У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Редьки А.І.,

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

з участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 листопада 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 4 березня 2008 року.

Вироком суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не
судимого,

засуджено за
ч. 1 ст. 119 КК України на п'ять років позбавлення волі, на підставі п. “б” ст.
1 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року ОСОБА_1. звільнено від
призначеного покарання.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 4 березня 2008 року вирок
змінено - ОСОБА_1. звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.
“б” ст. 1 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року, а справу
закрито.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_1. 9
липня 2006 року приблизно о 23 годині, біля квартири АДРЕСА_1, під час сварки з
ОСОБА_2 умисно завдав йому шість ударів кулаком у грудну клітку. В результаті
одного з таких ударів ОСОБА_2 вдарився головою об стінку і впав на підлогу,
внаслідок чого отримав комплекс внутрішньочерепних травм, які призвели до
здавлювання головного мозку і стали причиною його смерті 19 липня 2006 року.

У касаційному поданні прокурор просить скасувати вирок та постанову суду
першої інстанції, а також ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий
судовий розгляд через істотні порушення кримінально-процесуального закону та
невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі
засудженого внаслідок м'якості. Твердить, що суд при перекваліфікації дій
ОСОБА_1. з ч. 2

ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України послався на показання
засудженого, потерпілої ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які суперечать іншим
доказам, а висновки суду щодо неправдивості показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 не відповідають матеріалам справи. Апеляційний суд, розглядаючи
апеляцію прокурора, залишив без уваги питання про скасування постанови
районного суду щодо свідків та постановлення окремої ухвали на адресу
Суворовського районного суду м. Одеси.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційного подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що воно підлягає задоволенню частково.

Виходячи з вимог ст. 334 КПК України, суд у мотивувальній частині вироку,
сформулювавши обвинувачення, визнане судом доведеним, по кожному епізоду
обвинувачення викладає докази, покладені ним в обґрунтування своїх висновків.

Як убачається з матеріалів справи органами досудового слідства ОСОБА_1.
обвинувачувався в завданні ОСОБА_2 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило
смерть останнього.

Судом дії засудженого кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України. Мотивуючи
своє рішення про винність ОСОБА_1. у вчиненні вбивства через необережність суд
послався на показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що засуджений
протягом тривалого часу руками та ногами заподіював численних ударів в область
голови та тулуба потерпілого коли він лежав на підлозі. Разом з тим, ці
показання визнані судом неправдивими та спростовані іншими доказами.

Між тим, як убачається з матеріалів справи, у ході судового розгляду по
суті залишилися недослідженими ряд обставин, які мають значення для правильного
вирішення справи та застосування кримінального закону.

З огляду на дані висновку судово-медичної експертизи та показання експерта
Яворського Б.І. в судовому засіданні про завдання ОСОБА_1. не менш як шести
ударів в область грудної клітки ОСОБА_2 та можливість отримання ним
черепно-мозкової травми як від ударів головою об стінку чи падінні з висоти
власного зросту, так і від ударів тупими предметами, у тому числі рукою,
висновок суду про необережність з боку засудженого виглядає сумнівним.

Крім того, враховуючи показання потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 про
те, що ОСОБА_2 впав між кімнатами квартири, на вирішення експерта не поставлено
питання про можливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень від одного удару
головою.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що у висновках суду,
викладених у вироку, допущені істотні
суперечності, які перешкодили йому постановити законний та обґрунтований вирок,
а тому він підлягає скасуванню.

Постанова суду від 3 грудня 2007
року про притягнення до кримінальної відповідальності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 за завідомо неправдиві показання в судовому засіданні також підлягає
скасуванню.

Суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог ст. 377 КПК України. Указана стаття закону,
серед інших вимог щодо змісту ухвали апеляційного суду передбачає, що вона
повинна містити виклад суті апеляції, у ній повинні бути проаналізовані всі
доводи апеляції й дана вичерпна відповідь на кожний із доводів.

Як свідчать матеріали справи, в апеляції прокурор зазначав про однобічність
оцінки судом показань засудженого та свідків у сукупності з іншими доказами,
про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, наводячи доводи, аналогічні тим, що вказані в
касаційному поданні.

Апеляційний суд належним чином не перевірив і в ухвалі не навів переконливих
мотивів на спростування зазначених в апеляції доводів, не звернув уваги на
окремі з них, які суттєво впливають на правильність прийнятого рішення. Як
видно зі змісту ухвали апеляційного суду, без відповіді залишилися й доводи
прокурора про постановлення окремої ухвали на адресу суду першої інстанції в
зв'язку з порушенням строку виготовлення протоколу судового засідання.

Крім того, у порушення вимог ст. 376 КПК України апеляційний суд,
звільняючи ОСОБА_1. від кримінальної відповідальності та закриваючи справу, не
скасував обвинувальний вирок.

Ураховуючи, що апеляція прокурора розглянута не по суті, а формально,
ухвала апеляційного суду також підлягає скасуванню.

При новому судовому розгляді суду
належить повно й всебічно дослідити всі обставини справи, наявні докази, дати
їм належну оцінку й постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи прокурора щодо правомірності
застосування до ОСОБА_1. Закону України «Про амністію» та про м'якість
покарання мають бути перевірені судом першої інстанції й щодо них має бути
прийнято рішення в залежності від того, у вчиненні якого злочину ОСОБА_1. буде
визнано винним та за якою статтею КК України будуть кваліфіковані його дії.

Тому доводи касаційного подання прокурора підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а :

касаційне
подання прокурора задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2007 року,
постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 4 березня 2008 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд.

судді:

Редьки А.І. Лавренюк М.Ю. Заголдний В.В.