Справа
№1-165
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

01
листопада 2007 року

Ямпільський
районний суд Вінницької області

в складі
головуючого судді ЛЮБИНЕЦЬКОЇ -
ОНІЛОВОЇ А.Г.

при
секретарі ЛОЗІНСЬКІЙ Т.О.

з участю
прокурора САВЧУКА В.В.

адвоката ОСОБА_3

підсудного
ОСОБА_1

потерпілого
ОСОБА_2

розглянувши у
відритому судовому засіданні в місті Ямпіль за попереднім розглядом

кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст. 129,
КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_1 21.08.2007 року о 16 годині 30 хвилин,
знаходився в кабінеті контори СТОВ «Писарівка», яка розташована в приміщені Писарівської
сільської ради, Ямпільського району
Вінницької області, на грунті особистих
неприязних відносин, замахнувся
стамескою, для нанесення удару по тілу
директора СТОВ «Писарівка» - ОСОБА_2,
почав словесно погрожувати вбивством останьому та з метою довести свій
намір до кінця, наніс удари стамескою по
тілу ОСОБА_2, спричинивши йому тілесні
ушкодження, які згідно висновку судово -
медичної експертизи відносяться до котегорії легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок цього у потерпілого ОСОБА_2 були реальні підстави побоюватись
здійснення погрози вбивством з боку ОСОБА_1

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому злочині визнав
повністю і суду пояснив, що дійсно
21.08.2007 року о 16 годині ЗО хвилин,
він приїхав на власному автомобілі ВАЗ 2105 до приміщення Писарівської
сільської ради та пішов до директора СТОВ «Писарівка» ОСОБА_2, щоб він підписав йому заяву на не відбуту
відпустку, за яку зобов'язані були
повернути гроші. Зайшовши до кабінету він дав на підпис ОСОБА_2 заяву, підписав та відав. В даний момент заявив
ОСОБА_2, що через нього його кинула
дружина і що він розвалив сім'ю. А ОСОБА_2 відповів, що він у цьому не винен і що він сам
винен, так як вживає алкоголь. Від
почутого ОСОБА_1 знервувався і після цього дістав стамеску та замахнувшись
правою рукою на ОСОБА_2 із словесною погрозою,
наніс удар по останньому, і
можливо, вживав нецензурні слова.
ОСОБА_2 якимось чином відбив його удар. В цей момент до кабінету забігли ще
якісь особи, однак, хто саме він не звернув уваги та які забрали
у нього стамеску. Через деякий час приїхали працівники міліції і на той час він
вже заспокоївся та сидів мовчки в кабінеті. ОСОБА_1 додав що вбивати ОСОБА_2 не
хотів і не думав, він хотів його лише
залякати. В скоєному розкаявся. Цивільний позов не визнав і пояснив, що ніякої шкоди потерпілому він не
спричиняв, просив відмовити у
задоволенні позову.

Потерпілий
та цивільний позивач ОСОБА_2 суду пояснив,
що 21.08.2007 року о 16 годині 30 хвилин до нього в кабінет прийшов
підсудний, який почав звинувачувати його
у розрушенні сім*ї та виражаючись нецензурними словами накинувся на нього зі
столярною стамескою, але він, захищаючись,
звалив його на підлогу. Підсудний спричинив йому

тілесні
ушкодження. Цивільний позов підтримав,
пояснив, що внаслідок злочину
йому спричинено моральну шкоду, яку він
оцінив, виходячи із розміру своєї
середньомісячної заробітної плати,
пояснив, що він переніс моральні
страждання, був принижений його
авторитет як керівника передового в районі господарства, просив суд стягнути на його користь моральну
шкоду у розмірі 8040 гривень в частині заявленої майнової шкоди у сумі 60
гривень потерпілий просив залишити позов без розгляду.

Крім
цього вина підсудного підтверджена доказами зібраними в ході досудового
слідства, а саме : Заявою (а.с. 2), Протоколом огляду місця події (а.с. З), Протоколом вилучення (а.с. 9), Висновком СМЕ №НОМЕР_1 від 05.09.2007
року, Протоколами допиту свідків
(а.с. 17-19), речовими доказами (а.с. 30-31) та іншими
матеріалами кримінальної справи, з якими
підсудний згідний у повному обсязі, а
тому суд відповідно ст. 299 КПК України
приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів у цій частині, оскільки вони ніким не оспорюються, вважає їх правдивими, і такими,
які підтверджують вину підсудного у повному обсязі.

Оцінюючи
всі зібрані докази в їх сукупності, суд
знаходить вину підсудного ОСОБА_1 встановленою,
а його дії кваліфікує по ч.1 ст.
129, КК України, як погроза вбивством.

При призначенні підсудному міри покарання,
суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного
злочину, а також особу підсудного, він усвідомив свою вину, розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем
проживання. Зазначені обставини суд відносить до обставин, які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_1
Обставин, які обтяжують покарання
підсудному ОСОБА_1, судом не встановлено.

При
обранні міри покарання підсудному ОСОБА_1 за
ст. 129 ч.1 КК України, суд
вважає необхідним застосувати відносного нього міру покарання у вигляді
обмеження волі у мінімальному розмірі,
передбаченому санкцією зазначено статті. Беручи до уваги усі
обставини, що пом'якшують покарання
підсудному ОСОБА_1, за відсутності
обставин, що обтяжують покарання
підсудному, суд вважає необхідним
застосувати ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання із
випробуванням та іспитовим строком в один рік.

При
вирішенні питання в частині цивільного позову про відшкодування потерпілому
ОСОБА_2 моральної шкоди, заподіяної
злочином, в розмірі заявленому
потерпілим, судом встановлено, що потерпілий в порядку ст.
ст. 28, 49, 50 КПК України та на підставі ст.
ст. 1166, 1167, 1177 ЦК України має право на відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної злочином. При
визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних
страждань потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках у зв'язку із вчинення
злочину відносно нього, час та
зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану, а також майновий
стан підсудного, який не працює, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає необхідним відшкодувати моральну
шкоду потерпілому ОСОБА_2 у розмірі 1200 гривень, які є обґрунтованою компенсацією за заподіяну
моральну шкоду внаслідок злочину. В задоволенні іншої частини позову про відшкодування
моральної шкоди суд вважає необхідним відмовити, оскільки в цій частині позову розмір
моральної шкоди не доведений суду, і є
необгрунтованим. Цивільний позов в
частині відшкодування майнової шкоди,
суд вважає необхідним залишити без розгляду та роз'яснити потерпілому
його право заявити позов у порядку цивільного судочинства.

При
вирішенні питання щодо речових - суд на підставі ст. 81 ч.1 п.3 КПК України вважає їх
речами, які не мають ніякої цінності і
не можуть бути використані, за відсутності
клопотання заінтересованих осіб про повернення цих речей, вважає необхідним їх знищити.

При
вирішенні питання щодо міри запобіжного заходу підсудному до вступу вироку в
законну силу, суд не має підстав для її
зміни чи скасування, а тому вважає
необхідним міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити
попередню - підписку про невиїзд.

Керуючись ст. 323,
324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним за ч.1 ст. 129 України та
призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбуття призначеного покарання,
з випробуванням, встановити йому
іспитовий строк один рік.

На
підставі ч.1 п.п.2, 3 ст. 76 КК України
зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання.

Цивільний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1200 гривень моральної шкоди, заподіяної злочином.

В
задоволенні іншої частини позову про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином - відмовити.

Цивільний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином - залишити без розгляду
та роз'яснити потерпілому його право заявити позов у порядку цивільного
судочинства

Речові
докази - стамеску та чоловічу сорочку,
які знаходяться в камері речових доказів Ямпільського РВ УМВС, - знищити.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в закону силу залишити попередню -
підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.