Справа № 161/3343/14-к Провадження №11-сс/773/117/14 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:скарги на постанову про закриття кримінального провадження Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2014 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
скаржниці ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суд Волинської області від 17 березня 2014 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні скарги про скасування постанови старшого слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 07.02.2014 року ,
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 березня 2014 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови старшого слідчого СВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 від 07.02.2014 року про закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що досудове розслідуванні у даному кримінальному провадження проведено всесторонньо, повно та об`єктивно, виконані всі слідчі дії та вказівки суду щодо допиту свідків та проведення судово-будівельних експертиз, опитані експерти, а рішення про закриття провадження у справі прийнято у відповідності до вимог КПК України.
ОСОБА_7 у поданій апеляції вказує на те, що судове слідство проведено поверхнево. В порушення вимог кримінального-процесуального закону слідчий суддя позбавив її можливості задавати запитання старшому слідчому ОСОБА_8 , чим грубо порушив її процесуальні права потерпілої. При розгляді справи судом не взято до уваги, що старшим слідчим не виконані вказівки суду від 21.04.2010 року. Вважає, що факт крадіжки ОСОБА_9 її майна стверджується її заявою про злочин, протоколом огляду місця події від 16.09.2009 року, показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Зазначає, що ОСОБА_9 передала ключ від власної квартири на час проведення ремонтних робіт, тобто на один місяць. Але останній без її згоди замінив замок на вхідних дверях квартири, вселив в дану квартиру свою сім`ю та незаконно проживав в ній з 12.09.2008 року по 13.05.2010 року, що вказує на наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.162 КК України. Ця обставина підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , майстра РЖКП №11 ОСОБА_14 . Але показання вказаних свідків орган досудового слідства до уваги не взяв, їх показань у постанові про закриття кримінального провадження не навів та показань цих свідків не спростував. Зазначає, що при проведенні судово-будівельної експертизи експерт ОСОБА_15 значно завищив фактичну вартість виконаних ОСОБА_9 робіт, а тому дав суду завідомо неправдивий висновок. Вказана обставина підтверджується повторним висновком експерта, який приєднано до матеріалів справи. Не дав оцінки цим доказам і слідчий суддя при перегляді її справи. Просить ухвалу слідчого судді від 17.03.2014 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляції, скаржника ОСОБА_7 , яка подану апеляцію підтримала, прокурора, який апеляцію заперечив, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, керівник органу досудового розслідування, слідчий та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно дотримуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявляти як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст.370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Цих вимог закону органом досудового розслідування при проведенні досудового слідства, а також слідчим суддею при розгляді справи у суді першої інстанції дотримано не в повній мірі.
Так, відмовляючи ОСОБА_7 в повному обсязі у задоволенні її скарги суд першої інстанції наведених у скарзі ОСОБА_7 доводів належним чином не перевірив, своє рішення не умотивував. Крім цього, в ході розгляду провадження не надав учасникам судового провадження можливості виступити в судових дебатах, чим допустив істотне порушення вимог кримінального-процесуального закону і ці порушення перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне і обґрунтоване рішення. Тому ухвала слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 березня 2014 року у відповідності до вимог п. 3 ст. 407, 412 КПК України підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000413 СВ Луцького МВ УМВС України за заявами громадянки ОСОБА_7 проводилось досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 384, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 194 та ч. 1 ст. 162 КК України.
Постановою старшого слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 від 07.02.2014 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 194 та ч. 1 ст. 162 КК України а також кримінальне провадження щодо ОСОБА_15 за ч. 1 ст. 384 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутності в їх діях складу вказаних злочинів.
В ході розслідування зазначеного кримінального провадження досудовим слідством встановлено, що 30 вересня 2008 року між скаржницею ОСОБА_7 та громадянином ОСОБА_9 було укладено розписку про надання останньому та членам його сім`ї в найм квартиру АДРЕСА_1 , взамін на проведення ОСОБА_9 у вказаній квартирі за власні кошти та власними силами ремонту. Вказана обставина об`єктивно підтверджується приєднаною до справи розпискою (т.1 а.с.7) і фактично не заперечується самою ОСОБА_7 .
