У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Кривенди О.В.,

за участю прокурора

Яковенко Р.І.,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 15 лютого 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду Донецької області від 20 липня
2006 року щодо нього.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця м. Дзержинськ,

Донецької області,

раніше
не судимого,

засуджено:

- за ч.3 ст. 15, п.9 ч. 2 ст. 115
КК України на дванадцять років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст.186 КК України на два
роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України на чотири роки
позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України на вісім років позбавлення волі;

-
за ч. 2 ст. 296 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно визначено ОСОБА_1 покарання - дванадцять років позбавлення волі.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_1,
вирок щодо якого у касаційному порядку
не оскаржений і касаційного подання щодо нього не внесено.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
таких злочинів.

3 лютого 2006 року
приблизно о 10-й годині 30 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи в барі “Мисливський
будиночок”, розташованому в м. Дзержинськ, Донецької області, відкрито викрав
барсетку вартістю 20 гривень, яка належала ОСОБА_4

Цього ж дня приблизно об 11-й годині
ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння біля магазина “Калач” у м.
Дзержинськ, Донецької області, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_2 та наказав
віддати наявні у нього гроші. На відповідь ОСОБА_2 про відсутність у нього грошей,
став обшукувати кишені верхньої одежі потерпілого, проте грошей не знайшов.

ОСОБА_5, який знаходився поруч,
підійшов до ОСОБА_1 і почав вимагати від
нього припинення протиправних дій, проте ОСОБА_1 з метою полегшити вчинений
щодо ОСОБА_2 замах на грабіж, маючи намір позбавити ОСОБА_5 життя, завдав йому
удару ножем в ліву частину грудини,
заподіявши потерпілому проникаюче колото-різане поранення з пошкодженням
хрящової частини V-го ребра і лівої внутрішньої грудної артерії, що супроводжувалося кровотечею
в ліву плевральну порожнину, яке є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для
життя в момент заподіяння. Злочин не був доведений до кінця з причин, що не
залежали від волі ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_5 втік до людей, що знаходилися
неподалік, та своєчасно надали потерпілому допомогу.

Цього ж дня приблизно об 11-й
годині 20 хвилин ОСОБА_1 та його
неповнолітній брат ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння в
приміщенні Дзержинського професійного ліцею, грубо порушуючи громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою
зухвалістю, зайшли в кабінет української мови, де висловлювалися брутальною
лайкою, не реагуючи на зауваження викладачів. Після цього спустилися в
приміщення туалетної кімнати, де
пошкодили побутовий інвентар на загальну суму 104,10 гривень, який
належав Дзержинському професійному ліцею.

Приблизно о 12-й годині цього ж
дня ОСОБА_1 та ОСОБА_1, перебуваючи біля
магазину “Шанс” у селищі Кірово, Донецької області, побачивши на майданчику
біля магазину легковий автомобіль ВАЗ-21043, р.н. НОМЕР_1, який належав
ОСОБА_3, вирішили заволодіти цим транспортним засобом.

ОСОБА_1 підійшов до вказаного
автомобіля, цеглиною розбив вітрове скло лівих передніх дверей, після чого
разом з ОСОБА_1 проникли в салон. ОСОБА_1 за допомогою ножа, який у нього був,
намагався завести автомобіль, проте злочин до кінця не довів з причин, що не
залежали від його волі, оскільки був затриманий ОСОБА_3 ОСОБА_1, не бажаючи
припинити свої злочинні дії, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, намагався ножем
завдати ОСОБА_3 удар в живіт, проте потерпілий вихватив ніж з рук
ОСОБА_1, внаслідок чого ОСОБА_3 було заподіяно різану рану м'яких тканин правої
кисті, що є легким тілесним ушкодженням.

У своїй касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 зазначає про те, що від його дій тяжких наслідків не настало, вказує на
те, що не мав умислу на заволодіння автомобілем ОСОБА_3, просить пом'якшити призначене
йому покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
який просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_1 -
без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у
вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є
обґрунтованим.

Так, ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував того, що протиправно
заволодів барсеткою ОСОБА_4

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що
ОСОБА_1 викрав у нього барсетку, він
намагався догнати викрадача, але той втік і заховався серед натовпу на
ринку.

Аналогічні показання давав свідок ОСОБА_6

При затриманні ОСОБА_1 у нього була виявлена викрадена у ОСОБА_4 барсетка.

За таких обставин дії ОСОБА_1
правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення
чужого майна.

Належним чином обґрунтував суд і
свій висновок щодо вчинення ОСОБА_1 замаху на відкрите викрадення майна ОСОБА_2
та замаху на умисне вбивство ОСОБА_5

Так, із показань потерпілого ОСОБА_2
вбачається, що до нього підійшов ОСОБА_1 з вимогою передачі йому грошей, а
отримавши відмову, почав обшукувати кишені. У цей час до них підійшов
незнайомий чоловік і зробив ОСОБА_1 зауваження, після чого засуджений вдарив
цього чоловіка ножем.

