провадження №1-кп/389/40/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2015 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 06 лютого 2015 року, з угодою про визнання винуватості, стосовно

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ачукулак Нєфтєкумського району Ставропольського Краю Російської Федерації, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючий, спів мешкає, утриманців не має, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14 жовтня 2003 року Чигиринським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.309 КК України, на підставі п «б» ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію» від 11 липня 2003 року від відбуття покарання звільнений; 26 лютого 2004 року Чигиринським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 08 вересня 2006 року звільнений умовно-достроково, невідбута частина покарання склала 3 місяці 21 день; 21 січня 2007 року Чигиринським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст.187 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 05 травня 2010 року звільнений умовно-достроково, невідбута частина покарання складає 24 дні,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України,

за участю: прокурора Знам`янської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 скоїв завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину та завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування за наступних обставин.

06 лютого 2015 року, приблизно о 05.00 годині, ОСОБА_3 знаходився за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 ., де у нього раптово виник умисел на завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи на меті уникнення відповідальності за раніше вчинений ним злочин, а саме таємне викрадення майна з домоволодіння, розташованого у с.Іванівка Чигиринського району Черкаської області, ОСОБА_3 , завідомо неправдиво, повідомив черговому слідчому слідчо-оперативної групи Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області - слідчому СВ Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області лейтенанту міліції ОСОБА_6 про вчинений відносно нього злочин, а саме начебто про те, що в період часу з 17.00 години 05 лютого 2015 року по 03.30 годину 06 лютого 2015 року невстановлена особа незаконно заволоділа його автомобілем ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на території домоволодіння за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_1 .
При цьому ОСОБА_3 достовірно знав та усвідомлював, що вказаного злочину відносно нього вчинено не було та вказаний факт не відповідає дійсності, оскільки належний йому автомобіль ВАЗ 21011 він залишив приблизно о 20.00 годині 05 лютого 2015 року у с.Іванівка Чигиринського району Черкаської області під час скоєння злочину.
Слідчий СВ Знам`янського MB УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 , виконуючи вимоги КПК України та відомчих нормативних актів МВС України, заповнив бланк протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, до якого вніс отримані від ОСОБА_3 відомості про начебто скоєний відносно нього злочин, після чого ОСОБА_3 , будучи ознайомлений зі змістом заяви та попередженим слідчим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, засвідчив своїми підписами у відповідних графах бланку правильність, внесених з його слів слідчим ОСОБА_6 , відомостей до протоколу прийняття заяви.
Подання ОСОБА_3 указаної заяви, якою слідчого неправдиво повідомлено про вчинення злочину, послугувало внесенню відомостей про начебто скоєний відносно ОСОБА_7 злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207, подальшого проведення досудового розслідування та перевірці фактів, викладених у заяві.
Крім того, 06 лютого 2015 року ОСОБА_3 був викликаний до Знам`янського MB УМВС України у Кіровоградській області, розташованому за адресою вул.Київська,25, м.Знам`янка Кіровоградської області, для допиту в якості потерпілого по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2015 року за №0000207 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Перебуваючи у службовому кабінеті №308 Знам`янського MB УМВС України у Кіровоградській області під час вказаного допиту в період часу з 09.45 до 10.05 години 06 лютого 2015 року у ОСОБА_3 раптово виник умисел на завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування.
Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи ні меті уникнення відповідальності за раніше вчинений ним злочин, а саме таємне викрадення майна з домоволодіння, розташованого у с.Іванівка Чигиринського району Черкаської області, ОСОБА_3 надав старшому слідчому СВ Знам`янського MB УМВС України у Кіровоградській області майору міліції і ОСОБА_8 , в провадженні якого перебували матеріали указаного кримінального провадження, завідомо неправдиві показання, а саме про те, що в період часу з 17.00 години 05 лютого 2015 року по 03.30 годину 06 лютого 2015 року невстановлена особа незаконно заволоділа його автомобілем ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на території домоволодіння за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_1
При цьому ОСОБА_3 достовірно знав та усвідомлював, що вказаного злочину відносно нього вчинено не було та вказані показання не відповідають дійсності, оскільки належний йому автомобіль ВАЗ 21011 він залишив приблизно о 20.00 годині 05 лютого 2015 року у с.Іванівка Чигиринського району Черкаської області під час скоєння злочину.
Старший слідчий СВ Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_8 , виконуючи вимоги КПК України, заповнив бланк протоколу допиту потерпілого, до якого вніс отримані від ОСОБА_3 відомості про начебто скоєний відносно нього злочин, після чого ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з текстом показань та попередженим слідчим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування, засвідчив своїми підписами у вказаному протоколі допиту правильність внесених з його слів старшим слідчим ОСОБА_8 відомостей до протоколу допиту.
За угодою про визнання винуватості від 14 лютого 2015 року сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.383 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік; за ч.1 ст.384 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік; на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України, визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Стверджував, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання. Захисник проти затвердження угоди не заперечував.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні якиї ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України, є злочинами невеликої тяжкості.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 14 лютого 2015 року, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України та призначити йому узгоджене покарання.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374,475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 лютого 2015 року, укладену у кримінальному провадженні №1-кп/389/40/15 (єдиний унікальний номер 389/591/15-К), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 06 лютого 2015 року, між прокурором та підозрюваним Дано ОСОБА_9 .

Дано ОСОБА_10 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України і призначити покарання: за ч.1 ст.383 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік; за ч.1 ст.384 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді на 2 (двох) років обмеження волі

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності зі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , на період іспитового строку, наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме копії матеріалів кримінального провадження №0000207 від 06.02.2015 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений, з урахуванням ч.4 ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1 .