АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1954/14 Справа № 199/7382/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні № 0001620 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бровари Київської області, громадянина України, освіта повна вища, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_6

_________________________________________________________________________________________________
Провадження № 11кп /774/1954/14 Головуючий в суді першої інстанції суддя ОСОБА_1
Справа №1кп /199/350/14 Доповідач: суддя апеляційного суду: ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин. Задоволено частково позовну заяву ОСОБА_10 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 ( десять тисяч) гривень. В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_10 відмовлено.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 10.07.2014 року близько 17-15 години прийшов за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_10 .. Реалізуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , діючи умисно, почав хватати за руки та штовхати ОСОБА_10 , після чого однією рукою схопив останню за горло, а другою почав наносити удари в грудну клітину та в плечі. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 , згідно висновку експерта № 3174-е від 21.08.2014, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: двох внутрішньо-шкіряних крововиливів по лівій бічній поверхні шиї у нижній третині та по передній поверхні лівого плеча у нижній третині, 13-ти синців по задній поверхні лівого плечового суглобу, по зовнішній поверхні лівого плеча у середній та нижній третині, по задній поверхні лівого плеча у середній третині, по передній та зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, по задній поверхні лівого передпліччя у середній третині, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-4-ї п`ясних кісток, в підключичній області ліворуч, по передній поверхні лівого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Не погодившись з цим вироком, захисник адвокат ОСОБА_6 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав на вирок апеляційну скаргу, у якій просить апеляційний суд оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження. Свою апеляцію обґрунтовує тим, що суд поверхово і однобічно розглянув судове провадження, з явним обвинувальним ухилом, дав неправильну оцінку здобутим доказам, незаконно відхилив клопотання про долучення і дослідженні інших доказів, внаслідок чого в основу вироку були покладені припущення, на підставі чого вирок суперечить дійсним обставинам кримінального провадження.

Судом не звято до уваги, що згідно зі ст. 125 КК України, - суб`єктивна сторона злочину, передбачена цією статтею, характеризується тільки умисною виною. Тобто, відповідальність за ст. 125 КК України настає лише в тих випадках, коли умисел винного був прямо спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому. У той же час, заподіяння тілесного ушкодження внаслідок необережної вини, тобто без прямого умислу, не є караним діянням за ст. 125 КК України. Згідно вироку, суд встановлює прямий умисел ОСОБА_7 на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, тоді як обвинувачений пояснював, що він заподіяв їй тілесні ушкодження захищаючись. Судом не враховано те, що:

- ОСОБА_7 прийшов за місцем знаходження своєї приватної власності, так як він, згідно тех. паспорту та договору купівлі-продажу, володіє 1/2 домоволодіння АДРЕСА_3 ;

- потерпіла ОСОБА_10 є найбільш зацікавленою особою в результаті даної справи, від результату якої прямо залежить, чи притягнуть її до кримінальної відповідальності за заподіяння в цей же день тілесних ушкоджень самому ОСОБА_7 ;

- до показань свідка ОСОБА_11 необхідно ставитися критично, так як він знаходиться в залежності від самої потерпілої;

- показання ОСОБА_10 і ОСОБА_11 суперечать матеріалам кримінальної провадження і між собою;

