Справа № 203/6229/12
Провадження №11/772/26/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 рокум. Вінниця

Колегія судів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого : ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора: ОСОБА_5
захисників-адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
засуджених : ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула «05» лютого 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу за апеляцією державного обвинувача, апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_9 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від «07» жовтня 2014 року, яким
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с. Марксово Немирівського району,
Вінницької області, раніше не судимий
визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженець с. Березівка Балтського району
Одеської області,
в силу ст. 89 КК України раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних частках на користь ОСОБА_10 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в рівних частках, на користь держави 5 342 грн. 10 коп. судових витрат за проведення експертизи.
Вирішена доля речового доказу.
Згідно вироку суду, 28 вересня 2006 року біля 10 години 30 хвилин водій ОСОБА_9 , керуючи технічно-справним автомобілем "Ауді 80", д/н НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Вінниці по лівій смузі проїзної частини ділянки 384км. автодороги Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка, яка має по дві смуги для руху в одному напрямку, не вів транспортний засіб якнайближче до правого краю проїзної частини, наближаючись до нерегульованого перехрестя з автодорогою в напрямку м. Липовець, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, не врахувавши дорожньої обстановки, не переконавшись у безпеці зміни напрямку руху, відвернув кермо ліворуч, при цьому перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з технічно-справним вантажним автомобілем "31Л 130, д/н НОМЕР_2 , з напівпричепом "ОДА 3885, д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 , який, попередньо рухаючись в попутному напрямку, частково займаючи при цьому ліву та праву смугу руху, не переконавшись у безпечності виконання лівого розвороту, розпочав виконувати даний маневр.
Таким чином, водій ОСОБА_12 порушив вимоги п.п. 1.5, 11.2. 12.3, 10.1. 11.4 Правил дорожнього руху України та вимоги дорожньої горизонтальної розмітки 1.3 Додатку №2 ПДР України, де зазначено:
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 11.2 «Нерейкові транспортні засоби повинні рухатись якнайближче до правого краю проїзної частини»;
п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 11.4 «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги».
«Горизонтальна розмітка має таке значення: 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінії 1.1 та 1.3 перетинати забороняється…».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля Ауді 80, д/н НОМЕР_4 ;
ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми - рани голови, переломів кісток склепі основи черепа, забою головного мозку; закритої травми грудей - лівобічного пневмотораксу, переломів ребер зліва, крововиливів в місцях переломів ребер, забою серця, крововиливу в середостіння: травми живота - розриву селезінки; переломів правого плеча, правого стегна; синців, садни та поверхневих ран кінцівок. Сполучна травма тіла у ОСОБА_13 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю, яка настала від сполучної тіла, що ускладнилась травматичним шоком, відповідно до висновку су дово-медичної експертизи № 819 від 02.11.2006 року.
ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми: забито-рваних ран та садни на обличчі та голові перелому кісток основи черепа, субарахноїдального крововиливу над лівою гемісферою головного мозку з проривом в шлуночкові систему головного мозку, травматичного набряку головного мозку; закритої тупої травми грудей: переломів ребер з обох боків з пошкодженням плеври та міжреберних м`язів, забою розриву легень, двобічного гемотораксу (300 мл. зліва та 100мл. справа), розриву правого купола діафрагми; закритої тупої травми живота: крововиливів в зв`язковий апарат селезінки га печінки, розривів розміжчення печінки, гемопєритонеуму 400 мл.; закритої тупої травми органів заочеревиного простору; відриву правої нирки з геморагічним просяканням навколо ниркової клітковини справа; розриву хребтового стовбура на рівні між 12 грудним та 1 поперековими хребцями з повним переривом спинного мозку на цьому рівні; закритого перелому правого стегна; саден на кистях, синців на спині. Сполучна травма тіла у ОСОБА_10 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному зв`язку зі смертю, яка настала від сполучної травми тіла, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 817/1 від 10.11.2006 року.
В умовах даної пригоди водій автомобіля Ауді 80" ОСОБА_9 мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування і зупинки керованого ним транспортного засобу до смуги руху автомобіля «ЗІЛ 130». Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 знаходиться в причинному зв`язку з наслідками.
ОСОБА_8 28 вересня 2006 року біля 10 год. 30 хв., керуючи технічно - справним вантажним автомобілем «ЗІЛ 130», д/н НОМЕР_2 , з напівпричепом ОДА 3885, д/н НОМЕР_3 , рухаючись в напрямку м. Вінниці по ділянці 384 км. автодороги Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка, при цьому частково займаючи ліву та праву смугу руху автодороги, на нерегульованому перехресті з автодорогою в напрямку м. Липовець, не переконався у безпечності виконання лівого розвороту, розпочав виконувати даний маневр, чим створив небезпеку для руху водію ОСОБА_9 , який попередньо рухаючись в лівій смузі попутного напрямку, керував технічно-справним автомобілем «Ауді 80», д/н НОМЕР_4 , при цьому не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, не врахував дорожньої обстановки, відвернув кермо ліворуч, при цьому перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, та виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.
Таким чином, водій ОСОБА_8 порушив вимоги п.п. 1.5. 10.1, 10.4. 10.6 Правил дорожнього руху України, де зазначено:
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 10.4 «Перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом водій має завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі виїзду на перехрес тя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий в одному напрямку, встановленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам»;
п. 10.6 «Якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Ауді 80» д/з НОМЕР_4 : ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми - рани голови, переломів кісток склепіння і основи черепа, забою головного мозку; закритої травми грудей - лівобічного пневмотораксу, переломів ребер зліва, крововиливів в місцях переломів ребер, забою серця, крововиливу в середостіння; закритої травми живота - розриву селезінки; переломів правого плеча, правого стегна; синців, садни та поверхневих ран кінцівок. Сполучна травма тіла у ОСОБА_13 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю, яка настала від сполученої травми тіла, що ускладнилась травматичним шоком, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 819 від 02.11.2006 року.
ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми: забито-рваних ран та саден на обличчі та голові, перелому кісток основи черепа, субарахноїдального крововиливу над лівою гемісферою головного мозку з проривом в шлуночкові системи головного мозку, травматичного набряку головного мозку; закритої тупої травми грудей; переломів ребер з обох боків з пошкодженням плеври та міжреберних м`язів, забою та розриву легень, двобічного гемотораксу (300 мл. зліва та 100 мл. справа), розриву правого купола діафрагми; закритої тупої травми живота; крововиливів в зв`язковий апарат селезінки та печінки, розривів та розміжчення печінки, гемоперитонеуму 400 мл.; закритої тупої травми органів заочеревинного простору; відриву правої нирки з геморагічним просяканням навколо ниркової клітковини справа; розриву хребтового стовбура на рівні між 12 грудним та 1 поперековими хребцями з повним переривом спинного мозку на цьому рівні; закритого перелому правого стегна; саден на кистях, синців на спині. Сполучна травма тіла у ОСОБА_10 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному зв`язку зі смертю, яка настала від сполучної травми тіла, відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 817/1 від 10.11.2006 року.
В умовах даної пригоди водій автомобіля «Ауді» - ОСОБА_12 мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування і зупинки керованого ним транспортного засобу до смуги руху автомобіля «ЗІЛ 130».
Технічна можливість попередити зіткнення автомобіля Ауді-80 та ЗІЛ-1 ЗО з напівпричепом зі сторони водія ОСОБА_8 визначалась виконанням вимог п.п. 10.1, 10.4. 10.6 Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля ЗІЛ-130 з напівпричепом НОМЕР_5 ОСОБА_8 не відповідали вимог ам п.п. 10.1. 10.4. 10.6 Правил дорожнього руху України, та знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Тому порушення вимог п. 10.1. 10.4. 10.6 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.
В своїй апеляції державний обвинувач ставить питання про скасування вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2014 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким призначити остаточне покарання ОСОБА_9 у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, ОСОБА_8 у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
В своїй апеляції засуджений ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку Вінницького районного суд Вінницької області від 07.10.2014 року щодо нього, а кримінальну справу спрямувати на новий судовий розгляд.
Засуджений ОСОБА_9 вважає, що вирок щодо нього є незаконним та необґрунтованим, постановленим з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, який ґрунтується на припущеннях та недопустимих доказах, також з порушенням права на захист.
Вказує на те, що попереднє і судове слідство у справі проведено неповно і однобічно, з обвинувальним ухилом, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на припущеннях і суперечливих доказах, твердить також, що суд не дав належної оцінки його показанням, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не дослідив обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, проявив упередженість при оцінці доказів.
З урахуванням таких приведених доводів просить суд апеляційної інстанції прийняти відповідне рішення.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 ставить питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2014 року, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд.
Свої вимоги захисник-адвокат ОСОБА_7 , в інтересах засудженого мотивує тим, що суд першої інстанції при винесенні вироку, допустив неповноту судового розгляду, істотно порушив вимоги кримінально процесуального закону, а тому вважає вирок незаконним та необґрунтованим.