Аналогічні показання, які суд
оголосив у судовому засіданні, дали під час досудового слідства свідки ОСОБА_7
та ОСОБА_8

За показаннями потерпілого ОСОБА_5 він, побачивши як ОСОБА_1 обшукує кишені
ОСОБА_2, зробив йому зауваження, після чого засуджений ножем ударив його в груди.
Він почав тікати, тримаючи рукою місце, з якого йшла кров, а ОСОБА_1 намагався
його догнати.

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи № 108 від 13 березня 2006 року ОСОБА_5 було заподіяно проникаюче
колото-різане поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням хрящової
частини V-го ребра і лівої
внутрішньої грудної артерії, що супроводжувалося кровотечею в ліву плевральну
порожнину, яке утворилося від дії колото-різаного знаряддя, та є тяжким
тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння.

Згідно з висновком комплексної
судово-медичної експертизи № 216 від 22 травня 2006 року при несвоєчасному
наданні кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_5 могла настати його смерть.

Колегія суддів вважає, що дії
ОСОБА_1 в цій частині правильно кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.
186 та ч. 3 ст. 15, п. 9 ч.2 ст. 115 КК України як замах на відкрите викрадення
чужого майна, вчинений повторно, а також замах на вчинення умисного вбивства
ОСОБА_5 з метою приховати інший злочин,
а саме, вчинений щодо ОСОБА_2 замах на грабіж.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні грубого порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою
зухвалістю, вчиненого групою осіб, підтверджується фактичними даними,
встановленими показаннями ОСОБА_1, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12

Кваліфікація дій ОСОБА_1 у цій
частині за ч. 2 ст. 296 КК України є
правильною і засудженим не оспорюється.

Не викликає сумніву у колегії суддів і доведеність винності ОСОБА_1 у
вчиненні замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить
ОСОБА_3, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним
для життя і здоров'я потерпілого та погрозою застосування такого насильства.

Так, ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтвердив, що хотів проникнути в автомобіль ОСОБА_3 для того щоб забрати
звідти щось цінне. Не заперечував ОСОБА_1 і того, що спричинив ножове поранення
руки потерпілого, хоча й зазначав, що за допомогою ножа захищався від ОСОБА_3

Засуджений ОСОБА_1 вказував на те, що його брат ОСОБА_1 цеглиною розбив
скло автомобіля ОСОБА_3 і почав ножем колупатися у замку запалення автомобіля.
Коли до автомобіля прибіг потерпілий і намагався їх затримати, ОСОБА_1
замахнувся на нього ножем.

За показаннями потерпілого ОСОБА_3 він
побачив, що ОСОБА_1 намагається запустити двигун його автомобіля. Коли
він підбіг до ОСОБА_1, той намагався завдати йому удару ножем в область тулуба,
проте він перехопив праву руку засудженого, в якій був ніж, поранивши собі
руку.

Аналогічні показання дали в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 34 від 6 лютого 2006 року
потерпілому ОСОБА_3 була заподіяна різана рана м'яких тканин правої руки.

Колегія суддів вважає, що дії засудженого в цій частині правильно
кваліфіковані судом за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 289 КК України, а доводи касаційної
скарги ОСОБА_1 про те, що він не мав умислу на заволодіння автомобілем ОСОБА_3
є необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються наведеними у вироку
доказами.

Разом з тим, при призначенні ОСОБА_1 покарання за ч.3
ст. 15, п.9 ч.2 ст. 115 та ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 289 КК України суд не в повній мірі врахував стан
його здоров'я, а саме те, що засуджений страждає на олігофренію в ступені легкої дебільності з
емоційно-вольовою нестійкістю, раніше не судимий, вчинив злочини у
неповнолітньому віці, виховувався без батьків. За таких обставин колегія суддів
вважає за можливе пом'якшити ОСОБА_1 покарання за вказані злочини із застосуванням ст. 69 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 395, 396
КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного
Суду України, -

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
апеляційного суду Донецької області від 20 липня 2006 року щодо нього змінити.

Пом'якшити призначене ОСОБА_1 покарання за ч. 3 ст. 15,
п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до восьми років
позбавлення волі; за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69
КК України - до шести років позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України
вважати його засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст. 15, п.9
ч.2 ст. 115; ч.1 ст. 186; ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186; ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 289; ч.2
ст. 296 КК України на вісім років
позбавлення волі.

С у д д
і:

Верещак В.М. Кривенда О.В. Гошовська Т.В.