провадження № 1/200/36/2013 справа № 403/8419/12-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року травня 27 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді Чулініна Д. Г.,

за секретаря - Дельфонцевої Є. О.,

з участю: прокурора Кондратова О. Г.,

законного представника потерпілої ОСОБА_1,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_2,

захисника адвоката ОСОБА_3,

представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ у залі суду кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, народженого у м. Дніпродзержинську, українця за національністю, з вищою технічною освітою з кваліфікацією інженера-механіка, вдівця, який працює слюсарем з середнім заробітком 2 500 гривень щомісяця, постійно проживає за місцем реєстрації на АДРЕСА_1, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В м. Дніпропетровську першого серпня 2010 року близько другої години за ходом руху з боку проспекту Кірова в напрямку Зоряного бульвару в умовах штучного освітлення вулиці Титова водій ОСОБА_5, керуючи технічно справним автомобілем «ДЕУ-Сенс», д/н НОМЕР_6, виїжджав з другорядної дороги на нерегульоване перехрестя з головною дорогою вулиці Героїв Сталінграду, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру до забезпечення відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху безпечного керування цим автомобілем під час перевезення пасажирів в умовах сухого і однорідного дорожнього покриття.

Перетинаючи в темну пору доби перехрещення проїзних частин прямо, ОСОБА_5 зі злочинною самовпевненістю відновив рух після зупинки на трамвайній колії вулиці Героїв Сталінграду, проявляючи крайню неуважність до зміни дорожньої обстановки на небезпечну після появи автомобіля «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_5, що наближався до цього перехрещення проїзних частин з-за пригорка головною дорогою вулиці Героїв Сталінграду з права ліворуч. Грубо порушивши п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, ОСОБА_5 не дав дороги автомобілю «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_5, з легковажного розрахунку на звільнення смуги руху останнього завдяки своїм водійським навичкам і досвіду, чим безпосередньо спричинив поранення пасажира ОСОБА_7 від наїзду цього автомобіля на керований ним автомобіль «ДЕУ-Сенс».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_7 з необхідністю заподіяні небезпечні в цей момент для життя закрита черепно-мозкова травма та забій головного мозку третього ступеню у правій лобній долі з крововиливом під оболонку і в його речовину, садна на голові з наступним видаленням внутрішньо-мозкової травматичної гематоми правої лобної долі, що потягло стан після кістково-пластичної трепанації черепу з симптоматичною фокальною епілепсією, синдромом афотичних розладів у вигляді моторної, сенсорної афазії, лівосторонньої пірамідної недостатності, правостороннього вираженого геміпарезу, вираженого порушення статики і ходьби та з астено-вегетативним синдромом, що за своїм характером закономірно відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Підсудний ОСОБА_5 свою вину в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень внаслідок скоєного порушення правил безпеки проїзду нерегульованих перехресть, так само як і цивільний позов, визнав частково і, будучи допитаним в судовому засідання, розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди, стверджуючи про винуватість обох водіїв через перевищення швидкості руху водієм ОСОБА_8, який замість екстреного гальмування застосував зміну напрямку з перестроюванням на смугу руху праворуч, що збільшило заподіяну шкоду. Пояснив суду, що за встановлених вище обставин місця і часу проти ночі з суботи на неділю під час виконання замовлення таксі на орендованому автомобілі «ДЕУ-Сенс» він перевозив на жилий масив "Тополя" на передньому сидінні пасажира ОСОБА_9 і на задньому сидінні праворуч - пасажира ОСОБА_7, яких він підібрав на залізничному вокзалі. З його слів, цієї доби він почував себе добре без втоми, оскільки, хоч і перебував за кермом з 18 години, через відсутність замовлень більшу частину часу він простояв. За власним зізнанням підсудного, світлофор на перехресті вулиць Титова і Героїв Сталінграду працював в режимі миготіння сигналу жовтого кольору, та на шляху слідування підсудного на перехресті з вулиці Титова був встановлений дорожній знак пріоритету 2.1 "Дати дорогу" пункту 33 Правил дорожнього руху. Як вбачається з показань підсудного, він дав дорогу транспорту, що прямував через перехрестя вулицею Героїв Сталінграду з ліва праворуч за ходом його руху, після чого зупинив автомобіль «ДЕУ-Сенс» перед трамвайними коліями, оскільки бачив світло фар двох автомобілів, що наближалися до перехрестя вулицею Героїв Сталінграду з боку вулиці Будівельників з права ліворуч. ОСОБА_5 наполягав, що наближення до перехрестя праворуч автомобіля «Мерседес-Бенц» він помітив не одразу, а у крайній лівій смузі проїзної частини вулиці Героїв Сталінграда зупинився автомобіль таксі з сигналом повороту ліворуч на вулицю Титова, який перемиканням світла фар подав підсудному знак закінчувати проїзд перехрестя. Це підштовхнуло ОСОБА_5 зрушити, відновивши рух, і на тихому ходу перетнути трамвайні колії, після яких він збільшив швидкість руху автомобіля, щоб скоріше залишити перехрестя, тоді як автомобіль таксі виконав поворот ліворуч, не перетинаючи траєкторію руху автомобіля «ДЕУ-Сенс» і не об'їжджаючи його, тобто через смугу проїзної частини вулиці Титова зустрічного напрямку. ОСОБА_5 показав на зіткнення автомобілів під тупим кутом їх поздовжніх осей, за якого удар передньої частини автомобіля «Мерседес-Бенц» на великій швидкості припав на задні праві пасажирські дверцята автомобіля «ДЕУ-Сенс», і від сили якого останній юзом просунувся на 12 м, доки не вперся у бордюр. Про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_5 невідкладно повідомив страховика його цивільної відповідальності, заходів до відшкодування потерпілій шкоди не вживав через скрутне матеріальне становище своєї сім'ї.

Вина підсудного у вчинені злочину за пред'явленим обвинуваченням, незважаючи на її часткове визнання, доведена повністю сукупністю достатніх достовірних даних, здобутих за допомогою доказів, що зібрані з дотриманням встановленого порядку відповідно до п.п. 7, 8, 11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, які в тісному зв'язку між собою безсумнівно викривають підсудного і спростовують його заперечення. А саме.

Законний представник потерпілої ОСОБА_1, яка ОСОБА_7 доводиться матір'ю, в судовому засіданні підтримала цивільний позов повністю, посилаючись на поранення потерпілої в дорожньо-транспортній пригоді 01.08.2010, внаслідок чого вона визнана інвалідом першої групи, про що видана довідка до акту огляду МСЕК серія 10 ААА № 041549 (т. 2 а.с. 9). За твердженнями законного представника внаслідок отриманих травм потерпіла самостійно не пересувається, оглухла і не може розмовляти, через що продуктивному контакту не досяжна, а також до нині проходить курс лікування і потребує сторонньої допомоги та нагляду. З пояснень законного представника слідує, що лікування і догляд потребує постійних значних грошових витрат, проте ані підсудний, ані цивільні відповідачі матеріальної допомоги не надали, а підсудний, навіть, співчуття жодного разу не висловив.

Місце злочину встановлене на ділянці місцевості за даними огляду місця події 01.08.2010 під протокол зі складанням схеми до нього та фото таблиці (т. 1 а.с. 3-10), які доводять факт дорожньо-транспортної пригоди в дорожній обстановці нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг з установленими на ньому знаками пріоритету, прямо вказуючи на слід юзу переднього правового колеса автомобіля «ДЕУ-Сенс» за ходом його руху довжиною 9,6 м від місця первинного контакту транспортних засобів до місця його зупинки задньою і передньою віссю на відстані 0,25 м і 1,3 м, відповідно, до лівого краю проїзної частини Зоряного бульвару за її ширини у 16 м. В ході цього огляду за слідом юзу і місцем розташування автомобіля «ДЕУ-Сенс» після зіткнення зафіксоване місце первинного контакту транспортних засобів на перехресті на відстані 2,9 м до його межі, що за ходом руху автомобіля «Мерседес-Бенц» представляє собою уявну лінію продовження правого краю проїзної частини вулиці Героїв Сталінграду в місці з'їзду з дороги на Зоряний бульвар додатковою смугою гальмування, з урахуванням чого до зіткнення автомобіль «ДЕУ-Сенс» подолав не менше за 10,1 м з моменту відновлення руху на перехресті.

Суд за допомогою протоколу огляду і перевірки технічного стану автомобіля «ДЕУ-Сенс», д/н НОМЕР_6, від 01.08.2010 і фототаблиці до нього (т. 1 а.с. 11-12, 14-16) зміг безпосередньо переконатися у нейтральному положенні важеля ручного перемикання механічної коробки передач на момент огляду і в характері вм'ятини кузова праворуч з тріщинами на лобовому склі, що вказують на вектор сили деформації від удару в автомобіль, який прийшовся на задні праві пасажирські дверцята ближче до правого заднього крила з відповідною йому деформацією даху і порогу ближче до стойки дверцят та іншими пошкодженнями. Так само, дослідивши протокол огляду і перевірки технічного стану автомобіля «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_5, від 02.08.2010 і фототаблиці до нього (т. 1 а.с. 24-27), безпосередньо в судовому засіданні з'ясована наявність зовнішніх пошкоджень лівого переднього крила, розбитої лівої передньої блок фари з деформацією відповідної частини капоту.

Для суду очевидно, що тісно пов'язані між собою сліди бічного юзу коліс автомобіля «ДЕУ-Сенс» з його розташуванням після контакту в сукупності з добутими даними про дорожні умови і локалізацію зовнішніх пошкоджень обох автомобілів за характером наїзду підтверджують просування автомобіля «ДЕУ-Сенс» прямо через перехрестя, перетинаючи смугу руху автомобіля «Мерседес-Бенц», який в цей же час змінив свій прямолінійний рух з відхиленням напрямку руху праворуч.

З цими добутими об'єктивними даними узгоджуються показання свідка ОСОБА_8, допитаного в судовому засіданні, про слідування 01.08.2010 технічно справного автомобіля "Мерседес-Бенц", д/н НОМЕР_5, ближче до лівої смуги руху вулиці Героїв Сталінграду в напрямку перехрестя з вулицею Титова з перестроюванням на смугу праворуч і продовженням руху для об'їзду небезпеки після того, як, спостерігаючи поступове зменшення швидкості попутним автомобілем попереду з увімкненим сигналом повороту на перехресті ліворуч на вулицю Титова, ОСОБА_8 побачив автомобіль «ДЕУ-Сенс», що перетнув проїзну частину вулиці Героїв Сталінграду зустрічного напрямку. Свідок ОСОБА_8 також показав суду, що розраховував на зупинку автомобіля «ДЕУ-Сенс», водій якого мав побачити його наближення, але автомобіль «ДЕУ-Сенс» навпроти продовжив перетинати проїзну частину вулиці Героїв Сталінграду з прискоренням, поступово збільшуючи швидкість, чим пояснюється зафіксоване під час огляду положення важеля ручного перемикання механічної коробки передач автомобіля «ДЕУ-Сенс». Зі слів ОСОБА_8, йому не вдалося безпечно об'їхати автомобіль «ДЕУ-Сенс», після зіткнення з яким обидва транспортні засоби за інерцією рухалися до повної зупинки на краю проїзної частини.

За висновком судово-медичної експертизи № 16е/1 від 04.01.2011 (т. 1 а.с. 160-162) у потерпілої ОСОБА_7 у підсумку судово-медичного дослідження карти стаціонарного хворого ОКЛМ № Э4601 виявлені описані вище тяжкі тілесні ушкодження. Добуті дані про поранення (травмування) потерпілої (т. 1 а.с. 17, 22) в своїй сукупності з правобічними тілесними ушкодженнями в області голови, що тісно пов'язані з виявленими на місці події пошкодженнями автомобіля за характером та їх локалізацією, доводять механіку заподіяння небезпечних в цей момент для життя закритої черепно-мозкової травми і забою головного мозку від ударів об виступаючі частини салону автомобіля. Зазначеним тілесним ушкодженням, за внутрішнім переконанням суду, об'єктивно відповідає перебування ОСОБА_7 на задньому пасажирському сидінні салону автомобіля «ДЕУ-Сенс» до часу свого травмування в момент контактування з автомобілем «Мерседес-Бенц», що вбачається з описаного експертом у висновку № 16е/1 дослідження локалізації та масивності тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_9, який вночі 01.08.2010 телефоном замовляв таксі (т. 1 а.с. 38), як і раніше під час досудового слідства, так і під час допиту в судовому засіданні показав, що на виклик приїхав автомобіль «ДЕУ-Сенс» під керуванням підсудного ОСОБА_5, який з вулиці Титова на перехрестя з вулицею Героїв Сталінграду, розмовляючи мобільним телефоном, виїхав на невеликій швидкості і зупинився на трамвайній колії не більше як на п'ять секунд, даючи дорогу автомобілю з сигналом повороту ліворуч, що наближався до перехрестя праворуч на лівій смузі вулиці Героїв Сталінграду. Як вбачається з показань ОСОБА_9, після перемикання автомобілем на лівій смузі головної дороги світла фар автомобіль «ДЕУ-Сенс» відновив рух та перетнув трамвайні колії, поступово збільшуючи швидкість, і в цей момент ОСОБА_9 свою увагу відволік на телефон, не слідкуючи за зміною дорожньої обстановки. ОСОБА_9 без жодних сумнівів прямо вказав на світло фар автомобіля, що наближався до перехрестя на середній смузі вулиці Героїв Сталінграду, на яке він з переднього пасажирського сидіння озирнувся праворуч під час прискорення автомобіля «ДЕУ-Сенс» з наступним за цим ударом, чим викрив ОСОБА_5 у передбаченні небезпеки для руху і в легковажному розрахунку її відвернення збільшенням швидкості.

В ході відтворення обстановки і обставин події під протокол від 14.05.2012 зі складанням схеми і фототаблиці (т. 2 а.с. 114-119) за показаннями ОСОБА_9 встановлене точне місце знаходження автомобіля, що стояв на лівій смузі вулиці Героїв Сталінграду з сигналом повороту ліворуч, і час у дві-три секунди, протягом яких автомобіль «ДЕУ-Сенс» перетинав смуги руху автомобіля «Мерседес-Бенц» до удару, від якого свідок втратив свідомість.

Показання свідка ОСОБА_9 перевірені на місцевості і сумнівів в їх достовірності не викликають, оскільки у підсумку відтворення обстановки і обставин події збігаються з зафіксованими слідами на місці події та за висновком комісійної експертизи № 70/27-325 від 25.05.2012 (т. 2 а.с. 126-130) не позбавлені технічного смислу, до чого експерти дійшли за наслідками описаного ними авто-технічного дослідження.

Як вбачається з висновку комісійної експертизи № 70/27-325 від 25.05.2012, авто-технічним дослідженням дорожніх умов, зміни дорожньої обстановки і місця первинного контакту транспортних засобів безспірно доведено, що дії водія ОСОБА_5 з відновлення руху автомобілем «ДЕУ-Сенс» через трамвайні колії в напрямку руху автомобіля «Мерседес-Бенц» безпосередньо примусили останнього змінити напрямок руху і, з технічної точки зору, змушували водія ОСОБА_8 негайно зменшити швидкість до повної зупинки, через що дії водія ОСОБА_5 призвели до створення небезпеки для руху. В оцінці висновку експертизи з поставлених перед нею питань суд не приймає до уваги висловленні експертами думки про відповідність дій водіїв Правилам дорожнього руху як чинному нормативно-правовому акту, які складають зміст їх суджень з оцінки поведінки особи на її правомірність, будучи з'ясуванням експертами питань права, що за ст.ст. 75, 77 КПК 1960 року до їх прав не відноситься.

З'ясована зміна дорожньої обстановки сукупно з механікою перехресного зіткнення транспортних засобів за висновками експертів усувають будь-які сумніви в технічній можливості ОСОБА_5 запобігти зіткненню та в застосованому ним небезпечному прийомі керування автомобілем, що, з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв'язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої поранена потерпіла.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, що долучене до справи в копії (т. 1 а.с. 171), ОСОБА_10 на праві власності належить автомобіль «ДЕУ-Сенс», д/н НОМЕР_6, який вона фактично передала у титульне володіння підсудному ОСОБА_5 за довіреністю від 27.04.2010 (т. 1 а.с. 170, 183). Підсудний ОСОБА_5, сплативши 28.04.2010 страхову премію, відповідно до ст.ст. 10, 15, 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застрахував свою відповідальність у ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» строком на один рік до 27.04.2011 на випадок завдання ним шкоди здоров'ю третім особам внаслідок експлуатації цього автомобіля на страхову суму 51 000 гривень, про що був виданий страховий поліс № ВЕ/2141642 з третім типом договору.

Використання свідчень, отриманих під страхом застосування кримінального покарання за їх ненадання, для подальшого відпрацювання слідчої версії для висунення обвинувачення проти особи, яка їх надала, за практикою тлумачення Європейським Судом з прав людини в рішенні від 21.12.2000 у справі «Гіні і Макґіннесс проти Ірландії» (заява № 34720/97) визнається порушенням права зберігати мовчання і не свідчити проти себе, гарантованого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно, з урахуванням вимог ст. 5 і п. 8 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України суд вважає не допустимим згідно з ст. 65 КПК 1960 року доказування за допомогою протоколу від 03.08.2010 допиту ОСОБА_5 в якості свідка (т. 1 а.с. 32-34) і протоколу від 23.11.2010 відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_5 в якості свідка (т. 1 а.с. 73-77), за якими він попереджався про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, оскільки такими слідчими діями порушено його право на захист. Як наслідок недопустимості цих протоколів, суд не враховує висновок експертизи № 2720-10 від 20.12.2010 (т. 1 а.с. 84-90) в частині відповідей, з приводу яких експерт проводив дослідження, засновуючись на вихідних даних, добутих з цих протоколів.

Крім того, суд не враховує висновки експертиз № 2720-10 від 20.12.2010 і № 4593-11 від 14.03.2012 (т. 2 а.с. 73-79), оскільки експертами проведені дослідження за вихідними даними показань свідка ОСОБА_8, прийнятими за основу, які після їх перевірки на місцевості 03.11.2011 під протокол відтворення обстановки обставин події (т. 2 а.с.52-56) за висновком комісійної експертизи № 70/27-325 від 25.05.2012 визнані технічно неспроможними і безспірно спростовані тими показаннями свідка ОСОБА_9, які не позбавлені технічного смислу.

З урахуванням наведених мотивів суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_8 про раптовий проїзд автомобілем "ДЕУ" проїзної частини його напрямку в безпосередній близькості від нього та про зміну напрямку руху автомобілем «Мерседес-Бенц» праворуч одночасно з екстреним гальмуванням в умовах швидкості 60, оскільки такі дані спростовані свідченнями ОСОБА_9 про відсутність до моменту зіткнення звуку гальмування автомобіля, який наїхав на таксі, в сукупності з висновком комісійної експертизи № 70/27-325 від 25.05.2012 про технічну можливість ОСОБА_8, як водія автомобіля «Мерседес-Бенц», у з'ясованій дорожній обстановці запобігти зіткненню з автомобілем «Деу-сенс» шляхом застосування заходів екстреного гальмування до повної зупинки керованого ним автомобілю до місця зіткнення.

Суд, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з'ясованих обставин в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудного ОСОБА_5 та обставини ним скоєного знайшли своє підтвердження достатніми доказами.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001, водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Згідно з п. 10.1 цих Правил водій, перед початком руху та зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху.

Водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, на перехресті нерівнозначних доріг відповідно до п. 16.11 зазначених Правил повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

У з'ясованих обставинах з об'єктивної сторони скоєного мав місце вид причинно-наслідкового зв'язку, за якого протиправна дія суб'єкта в порушенні правил проїзду перехресть і протиправна бездіяльність іншого суб'єкта щодо порушення правил швидкості руху у своєму закономірному спільному розвитку призвели до одного неподільного суспільно небезпечного наслідку, що в цій справі має істотне значення.

Необережні дії ОСОБА_5, що виразилися в порушенні правил безпеки переїзду перехресть особою, яка керувала механічним транспортним засобом, що з необхідністю в ході закономірного розвитку причинно-наслідкового зв'язку безпосередньо заподіяло тяжке тілесне ушкодження, можливість настання якого під час руху транспортного засобу ця особа передбачала, але у конкретних дорожніх умовах легковажно розраховувала на його відвернення, підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України за ознакою заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Доводи ОСОБА_5 на свій захист про вину іншого водія відповідно до ст. 275 КПК 1960 року виходять за межі судового розгляду і на кваліфікацію його дій у цій справі не впливають, оскільки стосуються врахування т.з. «змішаної вини кредитора» за правилами ст. 616 ЦК України, а так само визначення обсягу цивільного обов'язку з відшкодування завданої шкоди.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення вперше необережного злочину, віднесеного кримінальним Законом за формальними ознаками до тяжких злочинів, що посягає на безпеку дорожнього руху, суспільні відносини з приводу чого врегульовані відповідно до Закону України «Про дорожній рух» з метою захисту здоров'я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху, досягнення якої, безсумнівно, становить загальний інтерес суспільства.

Вивченням особи підсудного з'ясовано, що за місцем проживання він характеризується посередньо, надає матеріальну допомогу сім'ї повнолітнього сина, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має 20 років водійського стажу, з яких три роки зайнятий приватним перевезеннями у службі таксі.

