Ленінський районний суд міста
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року, грудня місяця, 25-го дня, в
місті Луганську, Ленінський районний
суд міста Луганська у складі:

головуючого судді Луганського В.І. за
участю прокурора Братченко Д.В. при
секретарі Ткаченко Т.П. розглянувши в
відкритому судовому засіданні в
приміщенні Ленінського районного суду
міста Луганська кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Луганська, українця, громадянина
України, який має повну середню освіту,
не одруженого, не працює,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
мешкає за адресою: АДРЕСА_2, раніше не
судимий,

за частиною 1 статті 164 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно рішення
Станічно-Луганського районного суду
Луганської області від 19.07.2005 року
ОСОБА_3 був зобов'язаний виплачувати
аліменти на користь ОСОБА_4 на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в
розмірі ? всіх видів заробітку, але не
менше неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян на одну дитину
щомісяця, починаючи з 07.07.2005 року і до
його повноліття.

Незважаючи на це ОСОБА_3, грубо
порушуючи обов'язки, що покладаються на
батьків сімейним законодавством
України, посягаючи на нормальний
розвиток, виховання і здоров'я свого
сина, починаючи з серпня 2012 року, він
будучи фізично здоровою і працездатної
особою і знаючи про те, що він
зобов'язаний до виплати встановлених
рішенням суду коштів на утримання сина
ОСОБА_5, з метою злісного ухилення від
сплати аліментів, не вживав ніяких
активних заходів для свого
працевлаштування, матеріальної
допомоги ОСОБА_4 на утримання сина не
надавав, від сплати аліментів злісно
ухилявся.

Внаслідок злісного ухилення від сплати
аліментів у ОСОБА_3 утворилася
заборгованість по аліментах на користь
ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, за
період з серпня 2012 року по жовтень 2013
рік, склала 15 місяців, що в грошовому
еквіваленті становить 10 285 гривень 00
копійок.

Обвинувачений ОСОБА_3, в скоєнні
кримінального правопорушення
передбаченного ч.1 ст. 164 КК України,
свою вину визнав в повному обсязі, в
скоєному щиро розкаявся, при цьому не
відмовився від дачі показань.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК
України та проти цього не заперечували
учасники судового провадження, судом
визнано недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються. Судом з'ясовано, що
зазначені особи правильно розуміють
зміст цих обставин, та немає сумнівів у
добровільності їх позиції, а також
роз'яснено їм, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку.

Допитаний судом обвинувачений
ОСОБА_3 пояснив, що в обвинувальному
акті, всі обставини скоєння ним злочину
вказані правильно, оскільки вказане,
було насправді. Фактичні обставини й
докази, які було зібрано по
кримінальному провадженню не
оспорював, крім того суду пояснив, що
дійсно з серпня 2012 року та по жовтень 2013
року не сплачував аліменти на
утримання свого сина, оскільки не міг
працевлаштуватись, а тому не мав
грошей. Просить суд, не засуджувати
його строго, так як вирішив стати на
шлях виправлення, розуміє що аліменти
необхідно сплатити, та буде вживати
заходів для погашення заборгованості,
щиро кається в скоєному.

Докази, які знаходяться в матеріалах
кримінального провадження, не
оспорюються обвинуваченим та
відповідно не оголошувались в судовому
засіданні.

Таким чином, суд вважає вину
обвинуваченого у вчиненні
інкримінованого йому злочину
доведеною та дії ОСОБА_3, кваліфікує за
ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення
від платежу встановленого рішенням
суду, коштів (аліментів) на утримання
дитини.

Обираючи вид та міру
покарання суд, враховуючи характер
суспільної небезпеки, злочину який
скоїв ОСОБА_3, його віднесено законом до
злочину невеликої тяжкості, особу
обвинуваченого, який раніше не судимий,
за місцем проживання характеризується
з позитивного боку, молодий, обставини,
які пом'якшують покарання, передбачені
ст. 66 КК України, є щире каяття,
обставини, які обтяжують покарання,
передбачені ст. 67 КК України - судом не
встановлені.

Виходячи із приведених
обставин, відношення обвинуваченого
ОСОБА_3 до скоєного, суд вважає, що на
даний час виправлення та перевиховання
обвинуваченого ОСОБА_3 можливо з
призначенням йому покарання з
випробуванням відповідно до ст. ст. 75, 76
КК України, та покладенням на нього
передбачених законом обвязків,
вважаючи, що даного покарання буде
достатньо для виправлення та
перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3.

Речових доказів по справі
немає.

Цивільний позов по справі
заявлений не був.

Судові витрати по справі
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ч. 3
ст. 349, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним в
скоєнні злочину передбаченого
частиною 1 статті 164 КК України, та
призначити йому покарання у вигляді
обмеження волі строком на 2 (два) роки;

Звільнити засудженого ОСОБА_3 від
відбування покарання з застосуванням
ст.ст. 75, 76 КК України, встановивши йому
випробування строком в 1 (один) рік, якщо
він на протязі встановленого судом
випробування не скоїть нового злочину
та виконає обов`язки, які на нього були
покладені: не виїжджати за межі
України на постійне мешкання без
дозволу органа кримінально -
виконавчої системи; повідомляти
органам кримінально - виконавчої
системи про зміну місця мешкання,
роботи або навчання; періодично
з`являтись для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої системи.

Запобіжний захід - особиста порука,
обраний у відношенні ОСОБА_3, до
набрання вироку законної сили -
залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений, з
урахуванням ч.2. ст. 394 КПК України, до
апеляційного суду Луганської області
на протязі 30 діб з дня його
проголошення шляхом подачі апеляції
через Ленінський районний суд м.
Луганська.

СУДДЯ:
В.І. ЛУГАНСЬКИЙ