Ухвала іменем україни 21 серпня 2014 року

м. КиївКолегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Літвінова Є. В.,

суддів
Франтовської Т. І., Суржка А. В.

при секретарі Сідько В. В.

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000035, за
обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя

АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296
КК України,

за участю прокурора Голюги В. В.

В С Т А Н О В И Л А:

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_2
не оспорюючи доведеності вини та
правильності кваліфікації дій ОСОБА_1,
просить ухвалу апеляційного суду
скасувати та призначити новий розгляд
у суді апеляційної інстанції. В
обґрунтування скарги зазначає, що
скасовуючи вирок суду першої інстанції
та приймаючи рішення про закриття
кримінального провадження на підставі
п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, судом
апеляційної інстанції не отримано
згоди обвинуваченого ОСОБА_1 на
закриття провадження. Крім того, судом
апеляційної інстанції належним чином
цивільні позови у кримінальному
провадженні не вирішені, чим порушено
права потерпілих на відшкодування
завданої шкоди.

В запереченнях на касаційну скаргу
захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1
просить ухвалу апеляційного суду
залишити без зміни, а касаційну скаргу
потерпілої ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Вироком Зарічненського районного суду
Рівненської області від 26 грудня 2013
року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК
України та призначено йому покарання у
виді штрафу в розмірі 9000 тис. гривень.

Вироком вирішено питання про
відшкодування моральної шкоди та про
речові докази.

Як убачається з вироку, 14 листопада 2010
року близько 23 год. ОСОБА_1, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись на проїзній частині дороги
по вул. Партизанська в смт. Зарічне,
Рівненської області, навпроти кафе
«Роксолана», зупинив автомобіль марки
«Мерседес», державний номерний знак
62-106, за кермом якого знаходився ОСОБА_4,
пасажирами були ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6
ОСОБА_6 порушуючи громадський порядок,
з мотивів явної неповаги до
суспільства, нехтуючи
загальноприйнятими правилами
поведінки, з особливою зухвалістю,
виражаючись нецензурними словами,
ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_4 і вдарив
його кулаком в обличчя та голову, чим
спричинив останньому легкі тілесні
ушкодження. Після того як з вказаного
транспортного засобу вийшла ОСОБА_2,
ОСОБА_1 продовжуючи свої протиправні
дії, наніс їй удар кулаком в обличчя та
кілька ударів в голову, спричинивши
потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської
області від 03 березня 2014 року вирок
суду першої інстанції скасований. На
підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_7
звільнено від кримінальної
відповідальності, кримінальне
провадження закрито.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, яка підтримала касаційну
скаргу потерпілої, просила ухвалу
апеляційного суду скасувати та
призначити новий розгляд у суді
апеляційної інстанції, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296
КК України та кваліфікація його дій у
касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи потерпілої про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції положень ст. 49 КК України є
безпідставними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України
особа звільняється від кримінальної
відповідальності, якщо з дня вчинення
нею злочину і до дня набрання вироком
законної сили минуло три роки у разі
вчинення злочину невеликої тяжкості,
за який передбачене покарання у виді
обмеження або позбавлення волі.

При цьому, передбачений ст. 49 КК України
вид звільнення від кримінальної
відповідальності застосовується за
наявності трьох умов:

- закінчення зазначених у законі
строків;

- не вчинення протягом цих строків
нового злочину певного ступеня
тяжкості;

- не ухилення особи від слідства та
суду.

Апеляційний суд переглядаючи
кримінальне провадження в
апеляційному порядку правильно
встановив, що кримінальне
правопорушення ОСОБА_1 було вчинене 14
жовтня 2010 року, а вирок місцевого суду
постановлений 26 грудня 2013 року, тобто
на час розгляду кримінального
провадження в суді першої інстанції
пройшло понад три роки, ОСОБА_1 не
ухилявся від слідства та суду та не
вчинив нового злочину, а тому він
підлягає звільненню від кримінальної
відповідальності.

Посилання потерпілої на те, що судом
апеляційної інстанції при закритті
провадження з підстави, передбаченої п.
2 ч. 1 ст. 49 КК України не отримано на те
згоди ОСОБА_1 є безпідставними.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, захисником
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано апеляційну
скаргу в якій він просив скасувати
вирок місцевого суду, закрити
провадження по справі, звільнивши
ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК
України у зв'язку із закінченням
строків давності. При розгляді
вказаної апеляційної скарги, суддя
заслухавши думку учасників судового
провадження, в тому числі
обвинуваченого ОСОБА_1, який підтримав
апеляційну скаргу свого захисника,
тобто дав згоду на закриття
кримінального провадження та
звільнення його від кримінальної
відповідальності.

Доводи потерпілої на не вирішення
апеляційним судом цивільних позовів є
необґрунтованими виходячи з
наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 02 липня 2004
року № 13 «Про практику застосування
судами законодавства, яким передбачені
права потерпілих» у разі закриття
справи потерпілому роз'яснюється право
звернутися з позовними вимогами в
порядку цивільного судочинства без
сплати державного мита. Також згідно з
вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа,
цивільний позов якої залишено без
розгляду, має право пред'явити його в
порядку цивільного судочинства.

Істотних порушень кримінального
процесуального закону чи
неправильного застосування закону
України про кримінальну
відповідальність органами досудового
слідства, судами першої та апеляційної
інстанції, які би тягнули за собою
безумовне скасування судового рішення,
у кримінальному провадженні не
встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 434, 436 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської
області від 03 березня 2014 року стосовно
ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Ухвала касаційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

Літвінов Є. В. Франтовська
Т. І. Суржок А. В.