Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Британчука В.В.,

суддів: Єленіної Ж.М., Леона
О.І.,

за участю прокурора Кравченко Є.С.,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні 01
липня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом апеляційної інстанції, на
постанову Апеляційного суду Одеської
області від 12 жовтня 2011 року,

у с т а н о в и л а:

Зазначеною постановою матеріали
кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за
обвинуваченням у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст.
358 КК, виділено в окреме провадження
і направлено прокуророві Одеської
області на додаткове розслідування.

Згідно із постановою ОСОБА_3
обвинувачувався у тому, що він у складі
організованої групи в період 2006-2007
років заволодів 14-ма земельними
ділянками Новодофіновської сільради
Комінтернівського району Одеської
області, які були продані. Отримані від
цього гроші ОСОБА_4 передала ОСОБА_3,
який їх передав невстановленій особі і
отримав винагороду.

Крім цього, ОСОБА_3 обвинувачено у тому,
що він у липні 2007 року у складі
організованої групи шляхом шахрайства
заволодів земельною ділянкою на
АДРЕСА_1, яку продав за 460 900 грн,
отримані гроші передав невстановленій
особі і отримав винагороду

Також ОСОБА_3 обвинувачено у
легалізації доходів, отриманих
злочинним шляхом.

Оскільки під час досудового слідства
було порушено вимоги ст. 22 КПК 1960 року,
тобто органом досудового слідства не
було вжито усіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного і
об'єктивного дослідження обставин
справи, справу було направлено на
додаткове розслідування.

На обґрунтування свого рішення суд у
постанові зазначив, що органом
досудового слідства не перевірено
належним чином показань ОСОБА_5 про
мотиви і направленість умислу при
оформленні та видачі документів, які
містили завідомо неправдиві відомості,
що впливає на правильність
кваліфікації діяння ОСОБА_3;
формулювання обвинувачення ОСОБА_3 за
ч. 1 ст. 209 КК містить суперечності, є
неконкретним, що порушує право особи на
захист; не встановлено, яку саме
грошову винагороду отримував ОСОБА_3
від невстановленої особи за продаж
земельних ділянок.

У касаційній скарзі прокурор просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та
направити справу на новий судовий
розгляд, посилаючись на те, що
постанова є незаконною й
необґрунтованою, а у справі
містяться усі необхідні докази для її
розгляду, пред'явлене ОСОБА_3
обвинувачення за ч. 1 ст. 209 КК
відповідає вимогам закону. Крім того,
на думку прокурора, зазначені у
постанові суду недоліки досудового
слідства може бути виправлено під час
судового розгляду справи.

У запереченнях на касаційну скаргу
захисник ОСОБА_6 просить залишити
постанову суду без зміни, а касаційну
скаргу прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора на підтримання касаційної
скарги, засудженого ОСОБА_2 та його
захисника, які заперечували про її
задоволення, перевіривши справу,
обговоривши доводи, викладені у скарзі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 281 КПК 1960 року повернення
справи на додаткове розслідування з
мотивів неповноти або неправильності
досудового слідства може мати місце
лише тоді, коли ця неповнота або
неправильність не може бути усунута в
судовому засіданні.

Як убачається зі справи і змісту
постанови апеляційного суду, ним було
дотримано цих вимог
кримінально-процесуального закону
й обґрунтовано зроблено висновок
про неможливість остаточно розглянути
справу стосовно ОСОБА_3 без повернення
її на додаткове розслідування.

Так, органом досудового слідства
належним чином не було перевірено
показання ОСОБА_5 щодо мотивів його дій
та умислу під час оформлення та видачі
документів, які містили завідомо
неправдиві відомості, а це істотно
впливає на правову оцінку дій ОСОБА_3

Крім того, формулювання обвинувачення
ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 209 КК містить
суперечності, є неконкретним, що
порушує право особи на захист. Так,
органом досудового слідства не
встановлено, яку саме грошову
винагороду отримував ОСОБА_3 від
невстановленої особи за продаж
земельних ділянок, якими заволодівав у
складі організованої групи, тоді як в
обвинуваченні за ч. 1 ст. 209 КК вказано,
що він після отримання 16 грудня 2006 року
210 000 дол. США за 6 проданих земельних
ділянок 60 000 дол. США (здобутих
злочинним шляхом) використав 28 грудня
2006 року у якості авансу при
купівлі-продажу квартири.

Не зазначено в обвинуваченні у цій
частині й того, яке суспільно
небезпечне протиправне діяння з боку
ОСОБА_3 передувало легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом.

Встановлена судом істотна неповнота і
неправильність досудового слідства, на
думку колегії суддів, є безумовними
підставами повернення справи на
додаткове розслідування, а тому
рішення суду про це є законним
і обґрунтованим.

Керуючись статтями 395, 396 КПК 1960 року,
пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні
положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Постанову Апеляційного суду Одеської
області від 12 жовтня 2011 року залишити
без зміни, а касаційну скаргу прокурора
- без задоволення.

Судді:

В.В. Британчук Ж.М. Єленіна О.І. Леон