Справа № 738/188/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/289/2015
Категорія - кримінальнаДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Чорномин Піщанського району Вінницької області, освіта середня, не одружений, засуджений 02 жовтня 2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.71 КК України, до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2011 року, та остаточно засудженому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст.2 Закону України „Про амністію у 2014 році.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд зазначив, що відносно ОСОБА_7 відсутні підстави для застосування Закону України „Про амністію у 2014 році, оскільки щодо нього діють обмеження, встановлені у п. «в» ст.8 Закону України „Про амністію у 2014 році.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі ст.2 Закону України „Про амністію у 2014 році. В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції була допущена неповнота судового розгляду клопотання, і неправильно розтлумачено зміст пункту „в ст.8 Закону України „Про амністію у 2014 році. Так, не було взято до уваги, що вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2011 року його засуджено за вчинення злочину середньої тяжкості. Тому на нього розповсюджується дія ст.2 Закону України „Про амністію у 2014 році.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив скасувати ухвалу суду та винести нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого на підставі ч.2 ст.12 Закону України „Про амністію в 2014 році; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вироку Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 березня 2011 року, ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2012 року, іспитовий строк засудженому ОСОБА_7 було скасовано, а останнього направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2011 року.

Вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 02 жовтня 2012 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.71 КК України, до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2011 року, та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Згідно довідки виконуючого обов`язки начальника Менської ВК-91 управління ДПтСУ в Чернігівській області, станом на 19.04.2014 року засуджений ОСОБА_7 відбув 2 роки 3 місяці 23 дні призначеного покарання. Початок строку покарання рахується з 26.12.2011 року.

Статтею 2 Закону України „Про амністію у 2014 році передбачено, що підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

В той же час, стаття 8 Закону України від 08.04.2014 року „Про амністію у 2014 році, містить перелік випадків, коли амністія не може бути застосована.

Відповідно до пункту „в частини 1 даної статті, амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

За змістом пункту 4.2 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін, формулювання „знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин з огляду на його семантичне тлумачення свідчить, що попередньо вчинений злочин особою, яка до закінчення визначеного судом іспитового строку внаслідок звільнення від відбування покарання з випробуванням, має також бути не лише умисним, а й за класифікацією злочинів відноситись до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів. Вчинення попередньо або в наступному умисних злочинів невеликої чи середньої тяжкості не є підставою для незастосування Закону України „Про амністію у 2014 році.

Вчинений ОСОБА_7 попередній злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Таким чином, місцевий суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього акту амністії, пославшись на пункт „в статті 8 Закону України „Про амністію у 2014 році, неправильно зрозумів зміст даної норми Закону, не в повній мірі з`ясував обставини справи, що потягло за собою винесення судом незаконного рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_7 відбув більше ? частини покарання, призначеного вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.10.2012 року, його слід звільнити від подальшого відбування покарання на підставі статті 2 Закону України „Про амністію у 2014 році.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про задоволення клопотання засудженого.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України від 08.04.2014 року „Про амністію у 2014 році скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

На підставі ст.2 Закону України від 08.04.2014 року „Про амністію у 2014 році, звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорномин Піщанського району Вінницької області, від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 02 жовтня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4