Вирок

Іменем України

20 лютого 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001169 від 21.11.2025 року з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого офіційно майстром на Взуттєвій фабриці, вдівця, маючого на утримані одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому що, Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Національної поліції є працівниками правоохоронних органів.

Наказом департаменту патрульної поліції № 35 о/с від 16.01.2023 старшого сержанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області.

Наказом департаменту патрульної поліції № 135 о/с від 17.02.2020 старшого сержанта поліції ОСОБА_7 призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області.

З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський управління патрульної поліції в Житомирській області старший сержант поліції ОСОБА_8 (далі поліцейський ОСОБА_8 ) та поліцейський управління патрульної поліції в Житомирській області старший сержант поліції ОСОБА_7 (далі поліцейський ОСОБА_7 ), виконують функцію офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству шляхом забезпечення охорони прав свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки порядку, тобто являються службовими особами правоохоронного органу представниками влади, на яких згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати право і свободи людини.

Статтею 23 вказаного Закону визначено, що до повноважень поліції відноситься: вжиття заходів виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень; у випадках, визначених законом, здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, досудовим розслідуванням установлено, що 20.11.2025 близько 19 години 05 хвилин ОСОБА_4 рухався по вулиці Вітрука в напрямку вулиці Вокзальної у м. Житомирі на транспортному засобі марки «Renault», моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Того ж дня, о 19 год. 06 хв. на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що особа, яка керує транспортним засобом марки «Renault» моделі «Kangoo» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , при керуванні транспортним засобом знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, порушує Правила дорожнього руху, внаслідок чого вказаний вище автомобіль під керуванням ОСОБА_4 зупинено біля будинку № 5 по вул. Вітрука у місті Житомирі, а на місце зупинки направлено екіпаж Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Житомирській області ДПП) «Граніт 102» у складі працівників УПП в Житомирській області ДПП - поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону сержанта поліції ОСОБА_6 та поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону рядового поліції ОСОБА_7 .

Того ж дня, о 19 год. 45 хв., прибувши на службовому автомобілі марки «Toyota» моделі «Corolla» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні) з ввімкненими проблисковими маячками на місце зупинки вказаного вище транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 , поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебуваючи в однострої (форменому одязі) працівника поліції, із наявними нагрудними відео-реєстраторами, що зафіксовані на форменому одязі, підійшли до ОСОБА_4 , після чого поліцейський ОСОБА_8 представився та повідомив про здійснення відеофіксації, внаслідок чого ОСОБА_4 достеменно усвідомлював, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є працівниками правоохоронного органу.

Під час спілкування з ОСОБА_4 та перевірки його документів, о 19 год. 47 хв. поліцейським УПП в Житомирській області ДПП ОСОБА_6 виявлено у ОСОБА_4 різкий запах алкоголю з ротової порожнини та запропоновано водію пройти освідування на предмет наявності чи відсутності ознак алкогольного сп`яніння з використанням спеціального обладнання на місці зупинки транспортного засобу чи пройти в установленому порядку медичний огляд, на що ОСОБА_4 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

У зв`язку з відмовою ОСОБА_4 від проходження освідування та медичного огляду, поліцейський ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_4 про те, що відносно нього буде складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення» (далі КУпАП), з цією метою ОСОБА_4 запропоновано пройти до службового автомобіля «Toyota» моделі «Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні.

Перебуваючи на задньому сидінні вказаного службового автомобіля, який був припаркований поблизу будинку № 5 по вул. Вітрука у місті Житомирі, о 19 год. 52 хв. у ОСОБА_4 , який усвідомлював можливість притягнення його до адміністративної відповідальності, а також негативні наслідки, що пов`язані з цим, виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію надання працівникам поліції неправомірної вигоди з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пропозицію надання працівникам поліції неправомірної вигоди, перебуваючи у тому ж місці, о 19 год. 52 хв., ОСОБА_4 висловив поліцейському ОСОБА_7 пропозицію надати 15 тисяч гривень за нескладення відносно ОСОБА_4 матеріалів про вчинене останнім адміністративне правопорушення (протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП).

Продовжуючи реалізацію цього ж злочинного умислу, усвідомлюючи, що висловлена поліцейському ОСОБА_7 пропозиція не принесла для ОСОБА_4 бажаного результату у вигляді нескладення відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже не призвела до уникнення водієм адміністративної відповідальності, перебуваючи у тому ж місці, о 19 год. 53 хв., ОСОБА_4 висловив поліцейському ОСОБА_6 пропозицію надати 15 тисяч гривень за нескладення відносно ОСОБА_4 матеріалів про вчинене останнім адміністративне правопорушення (протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП).

В подальшому, після неодноразових попереджень ОСОБА_4 поліцейськими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність, яка передбачена за пропозицію надання службовій особі неправомірної вигоди, свідомо нехтуючи такими попередженнями, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення адміністративної відповідальності, розуміючи, що його попередні пропозиції надання неправомірної вигоди, висловлені як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 , не принесли бажаного для нього результату, ОСОБА_4 , того ж дня і у тому ж місці, о 19 год. 57 хв., висловив поліцейському ОСОБА_6 пропозицію надати 16 тисяч гривень за нескладення відносно ОСОБА_4 матеріалів про вчинене останнім адміністративне правопорушення (протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, а саме у пропозиції надати службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням службового становища.

27 листопада 2025 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 369 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинний понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам при наданні згоди потерпілим на укладення такої угоди.

Згідно ч.3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просив суд затвердити дану угоду.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні повністю підтримав думку обвинуваченого ОСОБА_4 та просив суд затвердити вище вказану угоду про визнання винуватості та призначити покарання узгоджене сторонами.

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України , відноситься до категорії нетяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Узгоджене сторонами покарання із застосуванням вимог п.2 ч.1 ст.65 КК України, відповідно до вимог ст.50 КК України, на думку суду є необхідним і достатнім для досягнення мети виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України не встановлено.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вдівець, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Виходячи з викладеного, враховуючи характеризуючі дані обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, ст. 77 КК України суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 27 листопада 2025 року про визнання винуватості між прокурором Житомирської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази , після набрання вироком законної сили , а саме: DVD-R диски зберігати при матеріалах досудового розслідування;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1