Справа № 1-91/2008р.
В И Р О К

І М 'Я М У К Р А Ї Н И

24.04.2008р. Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області

в складі:
головуючого - судді Падалка В.О.

при
секретарі - Олексієнко О.Г.

з
участю прокурора - Вдовиченко К.І.

з участю
захисника - ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську
Миколаївської області кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Южноукраїнська Миколаївської області, громадянки України, з повною середньою
освітою, яка не працює і не навчається, не заміжньої, яка на утриманні
неповнолітніх дітей не має, мешканки м. Южноукраїнська Миколаївської області,
АДРЕСА_1, в силу ст. 89 КК України не
судимої, - за ст. 186 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И
В:

18.12.2007 року близько 13-ї години, ОСОБА_2. знаходячись
в приміщенні кафе "У Наташі", розташованому по проспекту Леніна, 37 в м. Южноукраїнську,
побачивши на шиї у ОСОБА_3 золотий ланцюжок з золотим кулоном 585 проби, що
належать її матері - ОСОБА_4, під приводом подивитися вказані золоті вироби,
маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, розглядаючи їх, несподівано
розстебнула замочок ланцюжка, вихопила золоті вироби собі в руки та, незважаючи
на прохання ОСОБА_3 повернути їх, відкрито заволоділа ними, після чого залишила
кафе, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій
ОСОБА_4. матеріальну шкоду на загальну суму 1210 гривень, а потерпілій ОСОБА_3
моральні страждання.

Підсудна ОСОБА_2. свою вину в пред'явленому їй обвинуваченні за ст. 186 ч. 1 КК України
визнала повністю і пояснила, що 18.12.2007 року близько 13-ї години,
знаходячись в приміщенні кафе "У Наташі", побачила на шиї у своєї
знайомої ОСОБА_3 золотий ланцюжок з золотим кулоном, схожі на ті, що колись в
неї були викрадені невстановленими особами. Роздивляючись вказані золоті
вироби, прийшла до висновку, що це саме ті вироби, що колись належали їй про що
повідомила ОСОБА_3, але та відповіла, що ці вироби належать її матері.
Зателефонувавши матері ОСОБА_3 - ОСОБА_4
та підтвердила, що ці вироби дійсно належать останній та що вона їх придбала в
м. Одесі у 2005 році. Неповіривши цим доводам, вона забрала у ОСОБА_3 вказані золоті вироби повідомивши, що не
поверне їх, оскільки вважає, що саме вони колись належали їй та були в неї
викрадені. Після цього залишила приміщення кафе, але для з'ясування обставин з цього приводу до Южноукраїнського
МВ УМВС не звернулася, оскільки була під впливом емоцій. У скоєному щиро
кається

Вина підсудної ОСОБА_2. у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, повністю доказана зібраними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_3 пояснила суду, що 18.12.2007 року
разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_5, 2003 року народження, знаходилася в кафе "У Наташі", що розташовані
поряд з Южноукраїнським машинобудівним ліцеєм по проспекту Леніна, де зустріла
свою знайому ОСОБА_2. Побачивши в неї на шиї золотий ланцюжок з кулоном образу
"Божої матері", ОСОБА_2. почала стверджувати, що ці золоті вироби
належали їй і були викрадені в неї кілька років тому. Вона пояснювала
підсудній, що вони належать її матері, яка придбала їх кілька років тому в м.
Одесі, і навіть для підтвердження цього телефонувала своїй матері, щоб
підтвердити вказані доводи, та просила повернути, але ОСОБА_2. не повірила їм
та не повернула ні ланцюжок, ні кулон. Повернувшись додому, вона докладно
розповіла своїй матері ОСОБА_4 про те, що сталося, у зв'язку з чим мати
звернулася з заявою до міліції.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 18.12.2007 року від
своєї дочки ОСОБА_3 дізналася про те, що в приміщенні кафе "У Наташі"
підсудна ОСОБА_2. відібрала в неї золотий ланцюжок з купоном образу "Божої Матері", стверджуючи
що ці виробили колись належали їй та були в неї викрадені кілька років тому.
Однак, вказані ювелірні вироби, вона особисто придбала в м. Одесі в одному з
ювелірних магазинів, вони належать їй, а того дня вона дала їх вдягти своїй
дочці. Викрадені вироби повернуті їй працівниками міліції, тому матеріальних
претензій до підсудної не має.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що ОСОБА_2. вчинила злочин,
передбачений ст. 186 ч. 1 КК України -
грабіж, тобто відкрите викрадення чужого
майна.

При призначенні покарання ОСОБА_2., суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка посередньо характеризується за
місцем проживання, в силу ст. 89 КК України не судима, обставину, що пом'якшує
покарання - щире каяття у вчиненому злочині та відшкодування шкоди потерпілій і
вважає за необхідне призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі, з
звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК
України, поклавши на неї обов'язки передбачені п. 3 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винною за ст.
186 ч. 1 КК України і призначити їй покарання
- 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України,
звільнити ОСОБА_2. від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один)
рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2. обов'язок повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, до вступу
вироку в законну силу, залишити підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана
апеляція в апеляційний суд Миколаївської області, протягом 15 діб, через
Южноукраїнський міський суд, з моменту проголошення, всіма учасниками процесу.

Суддя
-