_3 Після чого, ОСОБА_2 в приміщенні квартири АДРЕСА_1 надала ОСОБА_3 сексуальні послуги, за що останній заплатив ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 400 грн., з яких в подальшому 300 грн. ОСОБА_1 віддав ОСОБА_2 за надання нею сексуальних послуг, а 100 грн. залишив собі.

Допитаний як підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.302 КК України визнав повністю та показав, що у на початку грудня 2011 року, перебуваючи на вул. Протасевича у м.Тернополі, він познайомився із ОСОБА_2, яка у ході розмови повідомила, що надає сексуальні послуги мужчинам за гроші. Після того він з метою підзаробити коштів запропонував даній дівчині підшукувати для неї клієнтів, яким вона змушена буде надавати сексуальні послуги та забезпечувати її транспортом, на що вона погодилась. 5 січня 2012 року, попередньо домовившись із ОСОБА_3, який просив знайти йому дівчину для надання сексуальних послуг за гроші, привіз ОСОБА_2 на автомобілі марки «Форд Сієра», д.н.з. НОМЕР_1, на АДРЕСА_1, де звів останню для розпусти з ОСОБА_3, який заплатив йому 400 грн., з яких 150 грн. він віддав ОСОБА_2, а 250 грн. залишив собі. В подальшому 10 січня 2012 року він знову звів ОСОБА_2 для розпусти з ОСОБА_3, який заплатив йому 400 грн., з яких 300 грн. він віддав ОСОБА_2, після чого був затриманий працівниками міліції.

Визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, підсудний ОСОБА_1, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового слідства доказами, що її підтверджують, відмовилась від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з'ясувавши думку учасників процесу щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.299 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши при цьому, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ч.2 ст.302 КК України, тобто звідництво для розпусти з метою наживи.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину-інваліда, та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом'якшують покарання, суд відносить повне визнання підсудним вини, щире каяття, а тому вважає, що підсудному ОСОБА_1 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі на певний строк.

Разом з тим, суд враховуючи наведені обставини, приходить до переконання, що є всі підстави для звільнення підсудного на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, оскільки ОСОБА_1 може бути перевихований без ізоляції від суспільства і таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_1 у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені ст.76 КК України обов'язки.

Речові докази у справі:

- 400 грн., які зберігаються в касі УМВСУ в Тернопільській області слід передати в дохід держави.

- відеокасету Mini DV JVC, на яку 11.01.2012 року здійснювався запис оперативної закупівлі у ОСОБА_1 слід зберігати при матеріалах справи;

- мобільний телефон "Nokia 2323c-2", що зберігається у ОСОБА_1 слід залишити у розпорядженні останнього.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_1 у виді підписки про невиїзд залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.302 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов'язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

· періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази у справі:

- 400 грн., які зберігаються в касі УМВСУ в Тернопільській області - передати в дохід держави.

- відеокасету Mini DV JVC, на яку 11.01.2012 року здійснювався запис оперативної закупівлі у ОСОБА_1 - зберігати при матеріалах справи;

- мобільний телефон "Nokia 2323c-2", що зберігається у ОСОБА_1 - залишити у розпорядженні останнього.

Раніше обраний ОСОБА_1 запобіжний захід у виді підписки про невиїзд - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан