УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня
2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду м. Києва в складі:

Головуючого
судді - Белан Н.О.

Суддів -
Ходас В.І., Єфімової О Л
З участю прокурора - Козій В.В.

Засудженого
- ОСОБА_1 Захисника - ОСОБА_2

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_1 та його захисників ОСОБА_6. і ОСОБА_2 на
вирок Деснянського районного суду м. Києва від 1 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, маючого на утриманні
неповнолітню дитину, на момент затримання непрацюючого, мешкаю чого вАДРЕСА_1,
не судимого,

Засуджено
за cm. 94 КК
України (в редакції 1960 р.) на строк 7 років позбавлення волі;

ОСОБА_1 вироком суду визнано винним у вчиненні умисного вбивства за таких
обставин.

25.02.1999 року біля 1.00. год. у барі «Альтер-Его», що по бульвару Перова, 26 в м. Києві,
між ним та ОСОБА_3, який знаходився в стані алкогольного сп'яніння, виник
конфлікт, під час якого останній наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_1., на що той
відповів таким же ударом . Після чого, супроводжуючи свої дії брутальною
лайкою, ОСОБА_3 став витягувати з кишені куртки револьвер системи Наган,
придатний для здійснення пострілів, проте охоронник бару та бармен відібрали у
нього револьвер.

ОСОБА_1. разом з ОСОБА_4
та ОСОБА_5 вийшли на вулицю, де у дворі будинку №26 по б-ру. Перова у м.
Києві, .між ОСОБА_1. та ОСОБА_3 знову виникла сварка, що переросла в 15- секундну
бійку, під час якої вони нанесли один одному по одному удару в обличчя, після
чого всі вчотирьох направилися в бік Лісового масиву на території Деснянського
району м. Києва.

На стадіоні по вулиці Стальського в м. Києві між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 знову
виникла сварка, під час якої вони нанесли один одному по удару в обличчя, а
потім ОСОБА_1. збив ОСОБА_3 з ніг та наніс йому три удари ногами та один удар
рукою в ділянку тулубу.

Коли з вікна розташованого поблизу будинку крикнула жінка, що викличе
міліцію, вони, для подальшого вирішення спору, вирішили піти до одного зі своїх
знайомих.

Біля будинку №4, приблизно о 4 годині ранку між ОСОБА_1. та ОСОБА_3 знову
виникла сварка в ході якої ОСОБА_1., на грунті особистих неприязних відносин з
ОСОБА_3, усвідомлюючи свої дії, передбачаючи настання смерті останнього і
бажаючи цього, умисно наніс ОСОБА_3численні удари руками і ногами в область
тулубу, в тому числі в життєво важливі органи - голову та живіт.

Крім того, знайшовши неподалік дерев'яну палицю, наніс нею численні удари
ОСОБА_3по тулубу, по верхніх та нижніх кінцівках, заподіявши множинні розриви
тканини печінки в ділянці серповидної зв'язки, по нижній поверхні правого краю
правої долі печінки, крововиливу під оболонки лівої півкулі головного мозку,
які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент
заподіяння, від яких настала смерть ОСОБА_3. Після заподіяння зазначених
тілесних ушкоджень ОСОБА_1. з місця події зник.

На вирок суду подано апеляційні скарги.

Засуджений ОСОБА_1., як видно із змісту його апеляційної скарги та
доповнень до неї, просить вирок суду змінити і перекваліфікувати його дії, бо
стверджує, що перебував у стані необхідної оборони, викликаної суспільно
небезпечними діями потерпілого.

Захисник ОСОБА_6 просить
вирок суду щодо ОСОБА_1 у частині призначення йому покарання за ст. 94 ЮС
України змінити і призначити ОСОБА_1. покарання із застосуванням ст.69 КК
України та ст.75 КК України.

Апеляційна скарга та доповнення до неї захисника ОСОБА_2 аналогічного
змісту.

Доводи, скарги та доповнення до неї обґрунтовуються тим,
що суд першої інстанції дав невірну оцінку наявним у справі доказам і без
достатніх

підстав дійшов
висновку про винність
ОСОБА_1. в умисному вбивстві ОСОБА_3

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1. винним себе у вчиненні
умисного вбивства не визнав і показав, що жодного разу він перший потерпілого
не вдарив, тільки захищався, а останній постійно погрожував вбити його та
ч.1енів його сім'ї , принижував його гідність. Він боявся ОСОБА_3, оскільки був
впевнений, що у того є пістолет.

В запереченнях на апеляційні скарги засудженого та адвоката, прокурор
просить залишити їх без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м.
Києва від 1 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 -без зміни.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь судді, прокурора, про законність
та обґрунтованість вироку, пояснення захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1,
які підтримали свої апеляційні скарги, провівши судові дебати, заслухавши
останнє слово засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають
фактичним обставинам і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та
викладеними у вироку доказами.

