.
Справа № 303/3860/15-к
1-кп/303/381/15
Номер рядка стат. звіту -28

ВИРОК
Іменем України
16 липня 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при : секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних злочинів передбачених ч.2 ст. 263 та ч.2 ст.15 - ч.2 ст. 263 КК України,
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_3 , на початку травня 2015 року, власноручно виготовив з акумуляторної батареї кастет, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії, носіння якого заборонено, який носив з собою в цілях самозахисту.
05 червня 2015 року приблизно об 11 годині 00 хвилин в м.Мукачево по вулиці Київській, ОСОБА_3 намагався незаконного збути металевий предмет овальної форми з чотирьма отворами для пальців рук - кастет, виготовлений саморобним способом, шляхом продажу за 150 гривень ОСОБА_6 , однак довести свої злочинні дії до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_6 відмовився придбати від нього кастет та повідомив про даний факт працівників міліції, після чого ОСОБА_3 був затриманий працівниками Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області.
Дії, ОСОБА_3 , кваліфіковано за частиною 2 статті 263 Кримінального кодексу України-незаконне поводження зі зброєю, тобто виготовлення, носіння кастету без передбаченого законом дозволу та ч.2 ст.15 - ч.2 ст.263 КК України - закінчений замах на збут кастету без передбаченого законом дозволу.
23 червня 2015 року між прокурором прокуратури міста Мукачево ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
У відповідності до умов вказаної угоди прокурор та обвинувачений, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 263 ч.2 та ст.15 ч.2 - ст.263 ч.2 КК України, та узгодили міру покарання останньому за вчинення ним кримінальних злочинів, передбачених ст. 263 ч.2 КК України у виді 02 (два) роки позбавлення волі, за ч.2 ст.15 - ч.2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі 01 (один) рік. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 - 02 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 01 (один) рік із застосуванням п.3 ч.1 ст. 76 КК України - повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Прокурор - ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений - ОСОБА_3 показав суду, що йому зрозуміло суть пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні, просив суд угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Згідно з пунктом першим частини третьою статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст. 263 ч.2 та ст.15 ч.2 - ст.263 ч.2 КК України, які згідно з ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання.
Разом з цим, підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки її умови не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального злочину вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 469, 472- 476 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних злочинів передбачених :
-ч.2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі;
-ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 02 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 01 (один) рік не вчинить нового злочину.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_3 покласти такий обов`язок: повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Головуючий ОСОБА_1