Справа № 11-682/2007
року Головуючий по першій інстанції
ст. ст. 121 ч.2, 263 ч. 1 суддя: Щербина
України Доповідач апеляційного суду
суддя: Губа О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого:
Ржепецького О.П.

суддів:
Гребенюк В.І., Губи О.О.

за участю
прокурора: Буц Г.О.

засудженого:
ОСОБА_1

розглянула у
судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за

апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Заводського
районного суду

м. Миколаєва від 12 липня 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого,
непрацюючого, проживаючого
АДРЕСА_1, раніше судимого: 1) 20.03.1985
року Ленінським районним судом м.
Миколаєва за ст. 140 ч.3 КК України 1960 року до 2 років
позбавлення волі, звільнився 09.08.1986
року на підставі постанови Бережанського районного суду Тернопільської області
умовно-достроково на 9 місяців 17 днів; 2) 25.06.1987 року Центральним районним
судом м. Миколаєва за ст.
229-6 ч. 1 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі; 3)
01.02.1990 року Центральним районним судом м.
Миколаєва за ст. 101 ч.3 КК України 1960 року до 10 років
позбавлення волі; 4) 05.11.1997 року Калінінським районним судом м. Горловка
Донецької області за ст. 183 ч.

2 КК
України 1960 року до 3 років позбавлення волі,
звільнився 04.11.2000 року за відбуттям строку покарання; 5) 10.10. 2003
року Уманським районним судом Черкаської області зо ст.
309 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з
випробуванням,

3
іспитовим строком на 3 роки на підставі
ст. 75 КК України,

постановою Заводського
районного суду м. Миколаєва від
02.11.2006 року звільнений від відбуття покарання,

·
за ст. 121 ч. 1 КК України на 6 років позбавлення
волі;

·
за ст. 263 ч. 1 КК України на 3 роки позбавлення
волі.

На
підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено
ОСОБА_1 покарання у виді 6 років
позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь
міськфінвідділу м. Миколаєва 1715 грн.
70 коп.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та
засуджений за вчинення злочинів за наступних обставин.

В січні
2007 року (більш точну дату встановити не представилось можливим) ОСОБА_1 за місцем свого проживання в квартирі
АДРЕСА_1 незаконно виготовив саморобний пристрій для стрілянини -
пістолет, який є вогнепальною
зброєю, і в подальшому став його
зберігати в квартирі за зазначеною адресою без передбаченого законом дозволу.

В
середині січня 2007 року ОСОБА_1 (більш
точну дату встановити не представилось можливим) переніс саморобний пістолет зі
свого будинку до перехрестя вулиць Чигрина та 4 Слобідської в м. Миколаєві.

1
березня 2007 року за місцем проживання ОСОБА_1
в ході обшуку працівниками міліції було виявлено та вилучено пристрій
для стрілянини -пістолет, який є вогнепальною
зброєю, яке ОСОБА_1 незаконно зберігав без передбаченого законом
дозволу. Також було виявлено та вилучено патрон калібру 5, 6 мм, який знаходився в пістолеті і є боєприпасом.

31 січня
2007 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_1
в стані алкогольного сп'яніння в своїй квартирі АДРЕСА_1 на підставі
раптово виниклих неприязних відносин в ході сварки з ОСОБА_2, умисно вистрелив в останнього із саморобного
пістолету, чим спричинив ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження.

7
березня 2007 року близько 21 години ОСОБА_1
в стані алкогольного сп'яніння в своїй квартирі, яка розташована за вищевказаною адресою, в ході сварки з ОСОБА_3 ножем умисно наніс
потерпілому 2 удару в область лівого передпліччя та живота, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

В
апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 , посилаючись на односторонність та
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суду змінити, пом'якшити покарання. На думку апелянта, судом не взято до уваги, що тілесні ушкодження потерпілому він наніс
потерпілому не умисно, а через його
неправильну поведінку, а також
тому, що захищав свій будинок, спокій своїх рідних, майно. Крім того, судом не враховано те, що після спричинення тілесних ушкоджень
потерпілому викликав медичну допомогу для того. Також судом не взято до уваги
його стан здоров'я, а також те, що він має на утриманні 4-х річного сина.
Вказує на відсутність в матеріалах справи довідок про стан його здоров'я. Вирок
суду в частині його засудження за
ст. 263 ч. 1 КК України апелянт
не оспорює.

Заслухавши
доповідь судці, пояснення засудженого
ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляцію і
просив пом'якшити йому покарання, думку
прокурора Буца Г.О. про залишення апеляції без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної
справи, обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Висновок
суду щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні
злочину за ст. 263 ч. 1 КК України ґрунтується на зібраних у
справі та перевірених у судовому засіданні доказах, який в апеляції не оспорюється
апелянтом. Також апелянтом не
оспорюється і кваліфікація його дій за зазначеною статтею

Кодексу.

Також
відповідає фактичним обставинам справи і висновок суду щодо доведеності
винності ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ст.
121 ч. 1 КК України, оскільки
підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, і є правильним.

Так, потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 31.01.2007 року на протязі всього дня
вживав спиртні напої, в тому числі і з
ОСОБА_1 Увечері пішов до себе додому.
Обставини спричинення ОСОБА_1 йому
тілесних ушкоджень не пам'ятає, оскільки
знаходився в стані сильного алкогольного сп'яніння. В подальшому від самого
ОСОБА_1 та своєї дружини йому стало
відомо про обставини отримання ним тілесних ушкоджень.

Із
пояснень свідка ОСОБА_3 на досудовому слідстві і перевірених судом
вбачається, що 31.01.2007 року близько
23 години 15 хвилин до ОСОБА_1 приходив
ОСОБА_2 в стані сильного алкогольного
сп'яніння. Вони довгий час розмовляли,
можливо билися, але що конкретно
між ними було в коридорі їй невідомо. Вона чула звук пострілу, проте із своїй квартири не виходила. Потім
від сусідів взнала, що ОСОБА_1 стріляв в ОСОБА_2 (а.с.
100).

Також із
пояснень свідка ОСОБА_4 на досудовому
слідстві і перевірених судом вбачається,
що 31.01.2007 року приблизно в 23 години ЗО хвилин він вийшов із своєї
квартири в двір будинку і побачив біля квартири ОСОБА_1 пораненого ОСОБА_2 Зі слів ОСОБА_1 йому стало відомо, що той стріляв в ОСОБА_2 (а.с.
125).

Сам
ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснив, що 31.01.2007 року біля 23
години до нього прийшов ОСОБА_2 і між
ними в коридорі виникла сварка. З метою зупинити з'ясування стосунків, порушення громадського порядку та налякати
ОСОБА_2 , він в кімнаті узяв саморобний
пістолет, привів його у бойову
готовність і, розмахуючи ним в бік
ОСОБА_2 , вимагав останнього залишити
його квартиру. В цей момент пістолет вистрелив і куля попала ОСОБА_2 в живіт. Після цього він викликав медичну
допомогу і повідомив про вчинене дружині ОСОБА_2

Наведені
пояснення потерпілого, свідків та
ОСОБА_1 узгоджуються з висновками
судово-медичної експертизи № 212/158-07 від 26.03.2007 року, з яких вбачається, що у ОСОБА_2
мали місце тілесні ушкодження у виді проникаючого вогнепального
поранення черевної порожнини без пошкодження внутрішніх органів і відноситься
до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя
(а.с. 128-129).

Із
пояснень свідка ОСОБА_5 - експерта в судовому засіданні вбачається, що мимовільний постріл із саморобного
пістолета, вилученого у ОСОБА_1 , неможливий. А тому пояснення ОСОБА_1 про те,
що пістолет мимовільно вистрелив внаслідок того, що ОСОБА_2
сам ударив по дулу пістолета і той вистрілив є необгрунтованими, оскільки такі пояснення він став давати
тільки після пояснень експерта ОСОБА_5

Крім
того, потерпілий ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснив, що 07.03.2007 року
він знаходився в гостях у ОСОБА_1 на
запрошення його сестри. В загальному коридорі вони вживали спиртні напої. Під
час цього між ОСОБА_1 та ним виникла
сварка. В ході сварки ОСОБА_1
вийшов, а через деякий час
повернувся з ножем. Підійшов до нього і
наніс йому удар в плечо.
В цей час він сидів в кріслі і від удару піднявся з нього, повернувся до ОСОБА_1 і відчув як той наніс йому ще один удар.