Доводи апеляційних скарг захисників про недоведеність вини ОСОБА_1 в
умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_3 під час бійки є безпідставними.

Суд ретельно перевіряв ці доводи, оскільки таку ж позицію підсудний
ОСОБА_1. та його захист займали в судовому засіданні. Мотиви, які наведені у
вироку, про визнання таких доводів необгрунтованими, належно аргументовані та
відповідають матеріалам справи.

Суд, обґрунтовано, мотивуючи висновки про винуватість
ОСОБА_1 в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_3, послався на покази свідків ОСОБА_5. та ОСОБА_6., які вони давали
під час досудового слідства з приводу участі ОСОБА_1 в умисному вбивстві
ОСОБА_3 і були стабільними, крім того показання свідків узгоджуються між собою
та об'єктивно підтверджуються іншими доказами.

При цьому встановлено, що вони весь час перебували поруч,
в 5 метрах від них, коли засуджений наносив удари ОСОБА_4 Суд врахував при
цьому, що ОСОБА_5 дав
показання з моменту його затримання, протягом доби після вбивства потерпілого,
вказавши на такі деталі, які могли бути відомі лише особі, яка була свідком
злочину. Так, ОСОБА_4 детально

пояснював,
як виник конфлікт з потерпілим, які дії вчинили його учасники -ОСОБА_4 та ОСОБА_1.,
коли і яким предметом ОСОБА_1. наносив удари потерпілому.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він наносив удари ОСОБА_3лише захищаючись від
ударів потерпілого, суд обгрунтовано залишив поза увагою. Оскільки вони
спростовуються показами свідків ОСОБА_5.,
ОСОБА_4. та ОСОБА_6

Свідки ОСОБА_4,
ОСОБА_5, вказали на обставини виникнення конфлікту між
засудженим та потерпілим, його розвиток, та те що під час побиття потерпілого в
лісі, ОСОБА_1. наносив удари палкою по тулубу та кінцівкам потерпілого, в той
час коли вже останній не чинив йому ніякого опору.

Такі показання ОСОБА_4
неодноразово давав під час досудового слідства при проведенні ставок
віч-на-віч зі свідком ОСОБА_5, а також при допитах його з участю захисника,
тобто в умовах, що виключали незаконний вплив на ОСОБА_5. з метою примусити його дати неправдиві показання та
оговорити себе і ОСОБА_1

Показання в судовому засіданні ОСОБА_5. та ОСОБА_4. узгоджуються з
іншими доказами по справі, зокрема показаннями свідка ОСОБА_7. - який
підтверджував показання ОСОБА_5.
та ОСОБА_5. про обставини
конфлікту в барі та про бійку між ОСОБА_1. та ОСОБА_3

Отже, твердження в апеляціях про застосування до свідків незаконних методів
слідства є безпідставними.

Ретельно судом було досліджено докази по справі, що
свідчать про те, що ОСОБА_1. мав можливість уникнути конфлікту з ОСОБА_3, піти
з бару або поїхати разом із ОСОБА_4,
який знаходився біля бару зі своїм автомобілем. Засуджений мав можливість в
подальшому втекти від ОСОБА_3, який зі його слів перебував у стані сильного
алкогольного сп'яніння .Непереконливими є твердження ОСОБА_1 про те, що він не
був обізнаний у відсутності пістолету у ОСОБА_3

Наявні у справі докази були належно досліджені та оцінені
судом і, як такі що не викликають сумнівів в їх достовірності, обґрунтовано
покладені в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_1

Дії засудженого ОСОБА_1 за ст. 94 КК України ( в редакції 1960 року )
кваліфіковано вірно, оскільки умисно позбавив життя.

Покарання засудженому ОСОБА_1. обрано у відповідності до
вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину,
даних про особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується, на
утриманні має неповнолітню дитину. Також враховано

той факт, що ОСОБА_1.
тривалий час перебував у розшуку, переховувався від слідства та суду, і обрано
йому покарання у вигляді позбавлення стан здоров'я засудженого і стан здоров'я
його батьків, крім того, враховано волі. В якості обставини, що пом'якшує
покарання ОСОБА_1, судом визнано вчинення злочину внаслідок неправомірної
поведінки потерпілого. Обтяжуючих покарання ОСОБА_1 обставин судом не
встановлено, як і підстав для застосування до ОСОБА_1 ст. 69 КК України. Суд
обґрунтовано дійшов висновку про необхідність обрання покарання засудженому у
виді позбавлення волі в межах санкції ст. 94 КК України, але визначивши з
урахуванням вказаних обставин мінімальний його розмір.

Керуючись ст.
ст. 365,366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_6. та захисника
ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 1 грудня
2006 року щодо ОСОБА_1 засудженого за ст. 94 КК України - залишити без зміни.