Кримінальне провадження № 1-кп/760/731/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене 19.12.2014 року до ЄРДР за № 0000220 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Городище Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, такого, який не працює, є сержантом військової служби з матеріального забезпечення автомобільної колони за контрактом військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 22.04.2010 року на добровільній основі уклав контракт про проходження військової служби на 5 (п`ять) років, яку, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №19 від 22.04.2010 року, спочатку став проходити у вказаній частині на посаді командира відділення у військовому званні молодшого сержанта, а згідно наказу першого заступника Міністра оборони України № 60-ПМ від 28.09.2012 року на посаді сержанта з матеріального забезпечення автомобільної колони Центру забезпечення службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) у військовому званні сержанта.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року, з 22.04.2010 року ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за контрактом, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 року, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, та умовами укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно наказу начальника Центру №268 від 16.10.2014 року, ОСОБА_5 вибув до Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» Міністерства оборони України, а 31.10.2014 року виписаний із вказаного лікувального закладу та згідно ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 року, зобов`язаний самостійно повернутися до Центру і доповісти про своє прибуття безпосередньому командирові.
Тоді ж ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно тимчасово ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та, у порушення зазначених статутних вимог, після виписки з лікувального закладу не з`являтися на службу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 31.10.2014 року, після виписки із вказаного лікувального закладу до Центру не з`явився і командуванню про закінчення лікування не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а одразу направився до місця свого проживання у с. Дирдин Городищенського району Черкаської області, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення до Центру за наявності реальної можливості для цього.
04.05.2015 року, близько 20 год. 00 хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_5 добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 і заявив про себе.
Таким чином, ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом Центру забезпечення службової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) на посаді сержанта з матеріального забезпечення автомобільної колони у військовому званні сержанта, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути на службу та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, та умов укладеного контракту про проходження військової служби, 31.10.2014 року після виписки із Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» Міністерства оборони України до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України вчасно не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а одразу направився до місця свого проживання у с. Дирдин Городищенського району Черкаської області, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення до частини за наявності реальної можливості для цього, поки 04.05.2015 року, біля 20 год. 00 хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 і заявив про себе, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
На підставі ч. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про визнання винуватості від 29 травня 2015 року, укладена між старшим прокурором військової прокуратури Київського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000220, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19.12.2014 року, та ОСОБА_5 , який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно укладеної угоди, сторони, враховуючи ступінь та характер сприяння ОСОБА_5 у проведенні кримінального провадження щодо нього, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_5 , який злочин вчинив вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та ні в чому протиправному помічений не був, тобто наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, а також в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, керуючись ст.ст. 60, 65, 69 КК України, погодили, що у даному випадку необхідно перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити ОСОБА_5 основне покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 із запропонованим видом та мірою покарання згоден.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого розгляду кримінального провадження, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання, надав пояснення, в яких повністю підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду, укладену з прокурором, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому, обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, надав пояснення, в яких повністю підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження за фактом вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, внесеного в ЄРДР за №0000220 від 19.12.2014 року, приходить до такого висновку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, що закріплені ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину і характер суспільної небезпеки ним скоєного, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, умисний та закінчений. Узгоджене покарання, зазначене в угоді, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України.

Як особа, ОСОБА_5 за місцем проживання та проходження військової служби характеризується позитивно, одружений, осудний, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину судом визнаються як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав думку прокурора, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_5 , що він розуміє, викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_5 , яким затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнавши ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, за викладених у вироку обставин, та призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, зокрема, враховуючи ступінь та характер сприяння ОСОБА_5 у проведенні кримінального провадження щодо нього, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який злочин вчинив вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та ні в чому протиправному помічений не був, тобто наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, а також в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, керуючись ст.ст. 60, 65, 69 КК України, суд вважає, що узгоджений ОСОБА_5 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч. 3 ст. 407 КК України, у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , цілком відповідає не тільки тяжкості та обставинам вчиненого злочину, але і особі обвинуваченого, є обґрунтованим, буде необхідним й достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів, буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, матеріальна шкода не заподіяна.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 травня 2015 року, укладена між старшим прокурором військової прокуратури Київського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000220, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19.12.2014 року, та ОСОБА_5 , який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_3 .

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою та поміщення до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_3 , до набрання вироком чинності, - залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з 05 травня 2015 року, тобто з моменту затримання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: