Справа № 128/3403/14-к

ВИРОК
Іменем України
06 січня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000591 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_1 , українця громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 , будучи неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), які він зобов`язаний сплачувати згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.10.2012 року на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07.09.2012 року, умисно ухиляється від сплати вищевказаних коштів, створивши заборгованість станом на 14.05.2014 року в розмірі 30800 грн.

12.11.2014 року прокурором було змінено обвинувачення, так як під час складання попереднього обвинувального акту в даному кримінальному провадженні слідчим викладено неконкретне обвинувачення ОСОБА_5 , а саме: зазначено суму несплачених аліментів на утримання дітей з врахування суми несплачених аліментів на утримання дружини до досягнення дочкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю при обставинах, викладених в зміненому обвинувальному акті, розкаявся у вчиненому та пояснив, що аліменти не платив, тому що ніде не працює, давав дітям, що міг, картоплю, капусту, яблука, м`ясо. На біржу праці його не взяли, тому що він має у власності земельний пай. Живе за рахунок пенсії матері, яку вона отримує в мінімальному розмірі. Просить суворо його не карати та не позбавляти волі, має намір погасити заборгованість по аліментах та в подальшому сплачувати аліменти на утримання дітей.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений не сплачує аліментів на утримання дітей, допустив значну заборгованість, тому просить покарати його суворо, позбавити волі.

Враховуючи думки учасників судового процесу, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується негативно, думку потерпілої щодо суворого покарання.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, розмір завданого збитку, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, думку потерпілої щодо суворої міри покарання, розкаяння обвинуваченого у вчиненні злочину, його готовність працювати та погасити заборгованість по аліментах, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків, а тому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті обвинувачення з приміненням ст.ст.75, 76 КК України, з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Згідно ст.100 КПК України документи, надані суду, підлягають залишенню в суді в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.349, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Документи, надані суду, залишити в суді в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1