Справа № 375/84/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/460/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 28.04.2015

УХВАЛА
іменем України
28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рокитнянського району Київської області на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року, якою застосовано відносно ОСОБА_7 примусовий медичний захід у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом із одночасним примусовим лікуванням від хронічного алкоголізму, -

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно ухвали суду, ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України.

ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню вираженої дебільності) із емоційно-вольовою нестійкістю на органічно-резидуальному фоні із судомними нападами в анамнезі, тому на час вчинення суспільно-небезпечне діяння не міг і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 притаманні такі індивідуально-психологічні особливості, як низький рівень психологічного розвитку, відсутність здатності до прогнозування віддалених наслідків своїх дій, безпосередність поведінки. Він не спроможний з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку усвідомлювати реальний зміст власних дій та керувати ними і передбачати їх наслідки.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року застосовано відносно ОСОБА_7 примусовий медичний захід у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом із одночасним примусовим лікуванням від хронічного алкоголізму.

Не погоджуючись з даною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду змінити, виключивши застосування до ОСОБА_7 примусового лікування від хронічного алкоголізму. Зазначає апелянт, що ОСОБА_7 страждає на хронічний алкоголізм 2 стадії із синдромом активної залежності від алкоголю і потребує медичних заходів, що мають відношення до лікування хронічного алкоголізму, протипоказань для такого лікування у нього не виявлено. Проте, в акті амбулаторної комісійної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи від 10.12.2014 року № 421 не зазначено, що хронічний алкоголізм ОСОБА_7 становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 КК України примусове лікування може бути застосоване судом незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Правильність встановлення фактичних обставин даного кримінального провадження, факт скоєння ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України за обставин, викладених в ухвалі, учасниками судового провадження не оскаржується.
З акту амбулаторної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 421 від 10.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_7 з дитинства страждає на хронічне психічне захворювання легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню вираженої дебільності) із емоційно-вольовою нестійкістю на органічно - резидуальному фоні із судомними нападами в анамнезі, тому він в період інкримінованих йому дій не міг і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих діянь ОСОБА_7 перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. Чорногор потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. ОСОБА_7 страждає на хронічний алкоголізм 2 стадії із синдромом активної залежності від алкоголю і потребує медичних заходів, що мають відношення до лікування хронічного алкоголізму, протипоказань для такого лікування у нього не виявлено. ОСОБА_7 притаманні такі індивідуально-психологічні особливості, як низький рівень психологічного розвитку, відсутність здатності до прогнозування віддалених наслідків своїх дій, безпосередність поведінки. Він не спроможний з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку усвідомлювати реальний зміст власних дій та керувати ними і передбачати їх наслідки. ОСОБА_7 з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей та рівня розумового розвитку міг правильно сприймати лише зовнішню сторону обставин, що мають значення по справі, та давати про них відповідні показання.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, суд першої інстанції під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, з`ясувавши: чи мало місце суспільне-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України; чи вчинене воно ОСОБА_7 ; чи вчинив ОСОБА_7 це суспільне-небезпечне діяння в стані неосудності та чи слід застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру, помилково прийшов до висновку про одночасне примусове лікування ОСОБА_7 від хронічного алкоголізму, а тому доводи прокурора про неправильне застосування ст. 96 КК України є слушними.
Оскільки хронічний алкоголізм не віднесений до хвороб, які становлять небезпеку для здоров`я інших осіб, тому зазначення судом першої інстанції в ухвалі про застосування примусового лікування від такої хвороби є невірним і підлягає виключенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рокитнянського району Київської області задовольнити.
Ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати застосованим до ОСОБА_7 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом
Виключити з резолютивної частини ухвали посилання на застосування щодо ОСОБА_7 примусового лікування від хронічного алкоголізму.
У решті ухвалу суду залишити без зміни.

Головуючий
Судді