Справа № 495/646/15-к

ВИРОК
03.03.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючої одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою:
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше судимого.
В силу ст.89 КК України судимість погашена.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України,
ВСТАНОВИВ:
10 серпня 2014 року приблизно о 12:30 годині, ОСОБА_5 , прийшов до співмешканки свого покійного батька, ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_3 , на що остання захвилювалась, знаючи що ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями та може бути агресивним. Зайшовши в приміщення веранди ОСОБА_5 побачив ОСОБА_6 , і на її питання яка причина його приходу відповів, що три ночі ночує по вокзалам, працював і з ним не розрахувались, при цьому за невідомої причини взяв її за руки. Після чого ОСОБА_6 запропонувала йому сто гривень, тільки він повинен почекати її у веранді, після чого ОСОБА_5 розізлився та взяв руками ОСОБА_6 за шию, почав стискати, що стало для ОСОБА_6 реальною підставою турбуватись за своє життя.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні винним себе визнав та цілком підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що
у серпні 2014 року приблизно о 12:30 годині, він зайшов до співмешканки свого покійного батька, ОСОБА_6 , яка стала запитувати його про причину приходу. На що він відповів, що три ночі ночує по вокзалам, працював і з ним не розрахувались, при цьому взяв її за руки. Після чого розізлився та взяв руками ОСОБА_6 за шию, почав стискати. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення та розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила обставини вчиненого кримінального правопорушення, пояснила суду, що 10 серпня 2014 року приблизно о 12:30 годині, ОСОБА_5 , прийшов до неї додому, на що вона захвилювалась, знаючи що ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями та може бути агресивним. Зайшовши в приміщення веранди ОСОБА_5 пояснив, що три ночі ночує по вокзалам, працював і з ним не розрахувались, на що вона запропонувала йому сто гривень, тільки він повинен почекати її у веранді. Після чого ОСОБА_5 розізлився та взяв руками її за шию, почав стискати, що стало для неї реальною підставою турбуватись за своє життя.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілої та дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст. 129 КК України - як погроза вбивством.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, негативну характеристику, що скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, думку потерпілої, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання його можливо без позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.
Матеріали характерезуючі особистість обвинуваченого ОСОБА_5 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/646 /15-к.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :