ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
5-1669кМ15 У х в а л а
16 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_4,
суддів - ОСОБА_5, ОСОБА_6, при секретарі судового засідання - ОСОБА_7,
з участю прокурора - ОСОБА_8,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 5-1669 КМ 15 за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_1, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2014 року -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, жителя АДРЕСА_2, раніше не судимого -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, і, за цією нормою кримінального закону, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов'язків, передбачених п.2-4 ч.1 ст. 76 КК України .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 1386 гривень 59 копійок та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 14 вересня 2014 року, близько 18 години, в приміщенні «Спортліги» за адресою провулок Леніна, 214 в м. Запоріжжя, будучи в стані алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров'я, напав на ОСОБА_3, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження від яких потерпіла втратила свідомість, після чого викрав грошові кошти в сумі 756 гривень, які належали ТОВ «МЛС».

Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2015 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2014 року, у частині призначеного покарання, скасовано та призначено ОСОБА_1 покарання за ч. 1 ст. 187 КК України - 3 роки позбавлення волі.

В решті вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі та доповненні до неї захисник ОСОБА_9 просить змінити вирок апеляційного суду у зв'язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості та застосувати ст. 75 КК України, на підставі якої звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що ОСОБА_1 не відмовляється відшкодовувати визначену судом шкоду, однак, на сьогоднішній час він перебуває у скрутному матеріальному становищі, його дитина потребує складної операції, а перебуваючи в місцях позбавлення волі засуджений фактично позбавлений можливості виконувати покладені на нього обов'язки. Крім цього, захисник ОСОБА_9 звертає увагу на те, що апеляційний суд, мотивуючи необґрунтованість вироку місцевого суду, зазначив, що ОСОБА_1 раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак це, на його думку, не може бути обставиною, що обтяжує покарання так як, відповідно до вимог ст. 89 КК України, ОСОБА_1 раніше не судимий. Також, захисник вважає, що місцевий суд правильно врахував всі пом'якшуючі та обтяжуючі обставини та дійшов правильного висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 187 КК України Апеляційний суд Запорізької області врахував суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості та конкретні обставини його вчинення, дані про засудженого, пом'якшуючі покарання обставини - щире каяття, обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, суд зважив на ті обставини, що ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину.

Колегією суддів суду апеляційної інстанції, з врахуванням конкретних обставин вчинення злочину, його належністю до тяжких, вчиненням його винним в стані алкогольного сп'яніння, зроблено правильний висновок про неможливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання.

На переконання колегії суддів призначене апеляційним судом ОСОБА_1 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі, є справедливим і відповідає вимогам ст. ст.50, 65 КК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про скрутне матеріальне становище засудженого, наявність у нього неповнолітньої дитини, яка потребує складної операції, що перешкоджає відшкодувати заподіяну шкоду, не є достатніми для зміни вироку суду апеляційної інстанції і звільнення винного від відбування покарання з випробуванням.

Твердження захисника про те, що апеляційний суд врахував як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_1, те що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, спростовуються змістом вироку апеляційного суду, з якого убачається, що суд вказав на це як на характеризуючу засудженого обставину та належним чином мотивував своє рішення.

Хоча тяжких наслідків від вчинення злочину не настало, проте потерпіла ОСОБА_3 у суді першої інстанції наполягала на призначенні ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Таким чином, з огляду на наведене, підстав вважати покарання, призначене засудженому, несправедливим унаслідок суворості, та його пом'якшення чи застосування положень ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2015 року, щодо ОСОБА_1, залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6