Справа № 11-215 Головуючий у І інстанції Рудик
Категорія 5 Доповідач у 2 інстанції Ігнатюк
УХВАЛА

Іменем України

23 лютого 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати

з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Капічон О.М., Сливи Ю.М.

з участю: прокурора Нечепоренко С.П.

потерпілого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

виправданого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та потерпілого ОСОБА_1 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 30 листопада 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

Вироком Миронівського районного суду Київської області від 30 листопада 2010 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого

визнано невинним та виправдано за ч. 1 ст. 122 КК України.

Органом досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме в тому, що він 13 травня 2009 року близько 08 години, перебуваючи на території ТОВ «Бекон»розташованого в м. Миронівка Київської області по вулиці Степовій, 1, на грунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_1 один удар правою ногою в область тильної поверхні кисті правої руки та один удар кулаком правої руки в область лівого плеча, чим завдав потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Виправдовуючи ОСОБА_3 суд указав на те, що у справі не здобуто доказів доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні цього злочину.

В апеляції прокурора вказано на незаконність вироку та необхідність його скасування у звязку із однобічністю судового слідства та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування апеляції прокурор послався на те, що при розгляді справи в суді, зібрано достатньо доказів, якими доведений факт вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та не здобуто жодного доказу, який би вказував на те, що ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, за інших обставин до 13 травня 2009 року. Суд першої інстанції в порушення вимог п. 3 ч.1 ст. 369 КПК України, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, не зазначив чому одні докази взяв до уваги і відкинув інші, зокрема чому він відкинув показання потерпілого та свідків. Висновки суду про послідовність показань свідка ОСОБА_4 є не обґрунтованими, показанням свідка ОСОБА_5 взагалі не дано оцінки. Просив вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

В доповненнях до своєї апеляції прокурором вказано на необхідність скасування вироку у звязку із істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Зокрема, прокурор послався на те, що ОСОБА_3 виправдано у звязку із недоведеністю його вини у вчиненні злочину. Проте ч. 4 ст. 327 КПК України такої підстави для постановлення виправдувального вироку не передбачено. Виправдання особи із підстав, не передбачених законом прокурор вважав істотним порушенням кримінально-процесуального закону, що також є підставою для скасування вироку.

В апеляції потерпілого ОСОБА_1 вказано на незаконність вироку та необхідність його скасування. В обґрунтування апеляції потерпілий послався на те, що при розгляді справи в суді зібрано достатньо доказів, якими повністю доведений факт вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Також, в ході судового розгляду не було здобуто жодного доказу, який би вказував на те, що виявлені у нього тілесні ушкодження спричиненні за інших обставин до 13 травня 2009 року. Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 161 КПК України, упереджено не взяв до уваги жодних доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_3 ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, надавши перевагу виключно показанням підсудного, які не підтверджуються жодними зібраними доказами. Просив вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

В запереченні на апеляцію прокурора, захисник виправданого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 вказав на не обґрунтованість даної апеляції. Вважав, що судом всі обставини справи були досліджено всебічно, повно і обєктивно, внаслідок чого постановлений законний і обґрунтований вирок. Просив апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляцію прокурора підтримав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення апеляції потерпілого, підтвердив доводи апеляції прокурора, просив її задовольнити, вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд;

потерпілого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, не заперечував проти задоволення апеляції прокурора, підтвердив доводи своєї апеляції, просив її задовольнити, вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд;

виправданого ОСОБА_3 та його захисника, які заперечували проти задоволення усіх апеляцій, їх доводи вважали не обґрунтованими, указали на те, що суд першої інстанції повно та обєктивно зясував усі обставини справи та постановив законний та обґрунтований вирок, просили залишити його без змін, а апеляції - без задоволення;

дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що обидві апеляції підлягають до часткового задоволення.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 367 КПК України істотне порушення кримінально процесуального закону є підставою для скасування вироку.

За змістом ч. 4 ст. 327 КПК України виправдувальний вирок постановлюється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Постановлюючи вирок, суд першої інстанції зазначених вимог закону у повній мірі не дотримався. Як вбачається із вироку, ОСОБА_3 було виправдано у звязку із недоведеністю його вини. Проте, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що ч. 4 ст. 327 КПК України такої підстави для постановлення виправдувального вироку не передбачено. Наведена судом підстава виправдування ОСОБА_3 передбачає її неоднакове трактування, що є не припустимим при постановленні вироку.

За наявності зазначеного вище порушення кримінально-процесуального закону, яке на думку колегії суддів є істотним, вирок щодо ОСОБА_3 не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд в процесі якого необхідно дослідити зібрані у справі докази, встановленим обставинам дати належну юридичну оцінку, прийняти у справі законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 30 листопада 2010 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України направити на новий судовий розгляд до Миронівського районного суду Київської області, іншим суддею.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 залишити попередній підписку про невиїзд.

СУДДІ

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8