Справа №1-19/08
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Маневичі 28
лютого 2008 року

Любешівський районний суд Волинської області

під головуванням судді Труша В.О.,

за участю секретаря Поліщук І.І.,

прокурора Веніславського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1,

українця,
громадянина України, з повною загальною
середньою освітою, неодруженого, раніше судимого 7.04. 1998 року обласним судом в
Парнубіцях Чеської Республіки за
вимагання до 30 місяців позбавлення волі; 21.12.2001 року апеляційним судом
Рівненської області за ст. 69 КК України (в редакції 1960 року) до 11 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна; ухвалою колегії суддів Верховного
Суду України з кримінальних справ від
9.07.2002 року вважати засудженим на підставі ст. 42 КК України за сукупністю
злочинів, передбачених ст. 69, ч. 2 ст.
142 КК України ( в редакції 1960 року) на
11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, відбуваючого
покарання в Маневицькій ВК-42,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1,
будучи засудженим за тяжкі злочини, а саме
21.12.2001 року апеляційним судом Рівненської області за ст. 69 КК
України (в редакції 1960 року) до 11 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, ухвалою колегії суддів Верховного Суду України з кримінальних
справ від 9.07.2002 року вважати
засудженим на підставі ст. 42 КК України за сукупністю злочинів, передбачених
ст. 69, ч.2 ст. 142 КК України ( в редакції 1960 року) на 11 років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна і відбуваючи покарання в місцях позбавлення
волі у ВК-42, що в смт. Маневичі Волинської області на шлях виправлення не
став, систематично порушував встановлений режим утримання та трудову
дисципліну, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності,
в тому числі 14.05.2007 року був
поміщений в ДІЗО терміном на 15 діб за відмову 10.05.2007 року без поважних
причин виходити на роботу на будівельну
дільницю, хоча при цьому забезпечувався всім необхідним інвентарем та сировиною
в повному об'ємі; 29.05. 2007 року був переведений в ПКТ
терміном на один місяць за непокору начальнику відділення № 2 СПС установи 18.05.2007 року вийти на роботу,
хоча при цьому також забезпечувався всім необхідним інвентарем, робочим одягом
та сировиною в повному об'ємі.

Із
неодноразових проведених бесід виховного характеру, а також прийнятих мір
дисциплінарного реагування, ОСОБА_1 належних висновків для себе не зробив, на
шлях виправлення вперто не бажає ставати і після відбуття стягнення в ПКТ продовжує порушувати режим утримання та
трудову дисципліну. Так, за злісну непокору вимозі начальника відділення
приступити до роботи та виконувати норму виробітку, що мало місце 19.07.2007
року, будучи при цьому забезпеченим всім необхідним інвентарем та спецодягом в повному об'ємі,
22.07.2007 року йому було оголошено позачергове чергування; 24.07.2007 року за
аналогічне допущене ним порушення режиму відбуття покарання, яке мало місце
20.07.2007 рок, йому було оголошено
догану; 14.09.2007 року ОСОБА_1 був поміщений в ДІЗО терміном на 15 діб з
виводом на роботу за вчинення непокори представнику адміністрації установи
вийти на роботу 06.09.2007 року; 25.09.2007 року ОСОБА_1 було оголошено
попередження за встановлення 24.09.2007
року міжкамерного зв'язку; 31.10.2007 року ОСОБА_1 був переведений в приміщення
камерного типу терміном на три місяці за вчинення непокори начальнику
відділення №9 СПС ВК-42 приступати 26.10.2007 року до обов'язків днювального
згідно затвердженого графіку та відмову відпрацювати дві години безоплатно по
благоустрою житлової зони, що передбачено ч.4 п. 64 Правил внутрішнього
розпорядку установи виконання покарань, затверджених наказам ДДУПВП №275 від
25.12.2003 року.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в
інкримінованому йому злочині визнав повністю і показав, що він протягом року
піддавався стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу і
продовжував вчиняти злісну непокору законним вимогам адміністрації установи. У
вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Крім
визнання своєї вини самими підсудним, винність ОСОБА_1 у вчиненні злісної непокори вимогам адміністрації виправної
установи повністю доведена в судовому засіданні доказами, зібраними в
процесі досудового слідства, які є допустимими, об'єктивними і не оспорюються в
суді, які одержані законним шляхом без порушень
прав людини і громадянина у відповідності до ст. 62 Конституції України та
Кримінально - процесуального кодексу України, а саме:

показами свідків: ОСОБА_2 (а.с.114), ОСОБА_3 (а. с. 115),
ОСОБА_4 (а. с. 124), ОСОБА_5 (а.с. 116), ОСОБА_6 (а.с. 117), ОСОБА_7 (а.с.
118), ОСОБА_8 (а.с. 119), ОСОБА_9 (а.с. 120), ОСОБА_10 (а.с. 121), ОСОБА_11
(а.с. 122), ОСОБА_12 (а.с. 123), ОСОБА_13 (а.с. 125), ОСОБА_14 (а.с. 126), які
вказали, що підсудний ОСОБА_1, відбуваючи покарання в Маневицькій ВК-42,
проявив себе як злісний порушник установленого порядку відбуття покарання та
трудової дисципліни.

