АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1220/15 Справа № 175/1137/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
?13.06.2003 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік;
?23.10.2006 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.296, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі;
?26.02.2007 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі;
?23.12.2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.355, ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки,
?15.09.2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263-1 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі шляхом поглинення за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 року;
засудженого за ч.1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року і остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення злочину за таких обставин.

09.02.2015 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_7 маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і реалізуючи його, прибув до домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до забору домоволодіння та шляхом його демонтажу скоїв крадіжку восьми секцій забору, виконаних з металевих кутів та металевої сітки, після чого погрузив вищезазначене майно на тачку та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, у подальшому розпорядишись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, згідно висновку товарознавчої експертизи № 24-015 від 19.03.2015 року ОСОБА_7 , завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 603 гривні .
В апеляціях:

-прокурор просить вирок суду скасувати, через призначення покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок за ч.1 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі. На підставі ч.71, ч.3 ст.78 КК України, шляхом повного приєднання покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2014 року у вигляді 5 років позбавлення волі, призначивши остаточне покарання 6 років позбавлення волі. Вважає вирок суду м`яким, так як ОСОБА_7 був раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, 22.04.2015 року засуджений за вчинення нового умисного злочину, що відповідно до ст.34 КК України визнається рецидивом, а згідно п.1 ч.1 ст.67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання, він офіційно не працює, на шлях виправлення фактично не став;

-обвинувачений просить вирок суду скасувати, призначивши йому покарання знизивши строк на 1 рік. Вважає вирок суду суворим, зазначає, що суд не взяв до уваги жодну пом`якшувальну обставину. Він визнав свою вину, сприяв слідству у розкритті злочину, відшкодував шкоду, має на утриманні малолітню доньку, хворіє на цироз печінки, щиро розкаявся, має намір вступити у добровольчі війська України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого, який просив вирок суду скасувати на підставі доводів, викладених в його апеляційні скарзі, проти апеляційної скарги прокурора заперечував, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданих апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляції прокурора, щодо скасування вироку суду через м`якість та його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого та доводи обвинуваченого щодо суворості вироку відносно нього.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що впливають на покарання, зокрема, його щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що він був раніше неодноразово судимий, має чотири не зняті і не погашені в установленому порядку судимості. Врахував те, що на утриманні він має малолітню дитину, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншим особам.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 був раніше неодноразово судимий, останній раз 15.09.2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області на 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки, однак, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв кримінальне правопорушення середньої тяжкості в період іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
У відповідності з пунктами 10 и 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, судом не встановлено.
Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про скасування вироку суду через його м`якість, то вони є безпідставними, так як, на думку, колегії суддів, суд першої інстанції врахувавши характер і ступіть тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу ОСОБА_7 та правильно, на підставі ст.71,78 КК України призначив останньому покарання.
Отже, підстав для призначення більш суворого основного покарання ОСОБА_7 з мотивів, про які йдеться в апеляції прокурора, колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального чи кримінально - процесуального законодавства, які б були підставою для зміни або скасування вироку, в ході досудового слідства або в судовому засіданні, перевіркою матеріалів справи, колегією суддів не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому в той самий строк з моменту отримання ним копії ухвали апеляційного суду

Судді: