Справа №621/150/15-к
Пр. №1-кп/621/77/15
В И Р О К
Іменем України
13 березня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000029, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бессарабівка Кегичівського району Харківської області, громадянина України, із середньою - технічною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , судимого:
1.вироком Краматорського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 1990 року, за ч. 2 ст. 142, ч. З ст. 215-3 КК України до 5 років позбавлення волі;
2. вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 16 березня 1998 року, за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі;
3.вироком Лозовського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2000 року, за ч. 1 ст. 101 КК України до 3 років позбавлення волі;
4.Близнюківським міськрайонним судом Харківської області 18 серпня 2003 року, за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
5.вироком Лозовського міськрайонного судуХарківської області від 02 квітня 2004 року, за ч. З ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;
6. Близнюківським міськрайонним судом Харківської області 15 серпня 2008 року, за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі; звільнений умовно достроково на не відбутий строк 10 міс. 14 днів за ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 05 серпня 2014 року, -
у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
В нічний час у період з 09 січня 2015 року по 10 січня 2015 року, точного часу не встановлено, у ОСОБА_4 , повторно виник злочинний умисел на викрадення чужого майна поєднане із проникненням у господарче приміщення.
Реалізуючи свій умисел ОСОБА_4 пройшов до двору домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , де шляхом проникнення у господарче приміщення, через замкнені із зовнішньої сторони двері, викрав двох гусей, загальною вартістю 320 грн. 00 коп.
Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився за власним розсудом, чим спричинив потерпілій, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №10 від 12.01.2015 року, матеріальну шкоду у розмірі 320 грн. 20 коп.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у господарче приміщення, вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, розкаявся і показав, що злочин вчинений ним при вищевикладених обставинах.
Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася. У поданій до суду заяві просила судовий розгляд кримінального провадження проводити без її участі у зв`язку із незадовільним станом здоров`я. Зазначила, що претензій до обвинуваченого не має.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.
В судовому засіданні досліджено:
-протокол огляду місця події від 10 січня 2015 року та фототаблицю до протоколу, відповідно до яких було оглянуто домоволодіння ОСОБА_6 , та приміщення господарської будівлі - сараю. ( а.с.54-57)
- протокол огляду місця події від 10 січня 2015 року та фототаблицю до протоколу, в ході якого було оглянуто будинок АДРЕСА_4 , в приміщенні якого у морозильній камері холодильнику виявлено та вилучено дві тушки гусей. ( а.с.48-51)
-висновок товарознавчої експертизи №10 від 12 січня 2015 року, відповідно до якої вартість гуски живої, вагою 4 кг., складає 40 грн. за 1 кг., вартість двох гусей, вагою 8 кг., складає 320 грн. ( а.с.34)
-постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12 січня 2015 року, згідно якої дві тушки гусей визнані речовими доказами у справі та передані потерпілій. ( а.с. 35-36)
Зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.
Заслухавши обвинуваченого, дослідивши докази, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення у судовому засіданні доведене повністю і ОСОБА_4 належить визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у господарче приміщення, вчинене повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди шляхом повернення ммайна.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України - не встановлено.
Суд враховує і особу винного, який раніше судимий, звільнений умовно достроково на невідбутий строк 10 місяців 14 днів за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.08.2014 року, не працює, одружений, за місцем проживання характеризується, як особа відносно якої скарги відсутні, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, обставини справи, факт того, що обвинувачений вчинив даний злочин у період умовно-дострокового звільнення від покарання за вироком Близнюківського міськрайонного суду Харківської області від 15 серпня 2008 року, яким його було засуджено до 7 років позбавлення волі, а тому, рахує вірним призначити обвинуваченому покарання за правилами ст. 71 КК України, призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання: призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Так, в ході судового розгляду встановлено, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , незначний розмір шкоди, завданий злочином, відсутність тяжких наслідків.
При прийнятті рішення про застосування ст. 69 КК України, суд звертає увагу не тільки на тяжкість скоєного, особу винного, а також і на те, як той чи інший вирок може вплинути на подальшу долю конкретної особи в конкретному випадку, враховуючи його вік, незадовільний стан здоров`я, а саме встановлені діагнози: ішемічна хвороба серця, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба серця ІІІ ступеня, ішемічний інсульт з речовими порушеннями ( а.с.23) та обставини справи.
ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, однак позитивно характеризується, щиро розкаявся, має незадовільний стан здоров`я, постійне місце проживання.
Обставини справи вказують більш за все на необдуманий характер дій винного, ніж на необхідність обтяження покарання.
Давши оцінку тому, що тяжкі наслідки від кримінально-караного діяння ОСОБА_4 не настали, заподіяну шкоду відшкодовано, потерпіла у зв`язку з цим не має до нього претензій матеріального та морального характеру, при вищевизначеній сукупності даних, суд вважає, що застосування ст. 69 КК України відповідає засадам розумності, справедливості, гуманізму та забезпечить виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для застосування ст. 75 КПК України у суду не має.
Відповідно до ст. 63 КК України обвинувачений ОСОБА_4 для відбування покарання направляється до кримінально-виконавчого закладу.
Обраний запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, обраний згідно ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 16 січня 2015 року - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 з урахуванням строку взяття під варту, відраховувати з 16 січня 2015 року.
Цивільного позову заявлено не було.
Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі у кримінально-виконавчому закладі.
В силу ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Близнюківського міськрайонного суду Харківської області від 15 серпня 2008 року, у виді 5 місяців позбавлення волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді 1 (одного) року 5 (п`яти) місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчому закладі.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в СІЗО м. Харкова залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 з урахуванням строку взяття під варту, відраховувати з 16 січня 2015 року.
Речові докази: тушки двох гусей, які зберігаються у ОСОБА_6 , відповідно до зберігальної розписки вважати їй повернутим.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: