У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11,
суддів ОСОБА_12, ОСОБА_13,
при секретарі ОСОБА_14,
за участю прокурора ОСОБА_15,
засудженого ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000177 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 квітня 2014 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше неодноразово судимого - останнього разу вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 12.04.2013 р. за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 судові витрати на проведення експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 вересня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, близько 06 год. 30 хв. 24 січня 2013 року зайшов через незачинені на замок двері до будинку АДРЕСА_1, де з кишені норкової шуби таємно викрав 430 грн, що належать ОСОБА_8

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд помилково не врахував, що ОСОБА_6 хворіє на ревматоїдний артрит та не звільнив його від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію».

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі захисника ОСОБА_10 не оскаржуються.

Твердження захисника про те, що апеляційний суд помилково не звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію», оскільки засуджений хворіє на ревматоїдний артрит, є безпідставними.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» в ред. від 14 травня 2014 року рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

За змістом ст.ст. 9-12 Закону України «Про амністію у 2014 році» в ред. від 06 травня 2014 року амністія повинна застосовуватись судами в порядку виконання вироку, передбаченому розділом VIII КПК України, після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

При цьому, питання про застосування амністії може бути вирішене за ініціативою, зокрема, обвинуваченого чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов'язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Як убачається з журналу та аудіозапису судового засідання апеляційного суду від 23 вересня 2014 року, ні захисник ОСОБА_7, ні засуджений ОСОБА_6 не просили суд застосувати до останнього Закон України «Про амністію у 2014 році», а лише зазначили про необхідність звернути увагу на окремі положення цього Закону та врахувати стан здоров'я засудженого при постановленні рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що питання про застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2014 році» та необхідність звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання за хворобою вирішуються судом під час виконання вироку.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень у справі, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13