На його думку, неповнота виражається в тому, що всі проведені експертизи, під час досудового слідства, проведені із грубим порушення вимог закону, та під час судового слідства було заявлено вісім клопотань про проведення додаткової комплексної судово авто технічної транспортно трасологічної експертизи, про призначення комплексної судової авто технічної та транспортно трасологічної і судово медичної експертиз та інших, але клопотання не були задоволені, що сприяло неправильному встановленню механізму ДТП, досудовим та судовим слідством.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти апеляції прокурора; засудженого ОСОБА_9 , та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_6 , які також підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти апеляції прокурора, думку прокурора про незаконність вироку та призначення засудженим занадто м`якого покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляція державного обвинувача та апеляції захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_9 підлягають до часткового задоволення.

Кримінальна справа повертається для проведення додаткового розслідування в разі коли допущена неповнота, яка не може бути усунута в ході судового слідства.
Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи ( не були допитані певні особи; не витребувані й не дослідженні документи, речові докази та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин) ( п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року).
Суд першої інстанції обґрунтовуючи висновок про винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України послався на висновок судової експертизи № 12412 віл 03.04.2012 року, оскільки вона дає чіткі та категоричні відповіді на які поставлені питання, які підлягають з`ясуванню, та усуває розумні сумніви в кваліфікації дій засуджених по справі.
Разом з тим суд зазначає, що кожний із висновків судових експертиз № 414/464а від 03.01.2007 року, № 197-а від 18.07.2007 року, № 1652/1653 від 30.10.2007 року, № 1827/1828 від 05.02.2009 року доповнює попередні висновки, враховуючи здобуті протягом досудового слідства дані, необхідні для повного з`ясування обставин справи.
Вихідними даними для проведення всіх експертиз слугували суперечливі відомості викладені в протоколі огляду місця події від 28 вересня 2006 року ( а.а.с 5-15, т.1); протоколі відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_8 від 16.11.2006 року ( а.а.с 126-128, т.1); протоколі відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_9 від 26.01.2008 року ( а.с. 258-262, т.1).

Слід зазначити, що висновок експертизи № 414/464а від 03.01.2007 року ( а.с. 175-188, т.1) ґрунтувався на поясненнях засудженого ОСОБА_8 та використовувався автомобіль ЗІЛ з іншими параметрами та іншою завантаженістю, що підтвердив в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 .
Додатковий висновок № 197а від 18.07.2007 року проводився без здійснення розрахунків на швидкість руху автомобіля ЗІЛ та відстань виникнення небезпеки, оскільки експерт ОСОБА_14 , допитаний в судовому засіданні зазначив, що ці параметри є суб`єктивними і що під час виконання маневру, швидкість руху може змінюватись.
Висновок експертизи №1652/1653 від 30.10.2007 року базувався на довідковій літературі, разом з тим, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 , пояснив, що при винесені експертизи використовувалось вихідні дані при відтворенні обстановки та обставин події відбувалися з автомобілем ЗІЛ з іншим причепом, тобто була різниця між технічними параметрами автомобіля ЗІЛ та причепом.
Експертний висновок № 12412 від 03.04.2012 року ґрунтувався на відтворенні обстановки та обставин події з участю засудженого ОСОБА_9 , і як зазначає експерт радіус розвороту автомобіля ЗІЛ розраховувався ним по зовнішній передній габаритній точці автомобіля із накладенням його на схему № 2, і прийшов до висновку, що виконати маневр розвороту наліво можливий тільки з правої смуги проїзної частини.
Суд першої інстанції не зважаючи на протиріччя в експертизах не дав їм належної оцінки, а лише переписав обвинувачення яке було пред`явлено ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в ході досудового слідства ( а.с. 498-501, т.1).
Крім того, суд першої інстанції, при оцінці доказів не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_16 ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , хоча неодноразово заявлялись клопотання зі сторони захисту про виклик їх в судове засідання, але судом безпідставно було в цьому відмовлено.
Неповнота досудового та судового слідства не може бути усунута при новому розгляді справи по суті в суді, тому кримінальна справа щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України підлягає поверненню прокурору для проведення додаткового розслідування.
В ході додаткового досудового розслідування необхідно провести відтворення обстановки та обставин події з участю транспортних засобів та учасників дорожньо транспортної пригоди та встановити точні розміри дорожнього покриття на момент ДТП, необхідно провести комплексну судово авто технічну та транспортно трасологічну експертизи.
Так як при винесені вироку, суд першої інстанції посилався на покази засудженого ОСОБА_9 та протокол відтворення обстановки та обставин події з участю останнього, то захисником-адвокатом ОСОБА_19 неодноразово заявлялось клопотання про призначення по справі судово-психіатричної експертизи щодо його підзахисного, так як останній внаслідок фізичного та психічного стану в зв`язку із даною ДТП не міг пам`ятати всі обставини ДТП та давати точні відомості. Тому в ході досудового слідства також необхідно вирішити дане питання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу державного обвинувача, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , - скасувати.
Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України повернути прокурору Вінницького району Вінницької області для проведення додаткового розслідування.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: