АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №
11 а-211 2007р. Головуючий
у 1 -й інс-т. Остапчук А.О.

Категорія: ст.
185 ч.2 Доповідач:
Квятковський А.С

КК України

3 квітня 2007
року Апеляційний суд Рівненської області в складі:

Головуючого:
Омельяненка В.І.

Суддів: Сачука В.І., Квятковського А.С.

З участю прокурора: Кохно М.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду в м. Рівне апеляцію
засудженого ОСОБА_1 на вирок Лубенського міськрайонного суду від 31 січня 2007
року.

Цим
вироком,ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженець і жительАДРЕСА_1,
українець, з середньою освітою, не працюючий, судимий 12 січня 1995року
Дубенським районним судом за ч.3 ст.101,43КК на 10 років позбавлення волі, 28
грудня 1995року Балаклавським районним судом м.Севастополь за ст.114,42 ч.3 КК
на 10 років і шість місяців позбавлення волі, 13 липня 2004року Дубенським
міськрайонним судом за ст.186 ч.1,190 ч.2 КК на 2 роки і три місяці позбавлення
волі, звільнений умовно-достроково 23грудня 2005року на 5 місяців і 5днів.

засуджений за
ст.289 ч.2 КК України - на п'ять років позбавлення волі за ст.185 ч.2 КК
України на два роки позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено покарання -
п'ять років позбавлення волі.

На підставі
ст.71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточне покарання призначено
п'ять років і два місяці позбавлення волі.

Як
визнав суд, 23 грудня 2006року біля 17год.ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння на вул.Залізничній в с.Тараканів Дубенського району
Рівненської області незаконно заволодів автомобілем марки ЗАЗ-968 державний
номер НОМЕР_1, вартістю 1151грн., який належав ОСОБА_2

25 червня
2006року біля 17год. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння з
пасовища поблизу с.Семидуби Дубенського району

2

викрав кобилу ОСОБА_3, спричинивши потерпілій майнову
шкоду в сумі 2030грн.

В
поданій на вирок суду апеляції засуджений ОСОБА_1 вважає вирок незаконним,
оскільки на його думку, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості
вчиненого злочину та особі засудженого. Не заперечуючи своєї винності у
вчиненому злочині та не оспорюючи кваліфікації дій, ОСОБА_1, посилаючись на
щире каяття, сприяння у розкритті злочину, наявності на утриманні малолітньої
дитини, просить пом'якшити покарання, застосувавши ст.69KK
України.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію,
думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Винність
засудженого у вчиненні зазначеного у вироку злочину установлена сукупністю
зібраних в справі й перевірених у судовому засідання доказів, яким суд дав
повну та всебічну оцінку і в апеляції не оспорюється.

Кваліфікація дій
засудженого ОСОБА_1 заст.185ч..2,289 ч.2 КК України є вірною.

При
призначенні покарання засудженому ОСОБА_1, суд першої інстанції у відповідності
ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного,
обставини, які пом'якшують покарання, у тому числі й ті, які зазначені в
апеляції - щире каяття, сприяння розкриттю злочинів і визначив мінімальне
покарання. Крім того, як видно з вироку, остаточне покарання ОСОБА_1 було
визначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, і лише частково приєднано невідбуте ним покарання за попереднім
вироком Лубенського міськрайонного суду від 13 липня 2004року.

Тому за таких
обставин підстав для дальшого пом'якшення покарання судова колегія суддів не
вбачає.

Істотних
порушень, які могли б бути підставою для зміни, чи скасування вироку колегія
суддів немає..

Керуючись
ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного
суду від 31 січня 2007 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.