Справа № 128/6179/14-к
ВИРОК
Іменем України
06 квітня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2
за участю: прокурора- ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, українця, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , з незакінченою вищою освітою, не працюючого, одруженого, неповнолітніх та малолітніх дітей не має, інвалідності не має, раніше судимого:
1) 24.04.2000 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 140; ч.1 ст. 145, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 2-х років позбавлення волі із відстроченням виконання вироку на два роки та із застосуванням ст. 46-1 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 680 гривень ;
2) 21.11.2001 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 229-1, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно- достроково на підставі постанови Песчанського районного суду Вінницької області від 25.03.2003 р. на невідбутий строк 10 місяців 2 дні ;
3) 06.10.2004 року Літинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 21.06.2005 р. вирок змінений на 3 роки позбавлення волі;
4)12.04.2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 286 КК України до 3-х років обмеження волі з позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки, із покладенням на обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 03.05.2012 року звільнений від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку в два роки,
судимості не погашені,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
22 січня 2014 року, близько 22 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно , з корисливих мотивів , усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, проник через незачинену хвіртку на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , з якого таємно викрав майно, а саме : чотири металеві швелери, довжиною 2,5 м кожен та саморобний каток, виготовлений з газового балону загальною вагою 180 кг брухту чорного металу, вартістю 2 грн. за 1 кг, які належать потерпілій ОСОБА_5 .
Заволодівши викраденим майном і отримавши його в своє повне розпорядження, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 360 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину, у скоєнні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю. Суду показав, що 22.01.2014 року у вечорі він перебував у своєї матері в буд. АДРЕСА_3 . Так як у нього грошей не було, щоб купувати продукти харчування , то він вирішив скоїти крадіжку якихсь металевих предметів. У зв*язку з чим, він дійсно приблизно о 22.00 год., прийшов до будинку АДРЕСА_3 до раніше знайомої йому потерпілої ОСОБА_5 і скористувавшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, він таємно проник на територію вказаного будинку до підсобного приміщення, з якого вкрав чотири металеві швелери та саморобний каток, виготовлений з газового балону . В скоєному щиро розкаюється, просить суд не позбавляти його волі. Матеріальний збиток у розмірі 340 гривень, він добровільно відшкодував потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_5 суду подала письмову заяву, в якій просить розгляд даного кримінального провадження провести у її відсутність, зазначивши , що завдана їй шкода обвинуваченим відшкодована в повному обсязі, щодо виду та міри покарання покладається на розсуд суду.
Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом достовірно з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом встановлено , що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення та його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу винного, який має постійне місце мешкання, одружений, є батьком чотирьох дітей , хоча діти і повнолітні, але мешкають разом із батьками, тобто обвинувачений має міцний соціальний зв`язок, а також випробуває матеріальні труднощі, офіційно не працює, але зайнятий суспільно- корисною працею, за місцем проживання характеризується посередньо, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває. Також, суд враховує і міркування потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, а також вимоги ст.69-1 КК України.
В якості обставин, які пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття у скоєному злочині та добровільне відшкодування завданої шкоди; обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства і ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши положення ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. І саме таке покарання обвинуваченому, суд вважає, буде справедливим та достатнім і сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся. Питання про вирішення долі речових доказів перед судом не порушивалося.
Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції ; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: