Справа № 1/2506/282/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2011 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

головуючого судді - Самусь Л.В.

при секретарі - Сидорець Ю.В.

з участю прокурора - Коваленко Л.М.

потерпілих - ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не заміжньої, має на утриманні матір ІНФОРМАЦІЯ_4, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судимої 11.04.2008 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, 30.04.2008 р. Деснянським районним судом м. Чернігова за ст. ст. 303 ч.1, 302 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.02.2009 р. звільнена від відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.04.2008 р. на підставі ст. 1 п. «в»Закону України «Про амністію»від 12.12.2008 р., мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, -

у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч.3 КК України, -

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_9, не працюючого, не одруженого, має на утриманні батька, ІНФОРМАЦІЯ_10 та матір, ІНФОРМАЦІЯ_10, раніше судимого 22.05.1997 р. Чернігівським районним судом Чернігівської області за ст. 140 ч.2 КК України 1960 р. до 2 років позбавлення волі, 26.05.1999 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст. 81 ч.3 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення воді, 21.04.2005 р. Городнянським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_11,-

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

в с т а н о в и в :

28.09.2010 р. близько 13.00 год. підсудна ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, таємно викрала мобільний телефон «ОСОБА_8 К-800і», вартістю 1350 грн., із картою памяті MSA 1GU»1 Гб, вартістю 110 грн. та карткою оператора мобільного звязку «Лайф», вартістю 10 грн. із грошима на рахунку в сумі 32 грн., а всього майна на загальну суму 1502 грн., що належить потерпілому ОСОБА_1

Потім, 16.03.2011 р. в денний час ОСОБА_4, за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_7, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з метою викрадення чужого майна, проникли до квартири АДРЕСА_2, звідки таємно викрали DVD програвач «ВВК DV964 S»та пять акустичних колонок до нього, а всього майна на загальну суму 1500 грн., що належить потерпілому ОСОБА_2

Підсудна ОСОБА_4, допитана у судовому засіданні, вину у предявленому обвинуваченні за ст. ст. 185 ч.1, 185 ч. 3 КК України визнала повністю та у повному обсязі підтримала свої попередні свідчення, які давала у ході досудового слідства, повністю підтвердила обставини вчинених нею злочинів, викладених в обвинуваченні. Позови потерпілих визнала у повному обсязі і обіцяла відшкодувати. У скоєному щиро розкаялась, жалкувала з приводу нею вчиненого і просила її суворо не карати, а також не позбавляти волі ОСОБА_7, оскільки крадіжка була вчинена лише за її ініціативою, а той їй лише допомагав.

Підсудний ОСОБА_7, допитаний у судовому засіданні, вину у предявленому обвинуваченні за ст. 185 ч.3 КК України визнав повністю та у повному обсязі підтримав свої попередні свідчення, які давав у ході досудового слідства, повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, викладені в обвинуваченні. Позов потерпілого ОСОБА_2 визнав у повному обсязі і обіцяв відшкодувати, з урахуванням добровільного часткового відшкодування. У скоєному щиро розкаявся, жалкував з приводу ним вчиненого і просив суворо не карати, не позбавляти волі, врахувати його стан здоровя, наявність непрацездатних батьків, які потребують його допомоги.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримав свої показання, які давав на досудовому слідстві та заявлений позов, просив не призначати підсудній суворого покарання.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав свої попередні свідчення, уточнив позовні вимоги, зменшивши їх в звязку з добровільним частковим відшкодуванням завданої шкоди ОСОБА_7 Просив підсудних не карати, і ні у якому разі не призначати покарання, повязане з позбавленням волі.

Враховуючи свідчення підсудних та потерпілих, а також те, що фактичні обставини справи, доведеність вини підсудних, обєм та вартість викраденого, розміри цивільних позовів та кваліфікація їх дій ніким не оспорюються, суд відповідно до ст. ст. 299 ч.3, 301-1 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів і знаходить, що предявлене підсудним обвинувачення знайшло своє підтвердження в повному обсязі, дії підсудної ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), також правильною є кваліфікація її дій і за ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло. Дії підсудного ОСОБА_7 також правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло. Вина їх у скоєному стверджується у повному обсязі.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудній ОСОБА_4, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх наслідки, її роль та ступінь вини у скоєному, відношення підсудної до вчиненого, думки потерпілих щодо призначення покарання, особу винної її вік, сімейний та матеріальний стан, наявність трьох утриманців, постійного місця проживання та позитивну характеристику за таким, дані щодо притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності, обставини, які помякшують покарання щире каяття, зявлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що його обтяжують, оскільки в обвинувальному висновку такі не зазначені, у звязку з чим доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст. ст. 185 ч.1, 185 ч.3 КК України, якими передбачене покарання за вчинені підсудною злочини, але, вважає за можливе виправлення підсудної без відбування покарання, тобто про прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, що є необхіднім і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_7, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, відношення підсудного до вчиненого, його роль та ступінь вини у скоєному, враховує думку потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання та, навпаки, просив не призначати тому покарання, повязаного з позбавленням волі та часткове відшкодування завданої шкоди, особу винного його вік, сімейний та матеріальний стан, незадовільний стан здоровя, що стверджується наданими медичними документами, наявність постійного місця проживання та позитивну характеристику за таким, за відсутністю будь-яких негативних характеристик, наявність двох утриманців непрацездатних батьків, які мають статус «Дитини війни», дані щодо притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності, обставини, які помякшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданої потерпілому шкоди, відсутність обставин, що його обтяжують, оскільки в обвинувальному висновку такі зазначені не були, у звязку з чим доходить висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 185 ч.3 КК України, якою передбачене покарання за вчинений підсудним злочин, разом з тим, приймаючи до уваги всі вищевикладені обставини, вважає, що ще не втрачена можливість виправлення підсудного без відбування покарання, тобто його припустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України, що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також забезпечить можливість зайнятись суспільно-корисною працею для відшкодування шкоди потерпілому.

Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення 1502 грн. з підсудної ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, обґрунтований на законі, підтверджуються матеріалами справи, визнаний підсудною, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Заявлений позов потерпілого ОСОБА_2 про стягнення 1500 грн. з підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, обґрунтований на законі, підтверджуються матеріалами справи, визнаний підсудними, а тому підлягає задоволенню, з урахуванням його часткового відшкодування підсудним ОСОБА_7

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо підсудної ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Запобіжний захід щодо підсудного ОСОБА_7 слід змінити з взяття під варту на підписку про невиїзд, звільнивши того з-під варти в залі суду.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винною і призначити покарання:

за ст. 185 ч.1 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;

за ст.185 ч.3 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

В силу ст. 70 ч.1 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену від відбуття покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засуджену повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_7 визнати винним за ст. 185 ч.3 КК України і призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбуття покарання, якщо він протягом іспитового строку у 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1502 грн., у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_2 1300 грн.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 змінити з взяття під варту на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти в залі суду.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб із дня його проголошення.

Суддя Л.В. Самусь