УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Захарчука С. В.,

суддів Зав'язуна
С. М. та Заліщука М. С. ,

з участю
прокурора Воронухи
Д.С. ,

захисника ОСОБА_3,

засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_1,
засудженого ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 та його законного
представника ОСОБА_5 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від
04.06.2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

засуджено за
ч.2 ст.
186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід
до вступу вироку в законну силу змінено з підписки про невиїзд на взяття під
варту із залу суду.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, раніше судимого 21.12.2004
року Чуднівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст. 309,
75, 76 КК України на 2 роки 3
місяці позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

засуджено за ч.
1 ст. 296 КК України на 5 місяців
арешту.

Справа
№11-557 Головуючий
у суді 1-ї інстанції Зіневич І.В.

Категорія ч.2 ст. 186 КК України Суддя-доповідач Зав'язуй С. М.

На
підставі ст. 71 КК України частково
приєднано до покарання не відбуте ОСОБА_2 покарання за вироком Чуднівського
районного суду Житомирської області від 21.12.2004 р. із застосуванням ст. 72 КК України, з переведенням менш суворого виду покарання в
більш суворий та призначено остаточне покарання - 2 роки 5 місяців позбавлення
волі.

Запобіжний
захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_2 змінено з підписки про
невиїзд на взяття під варту із залу суду.

Відповідно
до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочинів
при наступних обставинах.

ОСОБА_1
та ОСОБА_2 11.03.2006 р. близько 19 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходились поблизу ЗОШ
№28, яка розташована навпроти будинку
№51 по вулиці Крошенській у м. Житомирі. ОСОБА_1 помітив раніше незнайомого
ОСОБА_4, який проходив по вулиці
Крошенській та почув, що в останнього
задзвонив мобільний телефон. Після чого запропонував ОСОБА_2 відкрито викрасти
в невідомого хлопця телефон, але ОСОБА_2
відмовився. Потім ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_4 та застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, з метою подавления волі потерпілого
до опору наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область правого
ока, у результаті чого той упав на
коліна. У цей же час ОСОБА_2 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів
явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю,
виражаючись брутальною лайкою підійшов до ОСОБА_4 та діючи умисно і
зухвало, ігноруючи загально прийнятими
правилами і нормами поведінки в суспільстві,
умисно з хуліганських спонукань наніс ОСОБА_4 один удар кулаком та один
удар ліктем своєї руки в область обличчя,
завдавши потерпілому фізичного болю. ОСОБА_1 також продовжував умисно
наносити численні удари ОСОБА_4 в область обличчя та тулубу, завдаючи фізичного болю та вимагаючи передати
йому мобільний телефон.

В
результаті злочинних дій підсудних потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тілесні
ушкодження у вигляді синця в навколо орбітальній ділянці зліва та синця в
ділянці лівого променевого зап'ясткового суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, без короткочасного розладу
здоров'я.

Подавивши
застосованим насильством волю потерпілого до опору, ОСОБА_1 відкрито заволодів мобільним
телефоном „Сіменс А-65", вартістю
465 грн. в якому знаходилась сім-картка „Діджус", вартістю 50 грн., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 10
грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_4
матеріальної шкоди на загальну суму 525 грн.

Побачивши, що ОСОБА_1 заволодів
мобільним телефоном потерпілого, ОСОБА_2
став вимагати, щоб ОСОБА_1 повернув
викрадений телефон ОСОБА_4, але ОСОБА_1
не звертаючи

увагу на
його вимоги разом з викраденим майном з місця скоєння злочину пішов.

У апеляціях:

засуджений
ОСОБА_2 стверджує, що він хуліганські
дії щодо потерпілого ОСОБА_4 не вчиняв,
удари йому не наносив. В ході досудового слідства потерпілий вимагаючи
від нього гроші оговорив його, в ході
судового засідання сказав правду пояснивши,
що він його в дійсності не бив. Суд не взяв до уваги показання
потерпілого та не встановив фактичні обставини справи, у зв'язку з чим просить переглянути
кримінальну справу. В доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_2 просить
врахувати, що на його утриманні
перебувають дід і баба, які є інвалідами
та врахувати його хворобливий стан. Крім того,
звертає увагу на те, що
працює, позитивно характеризується;

захисник
засудженого - ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а кримінальну справу відносно ОСОБА_2 закрити
за відсутністю в його діях складу злочину. Вважає, що висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам справи,
згідно з якими, ОСОБА_2
потерпілому умисно удари не наносив, а
намагаючись припинити насильницькі дії ОСОБА_1 лише з необережності завдав йому
фізичного болю. В ході досудового слідства потерпілий оговорив ОСОБА_2, а в ході судового слідства дав правдиві
показання про його непричетність до вчинення хуліганських дій;

засуджений
ОСОБА_1 вважає, що судове слідство було
однобічним, оскільки суд не взяв до
уваги показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
потерпілого ОСОБА_4 та його показання в частині
того, що засуджений ОСОБА_2 в побитті
потерпілого участі не приймав. Крім того,
судом не враховано, що на його
утриманні мається одна неповнолітня дитина. Просить вирок суду скасувати у
зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, порушенням вимог кримінально-процесуального
закону та невідповідності призначеного покарання особам засуджених та
постановити новий вирок або справу направити на новий судовий розгляд;

потерпілий
ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5,
вважають, що вирок підлягає зміні
у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, невідповідністю призначеного покарання
тяжкості злочину та особам засуджених. Вказують, що суд безпідставно не врахував показання
потерпілого дані в ході судового слідства в частині того, що засуджений ОСОБА_2 хуліганські дії щодо
нього не скоював, а лише ненавмисно
наніс йому удар ліктем, коли заспокоював
ОСОБА_1 Суд призначаючи покарання засудженим не взяв до уваги, що збитки відшкодовані, вони претензій до засуджених не мають.
Просять пом'якшити покарання не позбавляючи волі засуджених.