- довідкою про заохочення та стягнення засудженого
ОСОБА_1 від

03.12.2007 року, в якій відображено 26 стягнень за час
відбуття покарання та відсутність заохочень
(а.с.138-139).

- медичною довідкою Маневицької ВК-42 в якій вказано, що
засуджений ОСОБА_1 практично здоровий та працездатний (а.с.143).

- довідкою Маневицької ВК-42 про стан виконання норм виробітку ОСОБА_1, згідно якої з травня
місяця 2007 року по грудень місяць 2007 року включно він взагалі не виконував
роботи. (а.с.142)

- постановою начальника Маневицької ВК-42 від 25.05.2007
року про переведення засудженого ОСОБА_1 до ПКТ
на термін 1 місяць (а.с. 75).

- постановою начальника Маневицької ВК-42 від 08.06.2007
року про оголошення засудженому ОСОБА_1 суворої догани за відмову від роботи
(а.с.64).

- довідкою начальника відділення № 9 Маневицької ВК-42
від 22.07.2007 року про оголошення засудженому ОСОБА_1 позачергового чергування
за відмову вийти на роботу (а.с. 89).

- довідкою начальника відділення № 9 Маневицької ВК-42
від 24.07.2007 року про оголошення засудженому ОСОБА_1 догани за відмову вийти
на роботу (а.с. 91).

- постановою начальника Маневицької ВК-42 від 14.09.2007
року про поміщення засудженого ОСОБА_1 в ДІЗО терміном на 15 діб за вчинення
непокори законній вимозі представнику адміністрації установи вийти на роботу
(а. с. 94).

- довідкою начальника відділення № 9 Маневицької ВК-42
від 25.09.2007 року про оголошення засудженому ОСОБА_1 попередження за
встановлення міжкамерного зв'язку
(а.с.103).

- копією постанови начальника Маневицької ВК-42 від
31.10.2007 року про переведення засудженого ОСОБА_1 до ПКТ на термін 3 місяці за
вчинення систематичних непокор представникам адміністрації установи (а.с.42).

- постановою начальника Маневицької ВК-42 від 09.11.2007
року про оголошення засудженому ОСОБА_1 догани за непокору начальнику
відділення №9 вийти на роботу (а.с.105).

- іншими матеріалами справи (постановами про стягнення,
рапортами, довідками та актами посадових осіб Маневицької ВК-42, поясненнями,
лікарськими довідками про стан здоров'я ОСОБА_1, інше а.с. а.с. 50, 52-55,
57-61, 67-68, 74, 79, 81, 90, 92-93, 101).

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд вважає, що підсудний ОСОБА_1 скоїв злочин,
передбачений ст. 391 КК України, оскільки відбуваючи покарання у виді
позбавлення волі, вчинив злісну непокору законним вимогам представників адміністрації
Маневицької ВК-42, будучи підданим протягом року стягненню у виді переведення
до приміщення камерного типу.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_1 вчинив
злочин середньої тяжкості, а також в місцях позбавлення волі, характеризується негативно.

Обтяжуючою покарання підсудного ОСОБА_1 обставиною є рецидив злочинів.

Пом'якшуючою покарання ОСОБА_1 обставиною є щире каяття.

Виходячи із наведеного
суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_1 можливе лише
шляхом обрання покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, за
якою він притягується до кримінальної відповідальності, та шляхом
приєднання до даного покарання не
відбуте покарання за попереднім вироком.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК
України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України і призначити покарання
у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 71
КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання,
призначеного за даним вироком, не відбутого покарання за вироком апеляційного
суду Рівненської області від 21.12.2001 року за ст. 69 КК України (в редакції
1960 року) до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; ухвалою
колегії суддів Верховного Суду України з кримінальних справ від 9.07.2002 року вважати засудженим на підставі ст. 42 КК України за сукупністю
злочинів, передбачених ст. 69, ч. 2 ст.
142 КК України ( в редакції 1960 року) на
11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, на момент обрання
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту 17 січня 2008 року відбув в
місцях позбавлення волі 7 років 11 місяців 3 дні - 3 роки 1 місяць 27 днів,
остаточно визначити ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4
(чотири) роки 1 (один) місяць 27 днів з
поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишити
попередню - тримання під вартою.

Строк відбуття
покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу
у вигляді взяття під варту - 17 січня 2008 року.

На вирок
може бути подана апеляція до
апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_1 - з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: /підпис/ В.О.Труш

З оригіналом вірно.

Суддя Любешівського

районного
суду В.О.Труш