АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2399/14-к Номер провадження 11-кп/786/559/14Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляцією скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.05.2014 року ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2014 році ».
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.08.2013 року ОСОБА_7 за ст.ст. 185 ч.2, ч.3, 70 КК України визнаний винним та засуджений на 3 роки позбавлення волі і відбуваючи призначене покарання у Кременчуцькій виправній колонії УДПС України в Полтавській області № 69, звернувся до районного суду з клопотанням про звільнення його в порядку амністії відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році ».
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого суд послався на те, що ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, що виключає застосування акту амністії, як це передбачено положенням ст.4 п. «в» Закону України « Про застосування амністії в Україні » та ст.8 п. «б» Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому клопотання засудженого залишена без задоволення.
На ухвалу суду, засудженим ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу суду, в зв`язку з тим, що судом під час розгляду заяви не були враховані всі обставини справи не досліджені матеріали історії хвороби, відповідно до якої, засуджений з 2009 року хворіє туберкульозом, а з 2013 року має 4-ту диспансерну категорію туберкульозного обліку та просить суд застосувати до нього положення ст.1 п. «г`Закону України «Про амністію у 2014 році».
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечує проти задоволення апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вирішила наступне.
Відповідно до наявних матеріалів провадження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий:
1) 8.05.2003 року Лубенським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75,104 КК України з іспитовим строком 2 роки. Звільнений 16.06.2005 року по відбуттю іспитового строку;
2) 09.10.2008 року тим же судом за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 1200 грн.;
3) 16.06.2009 року тим же судом за ч.2 ст. 185 України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
4) 24.09.2009 року тим же судом за ч.2 ст. 186, 69, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 24.12.2012 року по відбуттю строку покарання;
04.04.2013 року тим же судом справу закрито за ч.4 ст. 309 КК України в зв`язку з добровільною відмовою від наркоманії;
5) 13.08.2013 року тим же судом за ч.2, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 01.07.2013 року;
Кінець строку відбування покарання 13.08.2016 року;
Таким чином з матеріалів провадження вбачається, що апелянт ОСОБА_7 раніше був двічі засуджений за вчинення умисних тяжких злочинів, зокрема вироком Лубенського міськрайонного суду від 08.05.2003 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75,104 КК України з іспитовим строком на 2 роки та за вироком цього ж суду від 24.09.2009 року за ч.2 ст. 186, 69, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі і перелічені судимості не погашені давністю.
Відповідно до санкцій за ч.3 ст.185 КК України та за ч.2 ст.186 КК України чинне законодавство передбачає покарання до 6 років позбавлення волі тому, згідно ст. 12 КК України, зазначені злочини є тяжкими.
За таких умов, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання, обгрунтовано послався на положення ст. 8 п. « б » Закону України « Про амністію у 2014 році » та п. « в» ст. 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні » із внесеними 02.06.2011року змінами, відповідно до якого амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимостей за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.
Посилання ж засудженого в апеляційній скарзі на наявність тяжкої хвороби туберкульозу, в даному випадку не може бути підставою для застосування акту амністії, оскільки може вирішуватися в порядку , передбаченому п. 6 ) ст. 537 КПК України.
Враховуючи наявність наведених обставин, які виключають застосування до засудженого ОСОБА_7 акту амністії, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні такого клопотання засудженого, а тому його апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 404, 407 , 418 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 22.05. 2014 року щодо відмови у застосуванні амністії стосовно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
СУДДІ :
ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10