На апеляції засуджених ОСОБА_2,
ОСОБА_1, захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника

ОСОБА_5 прокурором, який брав участь
у розгляді справи судом

першої інстанції подано заперечення,
в якому вказано, що апеляції є

безпідставними, а вирок Богунського районного суду м.
Житомира від 4.06.2007 року обґрунтованим та законним, підстави для його скасування чи зміни
відсутні.

Заслухавши
доповідь судді, засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, які підтримали всі подані по справі апеляції, думку прокурора, який проти задоволення апеляцій
заперечив, перевіривши матеріали справи
в межах, передбачених ст. 365 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Як
убачається із матеріалів кримінальної справи,
досудове та судове слідство у ній проведено з додержанням вимог кримінально-процесуального
закону, порушень закону, що тягли б скасування чи зміну постановленого
вироку, не встановлено, а висновки суду про винність ОСОБА_2 у
вчиненні ним злочину, передбаченого
ч.1 ст. 296 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і
підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_4 на досудовому слідстві
(а.с. 25-27) та в судовому засіданні (а.с. 297) дав докладні показання про
обставини вчинення щодо нього хуліганських дій ОСОБА_2 Свої показання
потерпілий підтвердив і при проведенні за його участю відтворення обстановки й
обставин події, очної ставки з ОСОБА_2

Вказані
показання потерпілого ОСОБА_4 є послідовними,
вони повністю узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні доказами, показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які пояснили,
що при затриманні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 потерпілий прямо вказував на них, як на осіб,
які його побили.

Показаннями
засудженого ОСОБА_1, даними в ході
досудового слідства (а.с. 99-100), які були
досліджені в судовому засіданні, також
підтверджується факт вчинення ОСОБА_2 хуліганських дій щодо потерпілого ОСОБА_4

У вироку
суд належним чином проаналізувавши,
обгрунтовано визнав показання засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
дані в ході судового засідання, як такі,
що дані з метою пом'якшення покарання або уникнення кримінальної
відповідальності.

Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на які засуджений ОСОБА_1 посилається
в поданій апеляції, були досліджені та
проаналізовані судом першої інстанції. У зв'язку з тим, що вказані свідки не були безпо'середніми
очевидцями вчинених щодо потерпілого ОСОБА_4

злочинів, оскільки
знаходилися на певній відстані
від місця події,
суд обгрунтовано не взяв їх показання до уваги.

З
урахуванням вище викладеного, беручи до
уваги, що потерпілий ОСОБА_4 є
неповнолітньою особою, шкода йому
відшкодована, претензій майнового та
немайнового характеру він до засуджених не має,
змінені ним показання про непричетність ОСОБА_2 до вчинення хуліганських
дій слід оцінювати критично, як намір
вплинути на пом'якшення засудженому покарання.

Вирішуючи
питання про призначення засудженим покарання,
суд виходив з вимог ст. 65 КК
України, ступеню тяжкості вчинених
злочинів, даних про осіб засуджених та з
урахуванням всіх обставин справи.

ОСОБА_1
визнано винним та засуджено за вчинення тяжкого злочину, ОСОБА_2 за вчинення злочину невеликої
тяжкості.

Суд у
вироку в повній мірі урахував обставини вчинення злочинів, осіб засуджених. Так, ОСОБА_1 по місцю проживання характеризується
посередньо, не працює, шкоду спричинену потерпілому
відшкодував, в порядку ст. 89 КК України вважається не судимим. Обставиною,
що пом'якшує покарання ОСОБА_1 є його щире каяття. Засуджений ОСОБА_2
працює, позитивно характеризується, є раніше судимим, вчинив новий умисний злочин під час
іспитового строку. Обставини, які б
пом'якшували покарання ОСОБА_2 відсутні. Обставиною, що обтяжує покарання засуджених є вчинення
ними злочину в стані алкогольного сп'яніння.

З
урахуванням вище викладеного, наявність
у засудженого ОСОБА_1 на утриманні неповнолітньої дитини, хворобливий стан засудженого ОСОБА_2
(наслідки перенесеної в 2005 році черепно-мозкової травми) та наявність у нього
на утриманні хворих діда і баби, не
можуть бути визнані підставами для пом'якшення їм покарання.

Крім
того, як убачається з вироку, за вчинені злочини суд обрав засудженим
мінімальні міри покарання, передбачені
санкціями ч.2 ст. 186, ч.1
ст. 296 КК України.

За
наведених обставин, апеляційний суд не
вбачає підстав для застосування статей 69 та 75 КК України та пом'якшення
покарання засудженим, вид і міра яких є
необхідними й достатніми для їх виправлення та попередження вчинення нових
злочинів.

Керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України апеляційний
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляції засудженого ОСОБА_1,
засудженого ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 та його законного
представника ОСОБА_5 залишити без задоволення,
а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 04.06.2007 року - без
зміни.