В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000722 за обвинуваченням:

· ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2014 року за ст.ст.27 ч, 5, 358 ч. 1; 358 ч. 4; 70 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 680 грн.; проживаючого в АДРЕСА_1 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 23 жовтня 2014 року, близько 09.30, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2106» д/н НОМЕР_1 , здійснив рух автомобіля заднім ходом по тротуару біля будинку № 3-д, розташованого на ж/м Комунар в м. Дніпропетровську, та, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність к дорожнім обставинам та їх змінам, не переконався в безпеці руху та у відсутності небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка в момент поновлення руху знаходилась позаду автомобіля на смузі його руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, скальпованої рани верхньої третини правої гомілки та колінного суглобу, відкритого перелому 5-ї п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням відламків, скальпованої рани правої кисті, синців обличчя, голови та шиї, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху; для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб, невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, на настали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винність свою визнав повністю та підтвердив, що, здійснюючи рух вказаного автомобіля заднім ходом, допустив наїзд на потерпілу.

Винність ОСОБА_5 у вчиненому злочині, поряд з його показаннями, підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригод від 24 жовтня 2014 року, за схемою та фототаблицею до нього, яким зафіксовано місце наїзду на пішохода ОСОБА_6 біля будинку № 3-д, розташованого на ж/м Комунар в м. Дніпропетровську (Т.1, а.с. 5-11), -

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25 жовтня 2014 року, з фототаблицею до нього, в ході якого ОСОБА_5 на місці дорожньо-транспортної пригоди вказав обставини наїзду на потерпілу (Т.1, а.с. 21-25), -

- висновком судово-автотехнічної експертизи № 70/27-795 від 10 листопада 2014 року, за яким, дії водія ОСОБА_5 в дорожній обстановці, яка склалася, не відповідали вимогам п. 10.9 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди (Т.1, а.с. 31-32), -

- висновком судово-медичної експертизи № 4400е від 13 листопада 2014 року, з якого вбачається, що потерпілій ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, скальпованої рани верхньої третини правої гомілки та колінного суглобу, відкритого перелому 5-ї п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням відламків, скальпованої рани правої кисті, синців обличчя, голови та шиї, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більш, як 21 день) (Т.1, а.с. 42-44).

Аналізуючи докази, які зібрано у справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_5 в порушенні ним при керуванні транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступень суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який не є тяжким та вчинений з необережності; його каяття та сприяння розкриттю злочину, що є обставиною, яка пом`якшує покарання; а також дані, що характеризують його особу, а саме, що ОСОБА_5 раніше судимий, задовільно характеризується.

З огляду на це, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, поряд з тим, що покарання ОСОБА_5 , яке відповідає характеру вчиненого діяння, має бути призначене у вигляді обмеження волі, суд вважає за можливе його виправлення без відбування покарання, в умовах здійснення контролю за його поведінкою, з застосуванням до нього додаткового покарання.

У кримінальному провадженні потерпілої ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 заподіяної майнової шкоди у розмірі 22 274, 40 грн. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. (Т.2, а.с. 7-10).

Позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної майнової шкоді підтверджуються копіями долучених до кримінального провадження платіжних документів, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

В частині відшкодування заподіяної моральної шкоди позовні вимоги також є обґрунтованими, оскільки внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій спричинено фізичний біль та було порушено її життєвий уклад, що обумовило її душевні страждання, але підлягають частковому задоволенню у зв`язку з тим, що сума заподіяної моральної шкоди є підвищеною.

Відповідною глибині душевних страждань потерпілої суд в даному випадку визнає суму в розмірі 40 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді трьох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину, своєю поведінкою виправдає надану йому довіру та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 п.п. 3-4 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у відшкодування заподіяної майнової шкоди 22 274 (двадцять дві тисячі двісті сімдесят чотири) гривні 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 40 000 (сорок тисяч) гривень.

В інший частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 196 (сто дев`яносто шість) гривень 56 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти діб після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1