Номер провадження: 11-кп/785/500/15
Номер справи місцевого суду: 493/583/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2015року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 09.02.2015 року по кримінальному провадженню відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Старий Крим АР Крим, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 317 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Балтського районного суду Одеської області від 09.02.2015 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.317 КК України та йому було призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 06.02.2014 року у другій половині дня, перебуваючи в приміщенні, де здійснює підприємницьку діяльність по ремонту меблів за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно виготовив із зерен маку, які принесла ОСОБА_9 , особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено концентрат макової соломи. Наркотичний засіб розфасував у два медичних шприца об`ємом по 5 мл., один з яких забрав собі за виготовлення наркотичного засобу, інший віддав ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_7 незаконно надавав ОСОБА_9 приміщення своєї майстерні для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено концентрату макової соломи, де ОСОБА_9 зробила собі ін`єкцію з медичного шприца, який їх передав ОСОБА_7 , використавши половину розчину, а іншу половину того ж дня віддала працівникам Балтського РВ ГУМВС України в Одеській області.

Не погоджуючись із вироком суду, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, визнати недопустими доказами протокол обшуку квартири АДРЕСА_3 від 11.02.2014 року та всі речові докази, вилучені під час обшуку вказаної квартири (металеву каструлю, пластикову пляшку, металевий бідон, металеву ложку, пластикову лійку, два рушника, два медичних шприца, паперовий пакет з речовиною рослинного походження, пластикову пляшку, прозору пляшку); висновки експертизи 320 від 17.02.2014 року, об`єктом дослідження якої були предмети, вилучені із квартири АДРЕСА_4 під час обшуку, проведеного 11.02.2014 року, оскільки ухвалою слідчого судді органу досудового розслідування було надано дозвіл на проведення обшуку в квартах АДРЕСА_5 та 3 будинку АДРЕСА_6 , а дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку не надавався.

Також захисник просить звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст.75 КК України так як, на його думку, судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано положення ст.89 КК України, що призвело до неправильного встановлення даних про особу обвинуваченого та позбавило суд права застосувати до нього положення ст.75 КК України. Крім того, суд в мотивувальній частині вироку відмовив у визнанні пом`якшуючих покарання обставин, таких як підбурювання до вчинення злочину з боку ОСОБА_9 , яка співпрацювала з працівниками міліції, каяття обвинуваченого ОСОБА_7 та сприяння розкриттю злочину, знаходження на його утриманні хворої дружини та тещі похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, що містяться у матеріалах кримінального провадження, у їх сукупності та дійшов правильного висновку про винність ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.317 КК України.

Доводи захисника про те, що протокол обшуку квартири АДРЕСА_3 від 11.02.2014 року та вилучені докази речові докази, а також висновок експертизи 320 від 17.02.2014 року, об`єктом дослідження якої були предмети, вилучені із квартири АДРЕСА_4 під час вказаного обшуку є не допустимими доказами по справі, апеляційний суд вважає необґрунтованими оскільки, відповідно до ст.30 Конституції України кожній особі гарантується недоторканість житла, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку, інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обшук проводився на підставі вмотивованої ухвали слідчого судді Балтського районного суду Одеської області від 11.02.2014 року, якою органу досудового слідства був наданий дозвіл на проведення обшуку у домогосподарствах, де зареєстрований, проживає, а також яким користується ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з метою виявлення та вилучення наркотичних засобів (а.к.п.74).

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді Балтського районного суду Одеської області від 11.02.2014 року вмотивованою та обґрунтованою, оскільки на час розгляду відповідного клопотання слідчого по кримінальному провадженню, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрювався у скоєнні тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та прекурсорів.

В ході апеляційного перегляду ОСОБА_7 пояснив, що квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 та АДРЕСА_3 належать його тещі. Квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_7 він об`єднав в одну квартиру, де проживає зі своєю родиною, а квартиру АДРЕСА_4 він переобладнав у майстерню, де власноруч виготовляє меблі на замовлення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що право ОСОБА_7 на недоторканість його житла порушено не було, оскільки слідчим суддею був наданий дозвіл на обшук не тільки житлових приміщень, а й інших приміщень, які є єдиним домогосподарством, яким користується ОСОБА_7 .

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість застосувати до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, через те, що він, на думку суду, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, висновків для себе не зробив, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, оскільки ОСОБА_7 вину у скоєному визнав повністю, є таким, що не має судимості, має постійне місце проживання, законні джерела доходу, має сім`ю, що свідчить про можливість його подальшого виправлення без ізоляції від суспільства.

Крім того, у якості обставини, що пом`якшує покарання, апеляційний суд вважає за можливе врахувати його позитивні характеристики за місцем проживання, наявність на утриманні хворої дружини та пристарілої тещі, а також те, що мав місце факт підбурення до скоєння злочину з боку свідка ОСОБА_9 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України, у зв`язку із чим вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання на підставі ст.ст.409, 414 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 09.02.2015 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ст.317 ч.1 КК України, - змінити.

Застосувати до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного вироком Балтського районного суду Одеської області від 09.02.2015 року покарання з випробуванням строком на один рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4