Справа № 357/702/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/51/15 Доповідач у 2 інстанції Нагорний
Категорія 03.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
03 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

адвоката - ОСОБА_8

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 березня 2015року.

ОСОБА_7 пред`явлена підозра в умисному поширенні неправдивих чуток з метою дезорганізації діяльності підприємства, шляхом поширення неправдивої інформації про підготовку вибуху (ч.1 ст. 259 КК України).

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що в наданих до суду матеріалах наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що він на даний час являється підозрюваним у кримінальному провадженні №0002303 від 6.05.2014р. за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В поданій апеляційній скарзі, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою незаконною та необґрунтованою, оскільки на його думку в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, вважає що слідчий суддя не обґрунтував необхідність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а посилання слідчого судді на те, що ОСОБА_7 являється підозрюваним у кримінальному провадженні за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України суперечить п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того апелянт зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 складене із порушенням положень ст. 277 КПК України, а саме не містить підписів ні прокурора, ні слідчого, ні підозрюваного.

Захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого та суду.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді відносно нього скасувати, як незаконну та винесену з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, а також його права на захист та зазначає, що слідчим суддею залишилось поза увагою те, що він до затримання знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричній лікарні та потребує постійного лікування, призначеного лікарем психіатром, що неможливо в умовах тримання під вартою.

Крім того апелянт вважає альтернативну міру запобіжного заходу заставу в розмірі 182тис.грн. - завідомо нездійсненною, оскільки він працює в державному навчальному закладі, з посадовим окладом 1500грн., являється вдівцем та має на утриманні неповнолітню дочку.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши ухвалу слідчого судді, матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , оскільки він підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Крім того, ОСОБА_7 на даний час являється підозрюваним у кримінальному провадженні №0002303 від 6.05.2014р. за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Таке рішення слідчого судді відповідає вимогам ст.183 КПК України, і доводить наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, органами досудового слідства, в повній мірі доведено наявність обставин та ризиків, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_7 , а тому доводи апелянтів про необґрунтованість ухвали слідчого судді є безпідставними.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягнути за собою скасування прийнятого слідчим суддею рішення в ході апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір застави визначеної судом не відповідає вимогам ч.5 ст. 182 КПК України, у зв`язку з чим розмір застави слід зменшити до 60 розмірів мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в частині розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою зменшити ОСОБА_7 розмір застави до 60 мінімальних розмірів заробітної плати, тобто 73 080грн.

В решті ухвалу залишити без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4