Апеляційний суд Рівненської області
__________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ та справ
про адміністративні правопорушення у
складі:

Гладкого С.В.,
Маринича В.К., Шпинти М.Д.

з участю прокурора
Клімашевич Н.О.

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

секретаря судового
засідання Зінькової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі апеляційного суду
кримінальне провадження за № 0002886
стосовно ОСОБА_4,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року
в м. Рівне, де проживає АДРЕСА_1,
громадянина України, не одруженого, не
працюючого, не має судимості в силу ст.89
КК України,

обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.
185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського міського суду від
25 жовтня 2013 року ОСОБА_4 визнаний винним
і засуджений: за ч.2 ст. 185 КК України на
два роки позбавлення волі; за ч.3 ст. 185
КК України на три роки позбавлення
волі. На підставі ст. 70 КК України
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим, визначено
остаточне покарання у виді трьох років
позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 в
дохід держави 782 грн. 40 коп.
процесуальних витрат.

ОСОБА_4 засуджений за те, що 3 травня
2013 року о 01 год., перебуваючи на АДРЕСА_2
та маючи умисел на заволодіння чужим
майном, з корисливих мотивів, шляхом
розбиття вікна та пошкодження гратів,
проник у приміщення магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_3", звідки таємно викрав 20
пляшок горілки "Медофф класик",
вартістю 20 грн. 88 коп. кожна, 10
батончиків "Снікерс", вагою 50 г,
вартістю 3 грн. 75 коп. кожен, 12
батончиків "Снікерс", вагою 80 г,
вартістю 6 грн. 20 коп. кожен, що належать
ОСОБА_6, спричинивши при цьому їй
матеріальні збитки на загальну суму 879
грн. 50 коп.

14 червня 2013 року о 01 год. ОСОБА_4,
перебуваючи поблизу будинку № 14 по
вул.Кн.Острозького в м. Рівне повторно,
маючи умисел на заволодіння чужим
майном, з корисливих мотивів, шляхом
вільного доступу таємно викрав з
автомобіля марки "Мазда 323", номерний
знак НОМЕР_1 належну ОСОБА_7,
акумуляторну батарею марки "Varta",
вартістю 450 грн.

В апеляційній скарзі
обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи
кваліфікації своїх дій, просить вирок
змінити і пом?якшити призначене
покарання, застосувавши ст.69 КК
України, та призначити більш м'який вид
покарання, не пов'язаний з позбавленням
волі. На обґрунтування цього
покликався, що судом не враховано ряду
обставин, які пом?якшують покарання
(щире каяття і активне сприяння
розкриттю злочину, відшкодування
завданих збитків та тяжкий стан
здоров'я його матері).

Заслухавши суддю-доповідача,
обвинуваченого ОСОБА_4 та його
захисника-адвоката ОСОБА_5, які
підтримали апеляційну скаргу частково
і просили змінити вирок та звільнити
ОСОБА_4 від відбування покарання на
підставі ст.75 КК України, думку
прокурора Клімашевич Н.О. про залишення
вироку без міни, а апеляційної скарги
без задоволення, дослідивши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що ця скарга не
підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_4
у вчиненні кримінальних правопорушень
- злочинів, передбачених ч.3 та ч.2 ст.185
КК України, за вказаних у вироку
обставин є правильним і в апеляційній
скарзі не оспорюється.

Згідно ст.65 КК України суд
призначає покарання у межах санкції
частини статті Особливої частини цього
Кодексу за вчинений злочин та у
відповідності до положень Загальної
частини Кодексу, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом?якшують та
обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження, зазначених
вимог закону суд дотримався в повній
мірі. Покарання призначене у
відповідності до вимог ст.65 КК України
із урахуванням тяжкості і кількості
вчинених злочинів та особи винного, а
також обставин, що пом'якшують
покарання. При цьому враховано такі
пом?якшуючі покарання обставини як
щире каяття і активне сприяння
розкриттю злочину.

Наявність в обвинуваченого матері -
ОСОБА_8, яка має характерні для людей
похилого віку захворювання, не дає
підстав для визнання її обставиною, що
пом'якшує покарання, оскільки даних
щодо необхідності догляду та утримання
матері саме ОСОБА_4 апеляційному суду
не надано.

Суд призначив ОСОБА_4 мінімальне
покарання за сукупністю злочинів, з
яких злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК
України, є тяжким.

За наведених обставин колегія суддів
не вбачає підстав для звільнення
ОСОБА_4. від відбування покарання на
підставі ст. 75 КК України.

Поряд з цим колегія враховує, що ч.2
ст. 404 КК України передбачено, що суд
апеляційної інстанції вправі вийти за
межі апеляційних вимог, якщо цим не
погіршується становище
обвинуваченого.

Згідно п.6 ст.89 КК України особи,
засуджені до обмеження волі,
визнаються такими, що не мають
судимості, якщо вони протягом двох
років з дня відбування покарання
(основного та додаткового) не вчинять
нових злочинів.

З матеріалів даного провадження
вбачається, що після відбування
покарання за

вироком Корецького районного суду
Рівненської області від 04 березня 2008
року обвинувачений ОСОБА_4 протягом
двох років з дня відбування покарання
нових злочинів не вчиняв.

Зазначених обставин суд першої
інстанції не врахував, а відтак
безпідставно вказав у вступній частині
вироку те, що ОСОБА_4 раніше судимий
Корецьким районним судом Рівненської
області 04 березня 2008 року. За таких
обставин вступну частину вироку слід
змінити та виключити з неї посилання на
те, що ОСОБА_4 раніше судимий.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст.407, 418 КПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Рівненського міського суду від
25 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_4 змінити.

Виключити з вступної частин вироку
посилання на те, що ОСОБА_4 раніше
судимий Корецьким районним судом
Рівненської області 04 березня
2008 року, та вважати, що ОСОБА_4 не має
судимості в силу ст.89 КК України.

В решті вирок Рівненського міського
суду від 25 жовтня 2013 року стосовно
ОСОБА_4 залишити без зміни, а апеляційну
скаргу обвинуваченого - без
задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня
проголошення судового рішення судом
апеляційної інстанції, а засудженим - у
той самий строк, з дня вручення йому
копії судового рішення.

С у д д і

С.В.Гладкий В.К.Маринич
М.Д.Шпинта