Заслухавши: доповідь судді-доповідача; захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію захисника; прокурора ОСОБА_8 , яка проти задоволення апеляції захисника заперечувала та просила залишити вирок без змін, - перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 409 ч.1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Дослідженням колегією суддів матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджений зібраними у справі доказами, які правильно оцінені судом та обґрунтовано покладені ним в основу вироку.
Такими доказами є:
- покази потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , які в судовому засіданні суду першої інстанції пояснювали, що ініціатором конфлікту був обвинувачений ОСОБА_7 , який умисно заподіював удари потерпілій, підтвердили кількість та локалізацію ударів;
- протокол проведення слідчого експерименту від 20.08.2014 (а.п.68), згідно з яким потерпіла ОСОБА_10 в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_12 та понятих розповіла про її побиття колишнім чоловіком та показала механізм нанесення їй ОСОБА_7 тілесних ушкоджень;
- висновок СМЕ № 3174-е від 21.08.2014, згідно з яким у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох внутрішньо-шкіряних крововиливів по лівій бічній поверхні шиї у нижній третині та по передній поверхні лівого плеча у нижній третині, 13-ти синців по задній поверхні лівого плечового суглобу, по зовнішній поверхні лівого плеча у середній та нижній третині, по задній поверхні лівого плеча у середній третині, по передній та зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, по задній поверхні лівого передпліччя у середній третині, по тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-4-ї п`ясних кісток, в підключичній області ліворуч, по передній поверхні лівого колінного суглобу. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), частина при ударі об такий (такі). Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в термін 1-1,5 доби до моменту огляду, тобто і в термін, на який вказує обстежена та слідчий у постанові. ОСОБА_10 було спричинено не менш, як 6-ти механічних дій тупого твердого предмету (предметів), частина при ударі об такий (такі). За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Локалізація та характер тілесних ушкоджень в області шиї верхніх кінцівок, підключичної області ліворуч, лівого колінного суглобу не суперечать механізму їх утворення, на який вказує обстежена в ході проведення слідчого експерименту (а.п.66-67);
- покази судово-медичного експерта ОСОБА_12 , яка в суді першої інстанції підтвердила свій висновок експерта № 3174-е від 21.08.2014 та пояснила, що вона особисто проводила огляд потерпілої ОСОБА_10 та була присутня в ході проведення слідчого експерименту. Механізм спричинення тілесних ушкоджень, про який розповіла потерпіла, не суперечить об`єктивним судово-медичним даним та узгоджується з її показами, даними при проведенні слідчого експерименту;
- покази самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував, що тілесні ушкодження потерпілій заподіяні його діями.
Разом з цим судом першої інстанції у вироку була дана належна критична оцінка показам обвинуваченого ОСОБА_7 , в частині заперечення його винуватості, а також свідків захисту: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та ОСОБА_18 , - які суд знайшов такими, що не можуть бути прийняті як достовірні і такими, що підтверджують покази обвинуваченого щодо розвитку конфлікту 10.07.2014 і його наслідків, оскільки всі твердження свідків захисту ґрунтуються виключно на словах обвинуваченого ОСОБА_7 , який заінтересований в уникненні від кримінальної відповідальності, та спростовуються доказами сторони обвинувачення, а саме: показами потерпілої ОСОБА_10 в суді і під час слідчого експерименту, показами свідка ОСОБА_11 , а також об`єктивними судово-медичними даними, які роз`яснені і підтверджені показами судово-медичного експерта ОСОБА_12 .. Ці докази суд першої інстанції правильно визнав належними, допустимими та достовірними, а в їх сукупності і взаємозв`язку достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні.
За думкою колегії суддів цими доказами також спростовуються доводи апеляційної скарги захисника, а саме:
- те, що ОСОБА_7 прийшов за місцем знаходження своєї приватної власності, ніяк не спростовує факт умисного заподіяння ним тілесних пошкоджень потерпілій;

- той факт, що потерпіла ОСОБА_10 є найбільш зацікавленою особою в результаті даної справи, спростовується приведенням її до присяги в суді першої інстанції та попередженням її про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань;

- показання свідком ОСОБА_11 були дані суду після приведення його до присяги та попередження його про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання; залежність його від потерпілої в суді першої інстанції нічим не підтверджено.

- показання потерпілої ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_11 не суперечать матеріалам кримінальної провадження і узгоджені між собою.

Виходячи з вказаного вище колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановлені вироку були повно досліджені всі надані йому докази, висновки суду, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції не встановлено; закон України про кримінальну відповідальність застосовано ним правильно.

Керуючись ст.ст. 404-407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ст. 532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Згідно зі ст. 426 КПК України на рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана сторонами касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення.

Судді:

--------------- ------------------ --------------

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3