Справа № 643/2795/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2013 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадженні №0001084 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українку, громадянки України, з середньою освітою, не заміжної, не працюючої, раніше не судимої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

25 січня 2013 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у своїх знайомих, у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в квартирі АДРЕСА_2 , діючи за раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, та скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, так як ОСОБА_4 вийшла з квартири, а ОСОБА_6 спав, шляхом вільного доступу, з кімнати вищезазначеної квартири з тумбочки, таємно викрала мобільний телефон «Samsung SGH-С270», вартістю 218 грн., який належав потерпілій ОСОБА_4 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла і майном потерпілої розпорядилася на власний розсуд, чим заподіяла останній матеріальну шкоду на загальну суму 218 грн.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

27 лютого 2013 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 було складено угоду про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди підозрювана ОСОБА_5 повністю визнала вину у зазначеному діянні, сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинна понести обвинувачена у разі затвердження такої угоди, а саме 2 роки позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання строком на 1 рік та покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між підозрюваною та потерпілою.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання для ОСОБА_5 . При цьому остання визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі підозри та дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до правопорушень середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України, ч. 1 ст. 185 КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду від 27.02.2013 року по кримінальному провадженню №0001084 про примирення укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно п. п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ - мобільний телефон «Samsung SGH-С270» з сім-картою, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , - вважити їй повернутим.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1