Пояснення
потерпілого ОСОБА_3 узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_6 на досудовому
слідстві (а.с. 50-51) і суд обґрунтовано
прийняв їх за достовірні, оскільки вони
узгоджуються з іншими доказами по справі. Пояснення свідка ОСОБА_6 в судовому
засіданні суперечать її ж поясненням на досудовому слідстві та не узгоджуються
з іншими доказами по справі, а тому вони
були правомірно відхилені судом.

Сам
ОСОБА_1 в судовому засіданні не
заперечував, що ОСОБА_3 07.03.2007 року
знаходився у нього в гостях
на запрошення його сестри. Під час вживання спиртних напоїв між ними виникла
сварка. Під час сварки потерпілий почав його ображати. Водночас ОСОБА_3
нагнувся і щось хотів підняти з полу, де
знаходився будівельний інструмент. Він взяв зі столу ніж і ним наніс ОСОБА_3 2
удари: один - в плече, другий - в живіт.

Факт
спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 підтверджується висновками
судово-медичної експертизи (а.с. 142-1430),
даними протоколу огляду місця події від 08.03.2007 року (ах.
30-36), огляду речей, належних потерпілому (а.с. 37),
висновками судово-цитологічної експертизи № 77 від 09.04.2007 року (ах.
146-149) та криміналістичної експертизи (ах. 152-154) та іншими доказами.

Що
стосується доводів апелянта про те, що
наніс тілесні ушкодження потерпілому не умисно,
а тому що захищав свій будинок,
спокій своїх рідних, майно у
зв'язку з поведінкою потерпілого, який
був ініціатором сварки, є безпідставними.
Так, з пояснень потерпілого ОСОБА_3
вбачається, що він ніякої погрози для
ОСОБА_1 не представляв, оскільки ніяких протиправних дій відносно
ОСОБА_1 не вчиняв. Це підтверджується і поясненнями свідка ОСОБА_6 Сам
ОСОБА_1 не надав пояснень стосовно того, які саме вчинив дії потерпілий, які б давали йому підстави вважати їх
небезпечними щодо нього.

Що
стосується дій потерпілого ОСОБА_2 по
відношенню до ОСОБА_1 , то вони також не
були небезпечними для останнього і у ОСОБА_1 ,
виходячи з його пояснень, не було
необхідності застосовувати саморобний пістолет щодо потерпілого.

Крім
того, в апеляції засуджений також не
зазначає в чому конкретно полягала неправильна поведінка потерпілого чи то
ОСОБА_2 , чи то ОСОБА_3

Наведеним
доказам в сукупності з іншими доказами,
які є по справі, суд першої
інстанції дав належну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1
в стані алкогольного сп'яніння в ході сварки умисно спричинив тяжкі
тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Ці його
злочинні дії судом першої інстанції за
ст. 121 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно.

Покарання
засудженому ОСОБА_1 судом призначено з
додержанням вимог ст. ст. 65
КК України, тобто з урахуванням вчинення
ним злочинів середньої тяжкості і тяжкого,
даних про його особу, який раніше
неодноразово

був
засуджений за вчинення різних злочинів, в тому числі і за особливо тяжке, характеризується посередньо за місцем
проживання, знаходиться на обліку у
лікаря-нарколога з діагнозом синдрома
залежності від опіоідів з 1989 року,
а також те, що він вчинив злочин
в стані алкогольного сп'яніння. А тому покарання ОСОБА_1 призначено практично в мінімальних межах, передбачених ч. 1 ст.
121 КК України.

При
цьому, хоча суд і не послався у вироці
на стан здоров'я ОСОБА_1 (а.с. 186) та наявність у нього малолітньої дитини
(а.с. 258), але призначив йому покарання, яке є достатнім та необхідним для його
виправлення в умовах ізоляції від суспільства.

А тому підстав
для пом'якшення покарання, як просив
засуджений, та перекваліфікації його дій
колегія судців не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок Заводського
районного суду м. Миколаєва від 12 липня
2007 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.