Справа № 128/2312/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року

Вінницький районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді :
Ганкіної І.А.

при секретарі
Колонюк Ю.В.

з участю прокурора
Марчук С.М.

обвинуваченої
ОСОБА_1

потерпілої
ОСОБА_2

захістників
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці кримінальне
провадження №0000870 по
обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.
Іванівка, Вінницького району та
області, українки, громадянки України,
одруженої, не працюючої, освіта
середня, жительки АДРЕСА_1, раніше не
судимої

за ознаками кримінального
правопорушення за ч. 1 ст.125 КК України, -

В с т а н о в и в :

Досудовим слідством згідно
обвинувального акту ОСОБА_1
обвинувачується за ч.1 ст.125 КК України.
З обвинувального акту вбачається, що
ОСОБА_1 13.02.2013р. о 08 год. 45 хв. перебуваючи
по АДРЕСА_1, під час конфлікту з
сусідкою ОСОБА_2, жителькою с.Іванівка,
Вінницького району та області
спричинила умисні тілесні ушкодження
останній у вигляді трьох саден на тлі
синця на нижній повіці правого ока,
синця на задній поверхні лівого
ліктьового суглобу, двох саден на
тильній поверхні правої кісті, які
згідно висновку експерта Вінницького
обласного бюро судово-медичної
експертизи за №285 від 15.02.2013р.
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні
обвинувачена ОСОБА_1 вину не визнала та
суду показала, що 13.02.2013р. її сусідка
ОСОБА_2 зустріла її поряд з будинком
біля криниці і безпричинно звинуватила
в тому, що вона порізала її щепи, хоча це
зробили зайці. Вона заперечила проти
цього і пішла набирати воду, але ОСОБА_2
в цей час налетіла на неї, звалила на
землю, та тримаючи однією рукою за
волосся, почала душити її іншою рукою
за хустку. У відповідь вона почала
вириватися і вирвавшись втікла на своє
подвір»я. При цьому, ніяких тілесних
ушкоджень потерпілій вона навмисно не
наносила, лише пручаючись
відштовхувала її від себе у захист, так
як її душили. Через деякий час ОСОБА_2
перекинула їй на подвір»я її ведро та
хустку. На другий день вона була
змушена звернутися до лікаря, так як
погано себе почувала, перенесла стрес і
відчувала сильний головний біль.
Оскільки, тілесних ушкоджень ОСОБА_2
вона навмисно не наносила, вину не
визнала, в задоволенні позовних вимог
просить відмовити.

Потерпіла ОСОБА_2 допитана у
судовому засіданні суду показала, що в
осені посадила щепи вздовж межи з
ОСОБА_1 12.02.2013р.її чоловік
зателефонував до неї та повідомив, що
їй треба подивитися на щепи. 13.02.2013р. у
8.45 год. вона вийшла на ділянку та
виявила, що хтось зрізав щепи. Вона
зрозуміла, що щепи були зрізані її
сусідкою ОСОБА_1 Коли вона побачила, що
та йде що до колодязя вона підійшла до
неї та спиталася навіщо вона зрізала
щепи, на що ОСОБА_1 почала її ображати
лайкою, вилила на неї воду з відра,
після цього стягнула з неї хустку та
почала бити в обличчя, зідравши на
обличчі нігтями шкіру та пошкодивши
руку ведром, коли виливала на неї воду.
Під око вдарила вірогідно кулаком.
Після цього, ОСОБА_1 припинила свої дії
та побігла до себе на подвір»ря
втративши хустку. 14.02.2013р ОСОБА_1 знову
вчинила на неї напад, вдаривши палицею
по спині та голові, від чого вона впала
пошкодивши лікоть. В наслідок дій
ОСОБА_1 їй довелося пройти лікування,
витрачати кошти на ліки та вона
перенесла психологічний стрес та
нервування. Матеріальну шкоду визначає
на суму 477 грн. 70 коп. витрачених на ліки,
моральну шкоду в 5000 грн. Судові витрати
за послуги адвоката склали 2500 грн.