За відсутності як обтяжуючих, так і пом'якшуючих покарання обставин, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, форми вини особи, його віку, майнового і сімейного стану, суд дійшов стійкого внутрішнього переконання про неможливість виправлення підсудного без ізоляції від суспільства і в силу ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі, визначивши достатній для попередження нових злочинів строк, за якого мета покарання за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута, а підсудного спіткає справедлива кара за скоєне за ст. 286 КК України.

Обговорюючи доцільність застосування відповідно до ч. 4 ст. 52 КК України факультативного додаткового покарання до винного, який пасажирські перевезення визначив для себе джерелом своїх доходів, на виконання п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд звертає увагу на характер легковажного розрахунку водія в дорожній обстановці, на зміну якої він мав зреагувати, і на недобросовісне виконання обов'язків водія таксі, що виказують його професійну деформацію як водія. Явне зневажливе ставлення підсудного в дорожній обстановці до заходів безпеки дорожнього руху характеризують вчинений злочин грубим порушенням правил користування правом керувати транспортними засобами. Тому інтереси охорони безпечного пересування людей на правових та соціальних основах дорожнього руху, врегульованих Законом України «Про дорожній рух», в сукупності з грубістю допущеного порушення відповідно до ст. 55 КК України переконують суд в неможливості збереження за підсудним такого спеціального права.

Розв'язуючи цивільний позов, суд визнає доведеними додаткові витрати, викликані необхідністю лікуванням у домашніх умовах з придбанням лікарських препаратів, стороннього догляду на загальну суму 104 552 гривень 81 коп., які підтверджені наданими суду для огляду в судовому засіданні фіскальними чеками, що узгоджуються з рекомендаціями лікарів за наявною медичною документацією. Вимоги на предмет відшкодування втраченого заробітку згідно з ст. 1197 ЦК України не заявлялися, через що судом не розглядалися.

Потерпіла відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України вправі отримати відшкодування шкоди, завданої їй внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини осіб, які спільно завдали шкоди і згідно з ч. 1 ст. 1190 ЦК України несуть солідарну відповідальність. З урахуванням цих положень ОСОБА_5, як володілець одного з джерел підвищеної небезпеки, відповідає перед потерпілою за спричинену злочином шкоду здоров'ю, внаслідок дії такого джерела, у всій сумі без зменшення розміру відшкодування за ч. 4 ст. 1193 ЦК України з правом регресу до солідарного боржника.

Водночас, згідно з ст.ст. 3, 22, 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у чинній на час страхового випадку редакції, основним боржником за вимогами потерпілої визнається ПрАТ СК «ПРОВІДНА», і для повного відшкодування завданої шкоди відповідно до ст.ст. 619, 1194 ЦК України встановлена субсидіарна відповідальність ОСОБА_5 в розмірі фактичної шкоди, що залишилася не покритою страховим відшкодуванням.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд згідно з ст. 23 ЦК України зважує на глибину та суть особисто пережитих душевних страждань потерпілого, субсидіарний характер відповідальності винного поряд з основним боржником за такою вимогою відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у чинній на час страхового випадку редакції.

Звідси, за ст.ст. 28, 51, 328 КПК 1960 року пред'явлений цивільний позов підлягає задоволенню відповідно до лімітів відповідальності ПрАТ СК «ПРОВІДНА» за страховим полісом з виплатою страхового відшкодування згідно з ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі цього вироку суду.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України підписка про невиїзд, що застосована як запобіжний захід до дня набрання чинності цим Кодексом, за відсутності підстав для її зміни більш суворим заходом відповідно до ст.ст. 165, 343 КПК 1960 року продовжує свою дію в порядку, що діяв згідно з ст. 151 КПК 1960 року.

Керуючись ст.ст. 5, 368, 374 і п.п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, ст.ст. 323-324 КПК 1960 року, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим за пред'явленим обвинуваченням у вчинені злочину за ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням покарання у шість років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк у три роки.

Строк основного покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання з фактичним затриманням.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» (, м. Київ) на користь ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_3) 51 000 гривень відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням, 2 500 гривень відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_4) на користь ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_3) 53 552 гривень 81 коп. відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням, 100 000 гривень відшкодування моральної шкоди, задовільнивши цивільний позов частково.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком в законну силу залишити колишній - підписку про невиїзд з місця проживання.

Вирок підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляції у формі письмової скарги протягом 15 діб, починаючи з наступної доби після його проголошення, із плином яких набирає законної сили.

Головуючий