Згідно вказаної домовленості сім`я ОСОБА_9 мала проживати в зазначеній квартирі протягом 1,5 року. Оплату комунальних послуг, кабельного телебачення, телефонних послуг взяла на себе ОСОБА_7 , що також стверджується вказаною розпискою. Після проведеного ремонту між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 виник спір щодо розміру витрачених ОСОБА_9 коштів на ремонт квартири та терміну проживання сім`ї ОСОБА_9 в ній, внаслідок чого останній залишив дане житлове приміщення.
Свідок ОСОБА_9 в ході досудового розслідування ствердив, що за домовленістю з ОСОБА_7 проживав з сім`єю у квартирі останньої близько 10 місяців. На ремонт квартири з врахуванням вартості будівельних матеріалів та вартості робіт витратив біля 30 000 гривень. Оскільки ОСОБА_7 не погодилась з вартістю таких витрат між ними виник спір, а тому він вимушений був залишити вказану квартиру. При перевезення своїх речей з квартири ОСОБА_7 його знайомий ОСОБА_16 помилково впакував деякі речі ОСОБА_7 . Вказані речі він пізніше повернув останній. Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.185 КК України за який ОСОБА_7 просить притягнути ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності характеризується лише прямим умислом. При цьому особа має усвідомлювати, що вона посягає на чужу власність, тобто таємно вилучає чуже майно, на яке не має права, передбачає спричинення потерпілому матеріальної шкоди і бажає спричинити таку шкоду.
Досудове слідство прийшло до висновку, що в діях ОСОБА_9 відсутня суб`єктивна сторона вказаного злочину, оскільки наміру на темне викрадення майна ОСОБА_7 у нього не було, а належне останній майно з приміщення квартири було вивезено помилково. Інших доказів, які би вказували, що належне ОСОБА_7 майно ОСОБА_9 забрав з квартири з метою крадіжки слідством не встановлено. Таких доказів ОСОБА_7 не надала і суду апеляційної інстанції. Про відсутність умислу на таємне викрадення цього майна свідчить і те, що зазначене майно ОСОБА_9 добровільно повернув скаржниці. Посилання ОСОБА_7 у своїй апеляції на те, що повернутий ОСОБА_9 газовий сигналізатор є несправним, також не свідчить про факт його крадіжки.
Також ОСОБА_7 просила органи досудового розслідування за фактом умисного пошкодження її майна притягнути ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 194 КК України. Частина перша даної статті передбачає відповідальність за умисне знищення чи пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах.
Відповідно до ч. 3 примітки до ст.185 КК України у великих розмірах визначається злочин, що вчинено однією особою чи групою осіб на суму, яка у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину і цей розмір станом на 16.09.2009 року мав становити не менше 75 625 гривень (302,5 х 250 = 75625 гривень ).
Матеріалами провадження встановлено, що умисним пошкодження майна ОСОБА_7 завдані матеріальні збитки на суму 17808 гривень, що згідно закону не являється великим розміром, а тому слідчі органи по вказаному факту правомірно закрили кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 194 КК України на підставі ч. 2 п.1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в його діях складу вказаного злочину. Сумнівів у правильності такого рішення у колегії немає. Висновок слідчого, що станом на 16.09.2009 року розмір великої шкоди становив 181 500 гривень є помилкові, однак такі висновки не впливають на законність постанови слідчого.
Не знайшли в ході досудового розслідування свого підтвердження і доводи ОСОБА_7 щодо порушення ОСОБА_9 недоторканості її житла. З показань ОСОБА_9 встановлено, що в належну ОСОБА_17 квартиру в АДРЕСА_2 він вселився на підставі укладеної з ОСОБА_17 угоди, тобто за згодою останньої. В даному житлі він прожив з сім`єю на протязі строку, який відповідає вартості проведеного в квартирі ремонту та досягнутої зі скаржницею домовленості. Коли між ним і ОСОБА_7 виник спір намагався повернути їй ключі від квартири, але остання їх брати відмовилась.
Та обставина, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 була досягнута домовленість на проживання сім`ї ОСОБА_9 у зазначеній квартирі стверджується письмовою розпискою від 30.09.2008 року.
Та обставина, що ОСОБА_9 станом на 08.10.2009 року намагався повернути ОСОБА_7 ключі від квартири стверджується і поясненнями самої ОСОБА_7 ( т. 4 а.с. 30-31 ).
