АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження: 11кп/791/384/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_2
суддів: при секретарі: за участю прокурора: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 23 червня 2014 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зачепілівка Харківської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
16.02.1995 р. Зачепілівським районним судом Харківської області за ст. 206 ч.1, 215-3 ч.1, 82 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі;
19.12.1995 р. Зачепілівським районним судом Харківської області за ст. 141 ч.2, 206 ч.2, 42, 43 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
09.06.1999 р. Зачепілівським районним судом Харківської області за ст. 140 ч.2, 86 ч.2, 42 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
18.03.2004 р. Зачепілівським районним судом Харківської області за ст. 289 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково терміном на 1 рік 3 місяці 12 днів,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 23 червня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирався.
Вирішено питання щодо речових доказів .
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він близько о 09:00 годині 12 травня 2014 року у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Крупській в смт. Каланчак Херсонської області, умисно із корисливого мотиву із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрав у ОСОБА_8 музичну колонку вартістю 140 грн., наручний годинник вартістю 30 грн., чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 170 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію його дій та доведеність вини , просить вирок змінити, призначивши йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України та не пов`язане з позбавленням волі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував , що він у повному обсязі відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки та примирився з потерпілим, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Вважає, що його дії формально підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, проте не завдали великої суспільної небезпеки через незначну вартість майна, яким він заволодів. Також зазначає, що судом не було враховано перебування на його утриманні малолітньої дитини та непрацюючої дружини та необхідність постійного догляду за хворою матір`ю інвалідом 2 групи. Всі ці обставини на його думку дають підстави для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 та ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо ( а.п.41) , раніше неодноразово судимий притягувався до адміністративної відповідальності.

Врахував суд і наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши конкретні обставини провадження та дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримався загальних засад призначення покарання та дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
Таке покарання на думку колегії суддів є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим через його суворість, як про те зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, судова колегія не вбачає.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд не в повній мірі врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин є безпідставними.
Необгрунтованими судова колегія вважає доводи апелянта про наявність підстав для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення щодо неповнолітньої особи з корисливих мотивів у стані алкогольного сп`яніння, і з урахуванням даних про особу обвинуваченого , який був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, характеризується посередньо , що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, не вбачається обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про наявність на його утриманні дружини та потреба матері саме в постійному догляді обвинуваченого не підтверджені матеріалами провадження і ці обставини не є самостійною підставою для пом`якшення покарання та звільнення від його відбування.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на добровільне відшкодування потерпілому завданої матеріальної шкоди суперечить матеріалам кримінального провадження, оскільки вбачається, що викрадене у потерпілого майно було повернуто йому органом досудового розслідування, а не обвинуваченим ОСОБА_7 , який після відкритого викрадення майна розпорядився ним на власний розсуд.

Відсутність цивільного позову законного представника потерпілого не є підтвердженням добровільного відшкодування шкоди чи усунення заподіяної шкоди як про це зазначає апелянт.

Вказівка обвинуваченого на незначний розмір завданої шкоди як на підставу пом`якшення покарання є безпідставною.

З урахуванням зазначеного не можна визнати обгрунтованими і доводи обвинуваченого про наявність підстав для звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначення покарання ОСОБА_7 правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування чи зміни вироку не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає..

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 , 419 КПК України колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 23 червня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і з цього часу протягом трьох місяців, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді: