№522/6508/15-к, 1-кп/522/595/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6.04.2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт, який надійшов із прокуратури Приморського району м. Одеси, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0005126 від 16.06.2014 року, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Песчана Петрівка Миколаївського району Одеської області, громадянки України, яка має середню освіту, офіційно не працюючої, розлученої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
- обвинуваченої за ч.2 ст.302 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої
адвоката - ОСОБА_5 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 , суд
ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2014 року у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_3 , в ході спілкування з ОСОБА_6 , з яким вона познайомилась влітку 2014 року, виник злочинний намір, спрямований на звідництво для розпусти, в посередництві, сприянні добровільним сексуальним стосункам незнайомим особам між собою, а саме в наданні послуг інтимного характеру із своєю подругою ОСОБА_7 громадянину ОСОБА_6 та його знайомим. ОСОБА_3 запропонувала ОСОБА_6 надавати послуги інтимного характеру за грошову винагороду особисто та разом зі своєю подругою ОСОБА_7 , при цьому отримані грошові кошти від клієнтів, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 мали намір ділити між собою порівну.
15.10.2014 року приблизно о 14 годині, ОСОБА_3 на мобільний номер НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив їй, що його товариш збирається в рейс, та вони бажають зустрітися. В ході бесіди по мобільному телефону ОСОБА_3 пояснила ОСОБА_6 , що інтимні послуги, які вона надає, коштують 500 гривень за одну годину, з одного клієнта, а також повідомила, що може взяти із собою свою подругу ОСОБА_7 , яка також надає послуги інтимного характеру за вказану грошову винагороду.
В той же день приблизно в 14 годин 30 хвилин ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив про те, що він замовив сауну на 15 годину 30 хвилин, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська кут Базарної. Після указаної розмови ОСОБА_3 , з метою звідництва для розпусти, зайшла за своєю подругою ОСОБА_7 , яка надає послуги інтимного характеру за грошову винагороду, та разом з нею на таксі направились на місце зустрічі.
15.10.2014 року в обумовлений час, приїхавши за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська кут Базарної, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зустрілись з ОСОБА_6 та його товаришем ОСОБА_8 , з якими разом прослідували до приміщення сауни. В приміщенні сауни ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_6 , що за надання послуг інтимного характеру нею та її подругою необхідно розрахуватися наперед. Після чого ОСОБА_6 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 900 гривень, які були 4 купюрами по 200 гривень, та 1 купюра 100 гривень, які ОСОБА_3 поділила одразу з ОСОБА_7 порівну. ОСОБА_7 за посередництвом ОСОБА_3 , яка сприяла добровільним сексуальним стосункам незнайомих осіб між собою, надала послуги інтимного характеру ОСОБА_6 , за вказану грошову винагороду, після чого ОСОБА_3 також надала послуги інтимного характеру ОСОБА_8 .
Після надання послуг інтимного характеру за грошову винагороду, зазначені особи разом вийшли з сауни, та були затримані співробітниками міліції.
Враховуючи вище указане, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України як звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи.
27 березня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Приморського району м. Одеси радником юстиції ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України. Сторони при укладені угоди узгодили покарання за ч. 2 ст. 302 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки та застосування до ОСОБА_3 ст.75 КК України і звільнення її від зазначеного покарання з випробувальним терміном на 1 рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п.2,3 ст.76 КК України.
Крім того, ОСОБА_3 згідно до умов даної угоди були роз`яснені наслідки укладення та невиконання затвердженої угоди, передбачені ст.ст.473,474,476 КПК України /2012 року/, а також обмеження права на оскарження вироку в апеляційному порядку, що передбачені п.1 ч.1 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, передбачені п.1 ч.1 ст.424 КПК України
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України. При цьому ОСОБА_3 підтвердила те, що вона розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який їй буде призначений у разі затвердження угоди судом та просила затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України /2012 року/ у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно до ст.469 КПК України /2012 року/ угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо… злочинів невеликої чи середньої тяжкості… , внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Угода про визнання винуватості може ініціюватись у будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
Згідно до вимог ст.474 КПК України /2012 року/
Якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участю сторін, з повідомленням інших учасників судового провадження.
Відповідно до ст.314 ч.3 п.1 КПК України /2012 року/ при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, затвердити угоду.
Суд, дослідивши укладену між старшим прокурором прокуратури Приморського району м. Одеси радником юстиції ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості від 27.03.2015 року, переконався, що укладена угода є добровільним волевиявленням ОСОБА_3 , тобто згідно до ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Згідно з ч.ч.4,5 ст.474 КПК України, обвинувачена ОСОБА_3 під час підготовчого судового засідання підтвердила те, що вона повністю розуміє:
1) права, надані їй законом,
2) наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості,
3) характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою,
4) вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам ч.4 ст.469, ст.472 КПК України 2012 року/, суд вважає, що указана угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 булі вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 302 КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, відсутня очевидна неможливість виконання взятих обвинуваченою на себе умов угоди, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, передбаченим у ст.65 КК України.
На підставі вище зазначеного, після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, так як відсутні передбачені п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України підстави для відмови в затвердженні зазначеної угоди, суд приходить до висновку, що угода підлягає затвердженню.
Керуючись ст.ст.314,376,394,424,468-470,472,474,475 КПК України /2012 року/, суд
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості, укладену 27.03.2015 року між старшим прокурором прокуратури Приморського району м. Одеси радником юстиції ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0005126 затвердити.
ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України та призначити їй покарання за указаною частиною указаної статті у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Застосувати до ОСОБА_3 ст.75 КК України, звільнивши її від покарання у вигляді 2/двох/ років обмеження волі із випробувальним терміном на 1 рік. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені п.п.2,3 ст.76 КК України, а саме зобов`язати її в період указаного іспитового строку:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,
· повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.
Іспитовий строк покарання ОСОБА_3 , по цьому вироку, рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 6.04.2015 року.
На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Одеської області протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не будо подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1

06.04.2015