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.162 КК України також характеризується лише прямим умислом і такий умисел повинен бути направлений на порушення недоторканості житла. Доводи ОСОБА_9 про те, що у вказане житло він вселився зі згоди ОСОБА_7 і проживав у житлі на протязі часу, який відповідає вартості зробленого ним ремонту ніякими доказами не спростовано. Інших доказів, які би доводили винуватість ОСОБА_9 у даному злочині слідством не зібрано. Тому слідча також вірно закрила провадження щодо ОСОБА_9 за ст.. 162 ч. 1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження 15.04.2013 року слідчою ОСОБА_18 до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 заведено кримінальне провадження № 0000275 за ч. 1 ст. 190 КК України ( т. 4 а.с. 1 ) про вчинення ОСОБА_9 щодо ОСОБА_7 шахрайський дій.
07 лютого 2013 року слідчим ОСОБА_19 також до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 заведено кримінальне провадження № 0000705 за ч. 1 ст. 190 КК України про вчинення ОСОБА_9 щодо ОСОБА_7 шахрайських дій ( т. 4 а.с. 36 ). Постановою слідчої від 07.02.2014 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 190 КК України провадженням закрито за відсутності в його діях складу вказаного злочину. Проте у мотивувальній частини цієї постанови слідча жодних мотивів закриття провадження за ч. 1 ст. 190 КК України не навела. Тому постанова слідчого в цій частині підлягає скасуванню.
З матеріалів провадження також встановлено, що 24.01.2014 року ( т. 4 а.с. 115 ) за заявою ОСОБА_7 заведено кримінальне провадження № 0000413 за ч. 1 ст. 358 КК України за фактом внесення до висновку експертом ОСОБА_15 неправдивих даних. 07 лютого 2014 року зазначені дії слідчим перекваліфіковано з ч. 1 ст. 358 на ч. 1 ст. 384 КК України. Цього ж числа, та без проведення за ч. 1 ст. 384 КК України жодної слідчої дії, кримінальне провадження щодо експерта ОСОБА_15 за ч. 1 ст. 384 КК України слідчим також закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Таке рішення слідчого є неумотивованим і передчасним з наступних підстав.
З показань заявниці ОСОБА_7 вбачається, що при проведенні експертизи експерт ОСОБА_15 у висновку завищив обсяги виконаних у її квартирі ОСОБА_20 робіт, а також вказав у висновку виконання робіт, які фактично не виконувались, а саме монтування підвісної стелі у ванній кімнаті. По вказаних обставинах ОСОБА_9 та експерт ОСОБА_15 взагалі не допитані, а наведені у скарзі ОСОБА_7 доводи не спростовані. З приєднаної до справи ухвали про призначення будівельно-технічної експертизи ( т. 3 а.с. 16-17 ) встановлено, що судом на вирішення експерту ставилось питання про об`єм і обсяг виконаних в квартирі ОСОБА_7 ремонтних робіт з моменту здачі житлового будинку в експлуатацію і до листопада 2008 року. Чому експерт ОСОБА_15 взяв розцінки станом не на листопад 2008 року, а на час виконання експертизи досудовим слідством також не з`ясовано. За таких обставин постанова слідчого у цій частині також підлягає скасуванню з поверненням справи для провадження досудового слідства.
В ході проведенні досудового розслідування слід усунути виявленні недоліки досудового слідства, по вказаних у постанові апеляційного суду обставинах повторно допитати ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , експерта ОСОБА_15 , провести інші необхідні слідчі і процесуальні дії, в тому числі і ті які вказувала скаржниця в апеляції, всебічно, повно і неупереджено оцінити зібрані докази, та прийняти законне рішення.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 405,407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 17 березня 2014 року, якою відмовлено ОСОБА_7 у скасуванні постанови старшого слідчого СВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 07 лютого 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу.
Постанову старшого слідчого СВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 від 07.02.2014 року якою за ч.1 ст.185, ч.1 ст.162, ч.1 ст.194 КК України закрито кримінального провадження щодо ОСОБА_9 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України залишити без змін.
Постанову старшого слідчого СВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 в частині закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 384 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України скасувати, а матеріали кримінального провадження направити для проведення досудового розслідування.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4