Справа № 573/1203/15-к
Номер провадження 1-кп/573/90/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2015 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 05 травня 2015 року за № 0000045, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Липецьке Котовського району Одеської області, з повною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 18 лютого 2015 року, на даний час проходе службу санітарним інструктором 11 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , тимчасово мешкає на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України не судимого

- за ч. 2 ст. 406 КК України,
В С Т А Н О В И В :
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» солдат ОСОБА_5 18 лютого 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).

В подальшому солдат ОСОБА_5 був переведений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , наказом командира якої № 86 від 19 березня 2015 року призначений на посаду санітарного інструктора 11 реактивної артилерійської батареї 4 реактивного артилерійського дивізіону.

У свою чергу, солдат ОСОБА_6 у відповідності до вимог Указу Президента від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» 20 лютого 2015 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 до лав Збройних Сил України у зв`язку з мобілізацією на особливий період і цього ж дня направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ). А в подальшому переведений на посаду оператора 11 реактивної артилерійської батареї 4 реактивного артилерійського дивізіону.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є військовослужбовцями.

У відповідності до штатного розпису військової частини польова пошта НОМЕР_1 військовослужбовці ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за займаними посадами не перебували та не перебувають у відносинах підлеглості.

02 травня 2015 року близько 19 год. 40 хв. солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо порядку взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи невдоволеним зробленим йому з боку солдата ОСОБА_6 зауваженням щодо порушення ним, ОСОБА_5 , правил поведінки у громадському місці, порушуючи встановлений військовими статутами порядок взаємовідносин між військовослужбовцями, умисно спричинив солдату ОСОБА_6 тілесні ушкодження при наступних обставинах.

Так, 02 травня 2015 року близько 19 год. 40 хв. солдат ОСОБА_5 , перебуваючи у вагоні № 2 потягу № 780 сполученням «Київ-Суми», який рухався на відрізку шляху між станціями Ворожба Білопілля, тобто на території Білопільського району, отримав з боку солдата ОСОБА_6 в свою адресу зауваження щодо порушення правил поведінки у громадському місці. Будучи невдоволеним цим, ОСОБА_5 схопив правою рукою кухонний (побутовий) ніж, який знаходився перед ним на столі, вистрибнув у бік солдата ОСОБА_6 , який, у свою чергу, знаходився спиною до ОСОБА_5 , та наніс вказаним ножем один удар в область лівої лопатки солдата ОСОБА_6 , спричинивши останньому фізичний біль, моральні страждання та набряк в області лівої лопатки. В подальшому ОСОБА_5 наніс тим же ножем, який тримав у правій руці, ще два удари в область обличчя солдата ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колотої рани правої щоки і саден лівої щоки та носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_5 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми вище вказаними умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 406 КК України, тобто порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що спричинило потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 406 КК України надійшло до суду 29 травня 2015 року з обвинувальним актом.

12 червня 2015 року до підготовчого провадження між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 406 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, відшкодував потерпілому майнову шкоду в повному обсязі. Також вказанною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за вчинений злочин, у виді 6 місяців тримання у дисциплінарному батальйоні. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 просили затвердити угоду про примирення.

Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яким на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадження, не заперечували проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 , виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 3 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 406 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також з`ясовано, що потерпілий розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Судові витрати у провадженні відсутні.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ кухонний ніж, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів військової прокуратури Сумського гарнізону, необхідно знищити.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 12 червня 2015 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 6 (шість) місяців.

Речовий доказ кухонний ніж, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів військової прокуратури Сумського гарнізону - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя