У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Школярова В.Ф.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 5 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 21 квітня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області від 20
червня 2006 року.

Вказаним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 364 до позбавлення волі строком на п'ять років з позбавленням права займати посади, пов'язані
з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на три роки;

- за ч. 2 ст. 366
КК України до позбавлення волі строком на три роки з позбавленням
права займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій
строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 остаточно
визначено покарання у виді позбавлення
волі строком на п'ять років з позбавленням права займати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного
покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов ДП «Київ-Нафтохімсервіс» до ОСОБА_1 по стягнення 3 млн. 579
тис. 061 грн. 25 коп. залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20 червня 2006 року вирок
залишено без змін.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, перебуваючи на посаді голови
сільськогосподарського виробничого кооперативу «Волинський тепличний комбінат»
(далі - СВК) та будучи службовою особою суб'єкта господарської діяльності, 24
червня 2003 року в порушення вимог ст.ст. 10-13 Статуту СВК, умисно діючи в
інтересах третіх осіб - ВАТ КБ «Надра» та ДП «Полтава-Нафтохімсервіс»,
використовуючи своє службове становище всупереч інтересам СВК, умисно підробив
протокол загальних зборів учасників кооперативу № 15 від 24 червня 2006 року. В
даному протоколі ОСОБА_1 підробив підпис голови зборів ОСОБА_2 та завірив
підроблений протокол своїм підписом і печаткою підприємства та вніс до нього
неправдиві відомості про те, що йому нібито дана згода виступити майновим
поручителем СВК по виконанню ДП «Полтава-Нафтохімсервіс» усіх зобов'язань перед
ВАТ КБ “Надра» по кредитній угоді № 13/1/2002/980-к/31
від 31 травня 2002 року, відповідно до якої ВАТ КБ «Надра» відкрив ДП
«Полтава-Нафтохімсервіс» кредитну лінію на 25 млн. грн. строком дії до 2
червня 2005 року. Окрім цього, для гарантування виконання ДП
“Полтава-Нафтохімсервіс» своїх зобов'язань по даній кредитній угоді СВК передав
у заставу ВАТ КБ «Надра» майно, яке належить СВК на праві власності, на
загальну суму 19 млн. 331 тис. 866 грн.

Після цього, продовжуючи свій злочинний намір, використовуючи підроблений
протокол, діючи всупереч інтересам служби, ОСОБА_1 26 червня 2003 року в приміщенні
приватного нотаріуса ОСОБА_3 вніс
завідомо неправдиві відомості в договір застави з ВАТ КБ «Надра», який був
укладений і підписаний від імені СВК ОСОБА_1, про те, що він діє як майновий
поручитель з відповідними повноваженнями по підписанню даного договору.

Згідно з договором застави майна, заставодавець - СВК в особі ОСОБА_1 - в
забезпечення виконання зобов'язань ДП «Полтава-Нафтохімсервіс» за згаданою
кредитною угодою та додаткових угод до неї передав у заставу заставодержателя -
ВАТ КБ «Надра» - належне СВК майно на загальну суму 19 млн. 331 тис. 866 грн.,
яке 18 серпня 2004 року Департаментом державної виконавчої служби України було
реалізовано в забезпечення виконання зобов'язань ДП «Полтава-Нафтохімсервіс»,
чим СВК заподіяно шкоду, яка у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум
доходів громадян, що спричинило тяжкі наслідки.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить виправдати його за ст. 366 КК України,
перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 364 на ст. 367 КК України та звільнити
його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію».
Скаржник обґрунтовує свої вимоги тим, що текст договору застави від 26 червня
2003 року він не складав, у ст. 12 статуту СВК не передбачено обмежень щодо
укладення ним як головою СВК угод, а висновки суду про те, що протокол
загальних зборів СВК підроблено ним, не підтверджені відповідними доказами.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення немає.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1 в умисному зловживанні
службовим становищем всупереч інтересам служби та в службовому підробленні, що спричинили тяжкі
наслідки, відповідають фактичним обставинам справи, обґрунтовані сукупністю
розглянутих в судовому засіданні і наведених у вироку доказів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які як під час досудового
слідства, так і у судовому засіданні стверджували, що присутніми на загальних
зборах СВК 24 червня 2003 року не були (т.1 а.с. 101, 102, 217; т.6 а.с. 61-72,
73-79, 82-95, 321, 327-328). ОСОБА_2,
зокрема, показав також, що протокол загальних зборів він не підписував. Свідок
ОСОБА_6 також показав, що присутнім на загальних зборах 24 червня 2003 року не
був, хоча у протоколі свій підпис поставив та завірив його печаткою (т.6
а.с.98-103). Відповідно протокол загальних зборів СВК № 15 від 24 червня 2003
року є фіктивним.

Посилання ОСОБА_1 на те, що згідно зі ст. 10 статуту СВК загальні збори
затверджують укладені головою СВК угоди на суму понад 20 тисяч грн., а відтак
він мав право на укладення договору застави, є безпідставними, оскільки згідно
з матеріалами справи після 26 червня 2003 року ОСОБА_1 жодних дій, спрямованих
на передачу на розгляд загальних зборів СВК укладеної ним угоди, не вчинив і
такого наміру не висловлював.

Щодо підробки протоколу загальних зборів СВК № 15 від 24 червня 2003 року,
то судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 підробив його умисно, оскільки саме
йому згідно з цим протоколом надавались відповідні повноваження на майнове
поручительство та саме ОСОБА_1 передавав його для посвідчення договору застави
майна приватному нотаріусу.

Матеріалами справи і показаннями свідків не підтверджується той факт, що
ОСОБА_1 діяв в інтересах служби, оскільки заставлене майно СВК у результаті
було примусово реалізоване з прилюдних торгів, а отримані кошти були спрямовані
ВАТ КБ «Надра» на погашення невиконаних ДП «Полтава-Нафтохімсервіс» зобов'язань
перед банком по вказаному кредитному договору, і ці наслідки знаходяться в
причинному зв'язку
з незаконними діями ОСОБА_1

Таким чином доводи скарги про те, що
ОСОБА_1 не вчинив інкриміновані йому злочини, є необґрунтованими, при цьому
вони перевірялись судом апеляційної інстанції і правильно визнані
безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що судом досліджені всі обставини,
з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення.

Покарання ОСОБА_1 призначено з урахуванням
положень ст. 65 КК України із застосуванням ст. 75 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і:

Присяжнюк Т.І. Глос Л.Ф. Школяров В.Ф.