ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши обвинувальний акт, який надійшов із прокурори Одеської області, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001010 від 26.05.2013 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із неповною вищою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
- обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7
адвоката - ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , суд
ВСТАНОВИВ:
26 травня 2013 року ОСОБА_3 , у світлий час доби, об 11 годині 00 хв. у м. Одесі порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 4.16 (а), 18.1, 18.4 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, які вказують на те, що:
п. 2.3 ПДР «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 4.16 ПДР «Пішохід має право:» а) на перевагу під час переходу проїзної частини по позначених нерегульованих пішохідних переходах;
п. 18.1 ПДР «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
п. 18.4 ПДР «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення виразилося в тому, що ОСОБА_3 в зазначений день та час, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ніссан», р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи рух в м. Одесі, по правій смузі свого напрямку руху, по проїзній частині вул. Пастера, з боку вул. Ольгіївської в напрямку вул. Торгової, зі швидкістю 30 км/год., наближаючись до нерегульованого, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») та дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 згідно Правил дорожнього руху України, пішохідного переходу, розміщеного на нерегульованому перехресті вул. Пастера - вул. Кінна, був не уважним, за дорожньою обстановкою не слідкував та маючи об`єктивну можливість, не переконався у відсутності на вищевказаному пішохідному переході пішоходів, перед яким, у правого по ходу напрямку руху керованого ним автомобіля, краю проїзної частини вул. Пастера зупинився інший транспортний засіб, та в безпеці продовження свого руху, не знизив своєчасно швидкість руху свого автомобіля аж до зупинки транспортного засобу,
в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину вул. Пастера по вказаному пішохідному переходу, рухаючись з права наліво по ходу напрямку руху автомобіля.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2183 від 15.07.2013 р., у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма в формі гемарагічного забиття головного мозку середнього ступеня (лобових і скроневих часток ліворуч), крововиливу під м`які мозкові оболонки, епідуральної гематоми задньої тім`яної області ліворуч, потиличної області справа, множинні переломи потиличної і лівої скроневої кісток з переходом на основу черепа, подапоневротичних гематом, забиття м`яких тканин голови.
Зазначені ушкодження супроводжувалися розвитком пневмоцефалії, лівостороннього гемотімпанума, утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини рухомого автомобіля в момент контактування з тілом постраждалої, а також за рахунок її послідуючого падіння на дорожнє покриття, та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, описаного у обвинувальному акті, вирішення цивільного позову залишив на розсуд суду.
Представник цивільного відповідача ПАТ страхова компанія «Таст-Гарантія» на неодноразові виклики у судові засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про необхідність явки до судових засідань під розпис, письмові заперечення на цивільний позов не надав.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України /2012 року/.
Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.
На підставі зазначеного, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд приймає до уваги те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що він раніше не судимий, що моральна та матеріальна шкода потерпілій ним частково відшкодована, що у нього на утриманні знаходяться малолітня дитина, 2014 року народження, та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, надання ним іншої допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд не вбачає.
Суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, так як він раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, моральна та матеріальна шкода потерпілій частково відшкодована, у нього на утриманні знаходяться малолітня дитина, 2014 року народження, та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, надання ним іншої допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину, а також зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, так як
суду не надані дані про те, що з 26.05.2013 р. по день винесення вироку ОСОБА_3 вчинені інші кримінальні правопорушення.
З урахуванням вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням тяжких наслідків дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами.
24.07.2013 р. до Приморського районного суду м. Одеси звернувся старший прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 із позовною заявою, у якій просив стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 7 500 грн. за відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 . Як вбачається, із матеріалів зазначеного кримінального провадження, відповідно до квитанції №123 від 2.09.2013 р., ОСОБА_3 добровільно відшкодував витрати у сумі 7 500 грн. за стаціонарне лікування указаної потерпілої (а.с. №82). Так як обвинуваченим ОСОБА_3 витрати за стаціонарне лікування потерпілої у розмірі 7 500 грн. уже відшкодовані, суд вважає необхідним відмовити прокурору у задоволенні позову.
Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою про стягнення моральної шкоди та у судовому засіданні просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн., та з урахуванням того, що 9 000 грн. моральної шкоди вже було добровільно відшкодовано цим обвинуваченим у період судового розгляду, просив стягнути 491 000 грн. Також у судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив стягнути з ПАТ страхової компанії «Таст - Гарантія» матеріальні збитки 50 000 грн. та 5 % від страхової виплати в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 500 грн.
