490/4832/15-к 08.06.2015
н/п 1-кп/490/397/2015

Центральний районний суд м.Миколаєва
______________________________________________________________________________

Справа № 490/4832/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2015 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Березівського району, с. Новоселівка, громадянина України, українця, з вищою освітою, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
22 серпня 2014 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем служби за мобілізацією діючи всупереч інтересам служби та вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби о 8-00 самовільно, без дозволу командування залишив місце служби військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В період часу з 22 серпня 2014 року по 23 березня 2015 року солдат ОСОБА_4 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за місцем реєєстрації у АДРЕСА_1 проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 8 год. 00 хв. 23 березня 2015 року, тривалістю понад місяць.
23.03.2015 року солдат ОСОБА_4 припинив ухилятися від військової служби, повернушись до місцерозташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України визнав в повному обсязі і дав суду показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм. Так, він пояснив, що дійсно 22.08.2014 року будучи військовослужбовцем в період проходження військової служби самовільно, без дозволу командування залишив місце служби військову частину, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В період часу з 22.08.2014 року по 23 березня 2015 року та увесь цей час перебував дома за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_1 . До військової частини повернувся 23.03.2015 року. В скоєному щиро каявся та просив суд строго його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст. 407 КК України - як самовільне залишення місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць і визнає його винним в скоєнні даного кримінального правопорушення.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості.
Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття, повне визнання своєї провини, активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем несення служби характеризується задовільно, приймав участь в АТО, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, працює приватним підприємцем.
Враховуючи викладене, пом`якшувальні та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, суд, приймає до уваги положення ст. 65 КК України, про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити мінімальне покарання передбачене ч. 3 ст. 407 КК України із застосуванням вимог ст.75, 76 КК України.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі;
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 /один/ рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця мешкання та праці; періодично з`являться для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 діб з дня його проголошення.
Суддя Центрального
районного суду м.Миколаєва /підпис/ ОСОБА_1
З оригіналом згідно: Суддя