Свідок ОСОБА_8 допитаний у
судовому засіданні суду показав, що
13.02.2013р. прибув до ОСОБА_2 по замовленню,
щоб допомогти їй оформити документи на
будинок. Потерпілу він побачив на
подвір»ї, вона була заплакана, очі
опухлі. Коли він запитав її що сталося,
вона відповіла йому, що в неї сусідка
зрізала щепи і коли вона спиталася її
навіщо вона це зрозбила, у відповідь
ОСОБА_1 напала на неї та побила кулаками
в обличчя. Після цього, він пройшов до
щеп і дійсно побачив, що всі 40 кущів
були зрізані гострим предметом.

Свідок ОСОБА_7 допитаний у
судовому засіданні суду показав, що
приблизно у кінці березня 2013р. він був
викликаний як інспектор
наглядово-профілактичної служби
Управління держтехногенбезпеки з
приводу визначення законності
побудови гаражу ОСОБА_1 по скарзі
ОСОБА_2 В його присутності ОСОБА_1
вдарила палицею ОСОБА_2 і з її сторони
посипалися погрози в адресу
потерпілої, зокрема погроза у
слідуючий раз втопити її у колодязі.

Свідок ОСОБА_14 допитана у
судовому засіданні суду показала, що до
неї біля 9 год. ранку 13 лютого
подзвонила ОСОБА_2 та попросила
принести їй ліки, так як їй дуже погано.
Коли вона прийшла до ОСОБА_2, то
побачила, що потерпіла бліда, має
синець під оком і в неї висить рука. На
її запитання, що сталося, потерпіла
розповіла, що її побила ОСОБА_1 і вони
повідомили про це в міліцію.

Свідок ОСОБА_6 допитана у судовому
засіданні суду показала, що 13.02.2013р. до
неї, як до голови сільської ради
звернулася ОСОБА_1 та повідомила, що її
побила ОСОБА_2. За зверненням сторін,
вони вийшли на місце події, де свідок
побачила розтріпане волосся у ОСОБА_1, а
у ОСОБА_2 слід здертя шкіри на обличчі,
синців не бачила. З їх слів свідок
зрозуміла, що обидві в ході сварки
схопили одна одну за волосся, смикали
одна одну і впали. Свідок
зателефонувала дільничному інспектору
і повідомила про даний випадок.
Пізніше, вона виходила в складі комісії
та оглядала щепи із-за яких у сторін
бійки виник конфлікт.

Свідок ОСОБА_10 допитана у
судовому засіданні суду показала, що до
неї подзвонила ОСОБА_1 і сказала, що
ОСОБА_2 звинуватила її у тому, що вона
порізала щепи. Коли ОСОБА_1 пішла по
воду, потерпіла напала на неї, звалила
на землю та побила.

Свідок ОСОБА_11 допитана у судовому
засіданні суду показала, що у вечірній
час до неї прибігла сусідка ОСОБА_1 з
плачем та повідомила, що її побила
ОСОБА_2 За поясненнями ОСОБА_1 вона була
побита потерплою за те, що нібито
зрізала її щепи.

Допитаний у судовому засіданні експерт
ОСОБА_12 суду показав, що згідно
висновку за №285 від 15.02.2013р. тілесні
ушкодження, що були виявлені у ОСОБА_2
могли утворитися у період вказаний у
постанові про призначення експертизи
13-14 лютого 2013р. Крім того, показав, що
ушкодження у вигляді трьох саден на тлі
синця на нижній повіці прямого ока,
могли утворитися від дії тупого
твердого предмету (предметів) і
вірогідніше садна утворилися від
нігтів руки і не могли уторитися від
падіння з висоти власного зросту, для
чого характерні інші ушкодження. Щодо
синця на внутрішній поверхні лівого
ліктьового суглобу, вірогідніше за все
синець утворився від падіння чи
співударяння об поверхню, а два садна
на тильній поверхні правої кісті, могли
утворитися від нігтів руки та від
іншого пошкодження.

Як вбачається з висновку експерта
за №285 від 15.02.2013р. що є доказом сторони
обвинувачення у ОСОБА_2 було виявлено
тілесні ушкодження у вигляді: трьох
саден на тлі синця на нижній повіці
правого ока, синця на задній поверхні
лівого ліктьового суглобу, двох саден
на тильній поверхні правої кісті, які
згідно висновку експерта Вінницького
обласного бюро судово-медичної
експертизи за №285 від 15.02.2013р.
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, що по давності
утворення можуть відповідати вказаним
строкам(а.с.42). При цьому, яким саме
строкам, в експертизі не зазначено.
Крім того, суду не подано самої
постанови (ухвали) про призначення
експертного дослідження, на що вказує
сторона захисту обвинуваченої і сумнів
якої не було усунуто наданням стороною
обвинувачення відповідного доказу
правомірності призначення експертного
дослідження.

При цьому, судом було з»ясовано, що
бійка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулася як
13 лютого так і 14 лютого 2013р. і за
показами допитаного у судовому
засіданні експерта ОСОБА_12 визначити
які саме тілесні ушкодження і коли були
отримані можливо лише з оцінки
обставин їх нанесення, в зв»язку з
нетривалим періодом між обома подіями.
Також, експертом було виключено
отримання тілесного ушкодження у
вигляді синця на задній поверхні
лівого ліктьового суглобу, в наслідок
його завдання нігтями чи кулаками. Щодо
двох саден на тильній поверхні правої
кісті, потерпіла ОСОБА_2 вказала, що
дані ушкодження отримала від ведра,
коли її облила водою ОСОБА_1 до
безпосередньої події активної фази
конфлікту, що не може розцінюватися
судом як таке, що завдано навмисно, як
того потребує кваліфікація за ст.125 ч.1
КК України. Щодо тілесного ушкодження у
вигляді синця на задній поверхні
лівого ліктьового суглобу, суд
враховує, що з показів ОСОБА_2 дане
ушкодження могло бути отримано нею
14.02.2013р. під час іншої конфліктної
ситуації , під час якої вона за власними
показами отримала удар палицею по
голові, спині та впавши на землю
вдарилася ліктем. Вказані обставини не
заперечують і висновку, який надав
експерт ОСОБА_12 у судовому засіданні,
під час якого зазначив, що вірогідніше
за все синець на задній поверхні лівого
ліктьового суглобу, міг уторитися в
наслідок падіння, співударяння о
тверду поверхню.

Оцінюючи покази свідків, суд
виходить з того, що жоден з допитаних у
судовому засіданні свідків не був
безпосереднім свідком події від
13.02.2013р. Так, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_14 чули про подію лише зі
слів потерпілої та обвинуваченої,
свідок ОСОБА_6, яка прибула на місце
події майже відразу після завершення
конфлікту за викликом ОСОБА_1 пояснила,
що обидві сторони пояснили, що напали
одна на одну, вчепившись у волосся,
впали на землю, та смикали одна одну. У
ОСОБА_1 при цьому, було розтріпане
волосся, а у ОСОБА_2 здерта шкіра на
обличчі, як «стісане». Свідок ОСОБА_13
взагалі суду зазначив, що був присутній
при події від кінця березня 2013р., що не
відповідає періоду події, яка
розглядається судом.

Таким чином, судом було
встановлено, що обидві сторони
приймали спільну участь у конфлікті, що
був розпочатий в наслідок звинувачення
потерпілою ОСОБА_1 у зрізці належних їй
щеп, після чого зчепилися одна з одною
за волосся та впали на землю, приймаючи
активні дії, що включали в себе і
оборонні дії. 14.02.2013р. за поясненнями
ОСОБА_2 між нею та ОСОБА_1 відбувся новий
конфлікт під час якого вона отримала
удар палицею по голові та спині, та
отримала травмування ліктя.

Таким чином, факт нанесення
тілесних ушкоджень потерпілій у
вигляді: трьох саден на тлі синця на
нижній повіці правого ока, синця на
задній поверхні лівого ліктьового
суглобу, двох саден на тильній поверхні
правої кісті, обвинувачення грунтує
лише на висновку експерта за №285 від
15.02.2013р. за яким слідчим постановлено
питання щодо отримання потерпілою
тілесних ушкоджень за 13.02.2013р. та
14.02.2013р. без їх розмежування.

Тому, аналізуючи зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку, що
хоча у судовому засіданні і було
досліджено покази свідків,експерта та
висновок експерта за №285 від 15.02.2013р.,
проте грунтувати висновок щодо
винності дій обвинуваченої, а саме,
умисного нанесення легких тілесних
ушкоджень встановлених висновком
експерта за №285 саме 13.02.2013р. лише на
досліджених у суді доказах, суд не може.

Таким чином, суд вважає, що судовим
слідством було встановлено та не
заперечується потерпілою та
обвинуваченою, факт неприязних
стосунків між сторонами та факт
суперечки, що виникли між ними 13.02.2013р.
по АДРЕСА_1, Вінницького району та
області, однак, суд вважає недоведеним
в судовому засіданні факт умисного
заподіяння обвинуваченою легкого
тілесного ушкодження потерпілій.

Доказів, що свідчать про
нанесення ОСОБА_1 навмисних тілесних
ушкоджень потерпілій, що не носили
оборонного характеру чи носили
характер саме таких, що завдані з метою
умисного нанесення легких тілесних
ушкоджень суду не представлено, а
відповідно до ст.477 КПК України право
підтримувати обвинувачення за даною
категорією кримінальних правопорушень
належить саме потерпілій.

Як на докази обвинувачення
прокурор та потерпіла посилаються на
висновок експерта за №285 від 15.02.2013р., та
покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14.
Оцінивши, вказані докази сторони
обвинувачення, суд вважає їх не
достатніми для підтвердження
винуватості ОСОБА_1 в нанесенні
потерпілій умисного легкого тілесного
ушкодження 13.02.2013р.

Проаналізувавши сукупність всіх
доказів, що були досліджені в судовому
засіданні по даному кримінальному
провадженню, суд враховує: положення
презумпції невинуватості та
забезпечення доведеності вини за ст.17
КПК України, а саме, що ніхто не
зобов»язаний доводити свою
невинуватість у вчиненні
кримінального правопорушення і має
бути виправданим, якщо сторона
обвинувачення не доведе винуватість
особи поза розумним сумнівом, та усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачиться на користь такої особи;
положення ст.62 Конституції; та ст.5
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод; та ст.373 КПК
України за якою суд постановляє
виправдувальний вирок у разі якщо не
доведено, вчинення кримінального
правопорушення, в якому
обвинувачується особа.

Оскільки, суд вважає, недоведеною
вину ОСОБА_1 саме у скоєнні навмисного
легкого тілесного ушкодження, суд
вважає за необхідне постановити
відносно ОСОБА_1 виправдувальний вирок.

Враховуючи недоведеність вини ОСОБА_1 у
навмисному завданні тілесних
ушкоджень, які належить до легких
тілесних ушкоджень, суд вважає, що
цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, а також витрат за послуги
адвоката до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст.369-371,373,374-376 КПК
України, суд , -

З а с у д и в:

Визнати ОСОБА_1 у пред»явленому
звинуваченні ч. 1 ст.125 КК України не
винною і виправдати за недоведеності
вчинення кримінального
правопорушення передбаченого ч.1 ст.125
КК України.

В задоволенні цивільного позов ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
та моральної шкоди, а також витрат за
послуги адвоката відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений
з підстав зазначених у ст.394 КПК України
до Апеляційного суду Вінницької
області через Вінницький районний суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляції протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя: