Справа № 206/2272/15-к
Провадження № 1-кп/206/157/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" червня 2015 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000131 за обвинуваченням

· ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, раніше судимого:
· 26.12.2003 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
· 04.06.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 384, ст. 69, ст. 71 КК України до 1 року 2 місяців 5 днів обмеження волі, штраф 510 грн., на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком від 26.12.2003 року;
· 12.11.2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців 6 днів обмеження волі, із зарахуванням тримання під вартою з 09.02.2012 року до 12.11.2012 року, звільнено з зали суду по відбуттю терміну покарання;
· 31.01.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців на підставі ст. 75 КК України;
· 10.04.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі. Звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 05.09.2014 року;
· 22.10.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки;
· 01.12.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

представник потерпілого - ОСОБА_5 ,

потерпілий - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 22.01.2015 року приблизно о 09 годині 00 хвилин зайшов у другий під`їзду будинку АДРЕСА_2 , та побачив відкритий підвал. Зайшовши до приміщення підвалу, вищезазначеного будинку ОСОБА_3 , побачив два пристрої обліку теплової енергії «Ергомеру-125» із приладдям, в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи його, повторно, та користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і він залишається непоміченим, шляхом демонтування зі стіни підвалу зняв металеву коробку, всередині якого знаходився пристрій обліку теплової енергії «Ергомеру-125», при цьому витягнув дроти із термодатчиками з місць їх встановлення та скрутивши уклав останні у коробку з пристроєм, а дроти ультразвукових датчиків від`єднав від лічильника шляхом їх відриву, тим самим заволодів чужим майном, яке належить КП «Коменергосервіс», а саме пристроєм обліку теплової енергії «Ергомеру-125» № 1115 з дротам на кінцевиках яких знаходяться термодатчики з бирками із написом КП «Коменергосервіс», вул. Кольська, буд. 22, вартість якого на момент вчинення правопорушення відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 155/38 від 15.02.2015 року складає 6192 грн., тим самим спричинивши шкоду КП «Коменергосервіс» на зазначену суму.

Після чого, з викраденим майном ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник, та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.

Також, ОСОБА_3 , 25.04.2015 року о 03 годині 30 хвилин знаходячись у дворі будинку № 3, розташованого по вул. Світанковій в м. Дніпропетровську, побачив припаркований автомобіль марки ВАЗ-217030, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та усвідомивши, що поблизу немає сторонніх осіб, в нього виник умисел на крадіжку чужого майна з вказаного автомобіля.

Потім ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишається непоміченим для оточуючих, 25.04.2015 року приблизно о 03 годині 33 хвилин, шляхом розбиття переднього пасажирського скла автомобіля, марки ВАЗ-217030, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку, № 3 розташованого по вул. Світанковій в м. Дніпропетровську, проник до салону вищевказаного автомобіля, звідки викрав мультимедійний програвач Challenger CH 8053 вартістю 2400 гривень, мобільний телефон Nokia 1280 вартістю 149 гривень 30 копійок, мобільний телефон Samsung 5660 вартістю 389 гривень, які належать ОСОБА_6 .

Після чого, з викраденим майном ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник, та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.

Умисними злочинними діями ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 447/38 від 08.05.2015 року спричинено матеріальну шкоду у розмірі 2938 гривень 30 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що він 22 січня 2015 року вранці зайшов до під`їзду будинку по вул. Космонавтів, що у м. Дніпропетровську, де спустившись у підвал побачив коробку в якій був лічильник з дротами, потім відірвав її та викрав. В подальшому видав працівникам міліції вкрадене майно.

Також, приблизно о 03 годині 30 хвилин у квітні поточного року, розбив скло автомобіля, що знаходився біля будинку по вул. Світанковій що у м. Дніпропетровську та витягнувши, викрав звідти автомагнітолу, два мобільних телефони марок Самсунг та Нокіа. В подальшому видав працівникам міліції вкрадене майно.

В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, які ніким не оспорювалися.
Обвинувачений повністю визнав вину, його показання в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позицій.
А тому, окрім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.
Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного кримінального правопорушення.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Представник потерпілого КП «Коменергосервіс» ДМР ОСОБА_5 заявив позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 18058,00 грн.
Прокурор підтримав заявлений позов в повному обсязі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов представника потерпілого КП «Коменергосервіс» ДМР ОСОБА_7 визнав повністю.
В судовому засіданні знайшов своє обґрунтоване документальне підтвердження розмір матеріальної шкоди завданої потерпілому КП «Коменергосервіс» ДМР в сумі 18058,00 грн.
У зв`язку з чим і виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, позов представника потерпілого КП «Коменергосервіс» ДМР ОСОБА_5 , відповідно до ст. 1166 ЦК України, підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме, щодо матеріальної шкоди - на суму 18058,00 грн.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 12 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставиною, яка обтяжує відповідно до ст. 67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, виходячи з наступного.

Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На підставі абз. 7 п. 26 Постанови, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Процесуальні витрати складають 306,90 грн. за проведення дактилоскопічної експертизи № 68/01-42 від 22.02.2015 року, 393,12 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 155/38 від 15.02.2015 року та 184,14 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 447/38 від 08.05.2015 року.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за яким призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2014 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, після набрання вироком законної сили.

Залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради 18058,00 грн. матеріальної шкоди.

Речові докази:
- мультимедійний програвач Challenger CH-8053, мобільний телефон марки Nokia 1280 та мобільний телефон Samsung 5660, що передані на зберігання ОСОБА_6 залишити останньому за належністю;
- лічильник теплової енергії «Енергомера-125» № 1115-07 із кабелем і тепловим датчиком, що передані на зберігання ОСОБА_5 повернути до Комунального підприємтва «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради, за належністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати по проведенню експертиз в розмірі 884,16 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1