Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Зубара В.В.,

суддів Широян Т.А., Романець Л.А.

за участю:

прокурора Матюшевої О.В.,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 9 грудня 2014 року кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінальної справи судом першої інстанції, представника потерпілого ОСОБА_1- ОСОБА_2 та самого потерпілого на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2014 року.

Вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2013 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого: Івано-Франківським судом обласним судом від 10 грудня 1991 року за ст. 93 п. а, ч. 3 ст. 142 КК України із застосуванням ст. 42 КК України в ред. 1960 року до 13 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна, засуджено

за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_1 4000 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_3 залишено без зміни.

Як визнав суд, ОСОБА_3 в період часу з квітня по серпень 2009 року відповідно до боргових розписок неодноразово позичав у потерпілого ОСОБА_1 грошові кошти. Оскільки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникло непорозуміння з приводу остаточної суми заборгованості та нарахованих відсотків за користування запозиченими грошима і задля врегулювання даного питання, ОСОБА_3 01 листопада 2010 року біля 09 години приїхав до потерпілого ОСОБА_1 додому. Під час з'ясування стосунків ОСОБА_3, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, вихопив гладкоствольний пістолет ударно-травматичної дії та здійснив прицільні постріли в область голови та попереку потерпілого ОСОБА_1, завдавши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційних скаргах:

· прокурор посилається на неправильне застосування судом кримінального закону, що призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України. Зазначає, що органами досудового слідства було доведено винуватість ОСОБА_3у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15, п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у замаху на вбивство з корисливих мотивів, особою, яка раніше була засуджена за вбивство. Крім того вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. Просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_3 судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

· представник потерпілого ОСОБА_2 та сам потерпілий, скарги яких є однаковими за змістом та вимогами, просять вирок та ухвалу щодо ОСОБА_3 змінити та перекваліфікувати його дії на ст. 15, п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки розглядаючи дану кримінальну справу суд допустив неправильне застосування кримінального закону, а також істотне порушення кримінально-процесуального закону під час досудового та судового слідства. Крім того зауважують, що цивільний позов має бути задоволений повністю.

На касаційні скарги прокурора, представника потерпілого та самого потерпілого захисник засудженого ОСОБА_3 подав заперечення, в якому вказує, що доводи касаційних скарг є необґрунтованими та просить залишити постановлені щодо ОСОБА_3 судові рішення без зміни.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційної скарги прокурора, потерпілого та його представника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги прокурора, потерпілого та його представника підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 377 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляції та докладні мотиви прийнятого рішення, а в разі залишення апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Втім, апеляційний суд, перевіряючи дану кримінальну справу за апеляціями прокурора, засудженого та його захисника, постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачувався у тому, що він, брав у борг грошові кошти в період часу з квітня по серпень 2009 року у потерпілого ОСОБА_1, після чого між ним та потерпілим виникло непорозуміння з приводу остаточної суми боргу, яка складала 658 462 грн. та процентів за використання грошових коштів. У зв'язку із фінансовими труднощами та нездатністю віддати запозичені кошти ОСОБА_1, у ОСОБА_3, який був раніше судимий за п. «а» ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України в редакції 1960 року, виник умисел на позбавлення життя останнього. Для реалізації даного злочину ОСОБА_3 у невстановленої слідством особи придбав гладкоствольний пістолет ударно-травматичної дії та патрони до нього та 1 листопада 2010 року приїхав додому до потерпілого ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1. Дочекавшись коли дружина потерпілого залишить будинок, він дістав пістолет та з метою вбивства останнього здійснив п'ять прицільних пострілів в область попереку та голови потерпілого, проте довести свій умисел до кінця не зміг через незалежні від нього обставини.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що органами досудового слідства не доведено вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, визнавши, що ОСОБА_3 заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Не погоджуючись із вироком суду прокурор, потерпілий та його представник подали апеляції, у яких навели відповідні доводи щодо неправильного встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчиненого ОСОБА_3, у тому числі й через помилкову оцінку ряду досліджених цим судом доказів, що, на їхню думку, потягло неправильну кваліфікацію дій засудженого за ч. 1 ст. 121 КК України.

Апеляційний суд перевірив зібрані по даній справі докази, виклав їх зміст в ухвалі, але всупереч вимогам п. 8 ч. 1 ст. 377 КПК України не дав їм належного аналізу в сукупності та взаємозв'язку, а наведені в апеляціях доводи не спростував і докладних мотивів прийнятого рішення про залишення апеляцій щодо неправильної кваліфікації дій засудженого ОСОБА_3 за ч. 1 ст.121 КК України, не навів.

Зокрема, погодившись із рішенням суду щодо неможливості нанести смертельні поранення із травматичного пістолету, апеляційний суд не спростував доводи прокурора, потерпілого та його представника про можливість настання таких наслідків через умисне порушення правил застосування такої зброї.

За таких обставин ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_3 в порядку ст. 398 КПК України підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого апеляційному суду необхідно з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону перевірити всі доводи апеляцій, навести в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення щодо цих доводів та постановити законне та обґрунтоване рішення.

У разі, якщо за наслідками апеляційного розгляду об'єм обвинувачення ОСОБА_3 не зміниться, призначене йому за цим законом покарання у мінімальному розмірі слід вважати м'яким.

Керуючись статями 394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги прокурора, представника потерпілого та самого потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2014 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

_____________ ____________ ______________

Т.А. Широян В.В. Зубар Л.А. Романець