На підставі ст.ст.23,1167 ЦК України суд вважає, що позовна заява представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 про відшкодування обвинуваченим цій потерпілій моральної шкоди у розмірі 491 000 грн. підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вимоги про необхідність стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у судовому засіданні доведені:
1) показаннями свідка ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні пояснила про те, що після указаного ДТП ОСОБА_7 пережила сильні душевні страждання, у неї лопнула барабанна перетинка, вона не могла нічого їсти, не могла говорити, ходити, сидіти, почала життя з нуля, та стала інвалідом 2 групи. Також свідок ОСОБА_10 зазначила про те, що ОСОБА_7 після дорожньо-транспортної пригоди не зможе мати дітей,
2) медичною документацією у матеріалах кримінального провадження та висновками експертиз.
Відповідно до висновку №1259 від 5.05.2015 р. судово-психологічної експертизи був проведений розрахунок розміру заподіяної ОСОБА_7 моральної шкоди, який становить 576 ? 0,5 ? 1,0 ? 1,7 ? (1,0 - 0) = 489,6 МЗП, якщо буде встановлено, що ДТП трапилася внаслідок грубої необережності в діях ОСОБА_3 при відсутності провини ОСОБА_7 , що становить 596 332 грн. 80 коп. (489,6 ? 1218 грн.).
Як вбачається, із матеріалів кримінального провадження, після дорожньо - транспортної пригоди у результаті грубої необережності та порушення ОСОБА_3 указаних вище ПДР України, у житті потерпілої ОСОБА_7 відбулись вкрай негативні зміни, їй були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, значно погіршився стан її здоров`я, вона стала калікою інвалідом 2 групи (довідка МСЕК №581487), вона пережила тяжкі душевні та фізичні страждання, позбавилась можливості самостійно народити дитину. На підставі зазначеного, суд вважає, що сума у розмірі 491 000 грн. у рахунок стягнення моральної шкоди з обвинуваченого буде відповідати принципам розумності, справедливості та виваженості, та підлягає стягненню у розмірі 491 000 грн.
На підставі ст.ст.9,22,23,26,26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на
підставі ст.20 Закону України «Про страхування», суд вважає, що позовні вимоги представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 про стягнення з ПАТ страхової компанії «Таст-Гарантія» моральної і матеріальної шкоди підлягають задоволенню у частині стягнення 50 000 грн. для відшкодування матеріальних збитків потерпілій, та у розмірі 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, що становить 5 % від суми 50 000 грн. Суд вважає, що відсутні підстави, зазначені у ст.26 Закону України «Про страхування» для відмови у страхових виплатах або у страховому відшкодуванні.
Позовні вимоги представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 у частині стягнення з ПАТ страхової компанії «Таст-Гарантія» підтверджуються: полісом № АЄ/1781380 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє на території України, та виданий ПАТ страховою компанією «Таст-Гарантія», який діяв на період до 3.12.2013 р. включно /а.с. №126/, висновками указаної судово-психологічної експертизи та квитанціями про понесені витрати у матеріалах справи.
Крім того, на підставі ч.ч.1,2 ст.124 КПК України /2012 року/ суд вважає необхідним стягнути із ОСОБА_3 тільки процесуальні витрати у розмірі 2 956 грн. 80 коп. за проведену 5.05.2015 р. судово-психологічну експертизу відповідно до акта ОНДІСЕ №1259 від 5.05.2015 р., так як інші процесуальні витрати на загальну суму 931 грн. ним були виплачені у період судового розгляду, що підтверджується квитанцією (а.с. №81).
Керуючись ст.ст.367,368,370,371,373 - 376,395,532 КПК України /2012року/, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті - 4 /чотири/ роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 /два/ роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 /два/ роки не вчинить іншого злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, буде повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації у кримінально - виконавчу інспекцію.
Іспитовий строк ОСОБА_3 по даному вироку Приморського районного суду м. Одеси рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 18.06.2015 року.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обирати.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати у розмірі 2 956 грн. /дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість грн./ 80 коп. за проведення судово-психологічної експертизи на користь держави.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 491 000 грн. /чотириста дев`яносто одну тисячу грн./ на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства страхової компанії «Таст-Гарантія» на користь потерпілої ОСОБА_7 50 000 грн. /п`ятдесят тисяч грн./ на відшкодування матеріальних збитків та 2 500 грн. /дві тисячі п`ятсот грн./ на відшкодування моральної шкоди.
Старшому прокурору відділу прокуратури Одеської області раднику юстиції ОСОБА_5 відмовити у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 у розмірі 7 500 грн.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1
18.06.2015