Справа №480/2148/14-к 09.04.2015 09.04.2015 10.04.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000164 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм ПП «Севако-Транс», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним:

· за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено обов`язок не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчої інспекції за межі України та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи і проживання.

Ухвалено стягнути на користь держави судові витрати в розмірі 7 686грн. 25 коп. в рахунок відшкодування витрат на провадження судових експертиз.

Судом вирішено питання щодо речових доказів.

Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6
прокурор ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, вважає зазначений вирок суду таким, що не відповідає нормам закону, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить скасувати вирок Миколаївського районного суду від 29.01.2015, в частині безпідставного звільнення від відбуття покарання з випробуванням. Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язок не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчої інспекції за межі України та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи і проживання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 7 686грн. 25 коп. в рахунок відшкодування витрат на провадження судових експертиз.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вважає, що вирок не відповідає нормам закону, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують покарання, та те, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Вважає, що з огляду на категорію злочину суд не надав оцінки та не врахував при призначенні покарання наслідки, що настали від дій обвинуваченого. Вважає, що судом не взято до уваги характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Звертає увагу на те, що судом не враховано, що ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, перевищуючи допустиму швидкість руху, в порушення зазначених вище Правил дорожнього руху України.

Вважає, що суд не вмотивував свого рішення, про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
19.06.2014, близько 20 годин 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки „MAN TGA03, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом „ПР Bartoletti R111GP, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у світлий час доби, при нормальній видимості, рухався у крайній правій смузі сухої асфальтобетонної проїжджої частини автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», яка має три смуги руху (одна у напрямку м. Одеса, дві у напрямку м. Миколаєва), зі сторони м. Миколаєва у напрямку м. Одеси, зі швидкістю приблизно 78 км/год, проїжджаючи по території с. Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області.

У цей же час, попереду нього, в районі 98км+900м вказаної автодороги, у заїзному кармані назустріч руху автомобіля „MAN TGA03, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом „ПР Bartoletti R111GP, реєстраційний номер НОМЕР_2 , паралельно проїзній частині, рухався технічно несправний, але працездатний автомобіль „ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , який в порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, перебував у стані алкогольного сп`яніння. Технічна несправність автомобілю ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_3 , полягала у розгерметизації амортизатора підвіски заднього лівого колеса.

При наближенні автомобілю „MAN TGA03, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом „ПР Bartoletti R111GP, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_8 грубо порушив технічні вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки, не стежив за її змінами, рухаючись уздовж проїжджої частини по прилеглій території, раптово змінив напрямок руху свого транспортного засобу, повернувши вправо та почавши пересікати проїжджу частину автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ». При цьому ОСОБА_8 не переконався, що його маневр буде безпечним, не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не дав дорогу автомобілю „MAN TGA03, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом „ПР Bartoletti R111GP, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , хоча повинен був це зробити та мав таку технічну можливість.

Водій автомобілю „MAN TGA03 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом „ПР Bartoletti R111GP реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , в свою чергу, грубо порушив вимоги п.2.3 «б», 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухався зі швидкістю приблизно 78 км/год, при максимально дозволеної швидкості у населених пунктах 60 км/год, при виявленні небезпеки у вигляді автомобілю „ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався у напрямку його смуги руху, не вжив заходів для зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки, хоча мав таку технічну можливість, виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення передньою частиною автомобіля „MAN TGA03, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою передньою частиною автомобіля

„ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобілю „ЗАЗ 1102 ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку доводів своєї апеляційної скарги, пояснення самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає її необґрунтованою.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого настала смерть потерпілого ОСОБА_8 визнав повністю.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому інші обставини, які не були зазначені апелянтом в апеляційній скарзі, судом не перевірялися.
Як свідчать ст.ст. 65-67, 75 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка вчинила злочин і покарання має бути призначено таке, яке необхідне і достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, то може прийняти рішення про його звільнення від відбування призначеного покарання, застосувавши норми ст. 75 КК України з випробуванням та іспитовим строком з застосуванням вимог ст. 76 КК України.
Враховуючи в сукупності наведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного судом основного покарання з випробовуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України з накладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 76 КК України,

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ОСОБА_6 , посилаючись на вищевказаний закон, суд вважає безпідставними, оскільки вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, може бути скасовано внаслідок призначеного такого покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через його м`якість або через суворість.

В даному випадку цього не можна сказати, так як суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому у межах визначених кримінальним законом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, офіційно працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується в цілому задовільно. Колегія суддів погоджується також з такими висновками суду першої інстанції щодо не позбавлення обвинуваченого права управління транспортними засобами, зазначивши, що останній працює водієм ПП «Севако-Транс» по перевезенню вантажів. Така робота є основним джерелом доходу його сім`ї в тому разі і малолітніх дітей. Інших доходів заробітку обвинувачений не має.

Крім того суд вірно взяв до уваги ті обставини, що потерпілий ОСОБА_8 , на період скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував у тяжкому ступені алкогольного сп`яніння, та саме його недбалі дії створили умови для виникнення такої події. Обставин, що пом`якшують покарання, судом першої інстанції визначені такі, як щире каяття, відшкодування спричиненої шкоди на стадії розслідування, а також те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, думку потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні та позбавлені права управління транспортними засобами. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи в сукупності наведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного судом основного покарання з випробовуванням та іспитовим строком, а тому не вбачає підстав для скасування вироку суду з ухваленням нового вироку в частині призначеного покарання ОСОБА_6 , так як воно є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2015 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді