Справа № 405/2129/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю прокурора: ОСОБА_2

при секретарі: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000034 від 13.02.2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безпечна Чуднівського району Житомирської області, українця, гр. України, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, за наступних обставин.

14 серпня 2014року ОСОБА_4 призваний на військову службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , у зв`язку із частковою мобілізацією, на посаду командира бойової машини командира відділення, у військовому званні солдат.

Проходячи військову службу солдат ОСОБА_4 відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись в своїй службовій діяльності вимог Конституції України, Законів України, Статутів, бути зразком виконання службових обов`язків, а саме хоробрим, ініціативним і дисциплінованим.

Однак, солдат ОСОБА_4 діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Так, 23 жовтня 2014року командир військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковник ОСОБА_5 надав солдату ОСОБА_4 відпустку, у зв`язку із сімейними обставинами, терміном 10 діб, тобто до 02 листопада 2014року.

01 листопада 2014року солдат ОСОБА_4 прибув до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив про неможливість вибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, у зв`язку із сімейними обставинами, після чого в зазначеному військовому комісаріаті були підтверджені сімейні обставини солдата ОСОБА_4 та направлено до військової частини телеграму про це.

Після цього, в період з 13 листопада 2014р. по 18 листопада 2014року, солдат ОСОБА_4 разом зі своїм сином ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній дитячій лікарні, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я останнього та в подальшому ОСОБА_6 було переведено до Вінницької обласної психіатричної лікарні.

В період з 19 листопада 2015року по 05 грудня 2014року солдат ОСОБА_4 разом з сином ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній психіатричній лікарні, де 05.12.2014року останнього було виписано.

05.12.2014року солдат ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій , без поважних причин до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не з`явився і до виконання своїх службових обов`язків не приступив та про причини свого нез`явлення нікому із посадових осіб вказаної військової частини не повідомив.

Після чого, в період з 05.12.2014року по 20.02.2015року, тобто понад один місяць солдат ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без поважних причин не з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проводив час за власним розсудом знаходячись у себе вдома по АДРЕСА_1 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, не заперечував проти фактичних обставин справи і показав, що дійсно був відсутній понад один місяць на військовій службі після отриманої відпустки.. У вчиненому розкаявся.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

20 березня 2015 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні злочинів, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, сторони узгодили, що покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України призначається у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановленні ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд прийшов до висновку, що угода підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень частин 2 та 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання, передбачена санкцією ч.3 ст. 407 КК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 20.03.2015 року і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 472-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 20.03.2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України і призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1