справа № 208/1201/15-к
№ провадження 1-кп/208/225/15
ВИРОК
Іменем України
09 липня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
Прокурора ОСОБА_3 ,
Обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпродзержинську Дніпропетровській області, кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, українця, має професійно-технічну освіту, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
у скоєнні кримінального правопорушень передбачених
за ч.3 ст.185 КК України,
суд
встановив:
19.01.2015 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі, АДРЕСА_3 , яка належіть його колишній дружині ОСОБА_5 , в кімнаті на полиці побачив ключі, від вхідної двері зазначеної квартири, які не мають матеріальної цінності, в цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне заволодіння ключем від вище вказаної квартири для подальшого його використання в викраденні чужого майна шляхом незаконного проникнення до квартири. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав ключ від вище вказаної квартири, який знаходився на полиці у кімнаті.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, незаконно, з метою таємного проникнення до вищезазначеної квартири АДРЕСА_4 , з корисливих мотивів, прийшов 20.01.2015 приблизно о 20.00 годині до квартири АДРЕСА_3 , де впевнившись що в квартирі нікого не має, діючи таємно, незаконно з корисливих мотивів, використовуючи заздалегідь викрадений ключ від вхідної двері зазначеної квартири, відчинив двері квартири, та зайшов до неї, тобто незаконно, умисно, проник до житла, з корисливих мотивів. Перебуваючи у приміщенні квартири, яка належить його колишній дружині ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи таємно, із корисливих мотивів, умисно заволодів майном, що знаходилося у квартирі, а саме: фотоапаратом "Nikon L 810" чорного кольору вартістю 1500 грн.., який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_6 ,який передав його у тимчасове користування ОСОБА_5 .. Заволодівши викраденим майном, та отримавши реальну можливість ним розпоряджатись ОСОБА_4 покинув місце скоєння злочину з викраденим майном та використав на свій розсуд, таким чином завдав потерпілому матеріальний збиток на суму 1500 гривень.
Вчиненні ОСОБА_4 діяння, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжки), шляхом незаконного проникнення у житло, містять склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину за пред`явленим йому обвинувальним актом у повному обсязі і суду пояснив, що він дійсно до 20.01.2015 року приходив до квартири АДРЕСА_3 , де живе його колишня дружина з сином ОСОБА_7 , де в нього виник умисел забрати таємно ключ від вхідної двері для власного користування, на що дозвіл від ОСОБА_5 не отримував. 20.01.2015 року він відпочивав з другом у кафе, та коли закінчилися гроші, він вирішив піти до квартири де живе ОСОБА_5 , з метою отримання грошей або майна що б закласти. Впевнившись що в квартирі нікого не має, він ключем від квартири, який раніше викрав, відчинив двері квартири зайшов до приміщення квартири, та забрав фотоапарат, з метою його закладення до ломбарду. Після цього вийшов з квартири, зачинив двері, та з квартири пішов, утримуючи при собі фотоапарат. В той же день, він з знайомим, з яким відпочивав у кафе, на документи знайомого заклав фотоапарат у ломбард, а гроші витратив на свої потреби.
Всі його дії були вчинені з метою отримання грошей, так як він в них потребував. Скоював злочини він таємно.
Свою вину визнає у повному обсязі за пред`явленим йому обвинувальним актом, також не оспорює кваліфікацію його дій органом обвинувачення. Прохає суд врахувати визнання ним своєї вини у скоєні кримінального правопорушення, що викрадене повернуто потерпілій стороні, суворо не карати та розглядати справу згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, що є його добровільною позицією.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфіковане за ч. 3 ст. 185 КК України, погоджуючись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, та прокурор і потерпілий, не заперечували щодо встановлених обставин, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим його кримінальним правопорушенням.
Таким чином, суд приходить до висновку що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 скоєне ним 20.01.2015 року, мало місце, і містить склад кримінального правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, в якому він винен.
З врахуванням зазначеного, за скоєне кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з вимог ст.. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
Згідно до вимог ст. 67 КК України, обставин обтяжуючих покарання за скоєння злочину вчиненого ОСОБА_4 , не встановлено.
Згідно до вимог ст.. 66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання за скоєння злочину вчиненого ОСОБА_4 , є визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, його щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому, вчинення злочину за тяжких матеріальних обставин.
Враховуючи характери і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст.. 12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його характеризуючи данні, що за місцем мешкання характеризується посередньо, його відношення до скоєного, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів з його сторони, є покарання у вигляд позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.
На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч 3 ст. 349, ст..ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
У відповідності до вимог ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, встановив іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Забіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, - залишити без змін, до набрання вироком законної чинності.
Речовий доказ: (т.1 а.с.38):
- , які передані потерпілому ОСОБА_6 на зберігання під схорону розписку - залишити у потерпілого ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, через місцевий суд.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1