ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2572/25 Номер провадження 11-сс/814/20/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участі:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у кримінальному провадженні №0000551 від 18.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене майно, а саме: вантажний автомобіль «DAF XF510FT», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SPR24» номерний знак НОМЕР_2 , власником, яких згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_10 адреса: АДРЕСА_1 , якими керував ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 ; деревину породи «Дуб», в кількості 52 колоди, довжиною по 3 м. кожна, різного діаметру; товарно-транспортну накладну серії ЛАД №ІІІ30482 від 15.10.2025 року.

Ухвалено вантажний автомобіль «DAF XF510FT» номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SPR24» номерний знак НОМЕР_2 , деревину породи «Дуб», в кількості 52 колоди, довжиною по 3 м. кожна, різного діаметру- зберігати на території СПД №2ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Полтавський Шлях, 23 А, сел. Чутове, Полтавського району, Полтавської області.

Ухвалено товарно-транспортну накладну серії ЛАД №ІІІ30482 від 15.10.2025 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

За матеріалами клопотання, у провадженні ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000551 від 18.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч.1 ст. 246 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 18.10.2025 близько 8.00 год. на стаціонарному посту 395 км. автодороги Київ-Харків, в селищі Чутове Полтавського району Полтавської області, працівниками поліції зупинений вантажний автомобіль «DAF XF510FT», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SPR24» номерний знак НОМЕР_2 , власником, яких згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_10 , під керуванням ОСОБА_11 , який в причепі незаконно перевозив деревину породи «Дуб» в кількості 52 колоди.

Під час проведення звірки фактичної кількості деревини з товарно-транспортною накладною серії ЛАД №Ш30482 від 15.10.2025, встановлено не співпадіння кількості та класу деревини, відповідно до документів відвантажено 45 колод деревини породи «Дуб» класу якості «D», також не на всіх колодах маються відповідні бірки, а ті що встановлені мають пошкодження.

Із метою збереження майна, що являються речовими доказами по справі, за правилам ст. 233 КПК України, 18.10.2025 в період часу із 10:50 год. по 12:20 год. проведено невідкладний огляд вантажного автомобіля «DAF XF510FT» номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SPR24» номерний знак НОМЕР_2 , в кузові причепа якого, виявлено деревину породи «Дуб» в кількості 52 колоди довжиною близько 3 метри кожна, різним діаметром від 40 до 58 см.

Під час огляду місця події вантажний автомобіль «DAF XF51QFT» номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SPR24» номерний знак НОМЕР_2 , який завантажений деревиною породи «ДУБ» в кількості 52 колоди вилучені та поміщені на майданчик СПД №2 ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області. Крім цього в ході огляду вилучена товарно-транспортна накладна серії ЛАД №Ш30482 від 15.10.2025.

18.10.2025 постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею на вказане майно накладено арешт з метою його збереження та проведення судових експертиз та інших слідчих дій.

Вилучений транспортний засіб з причепом відповідає критерію речового доказу, оскільки на них була виявлена деревина та, відповідно, вони могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення чи містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, якою накладено арешт на майно, а саме: деревину породи дуб у кількості 52 колоди, довжиною по 3 м кожна; товарно-транспортну накладну серії ЛАД № Ш30482 від 15.10.2025 року.

Вказує про порушення слідчим суддею права на захист та принципу змагальності сторін, оскільки розгляд клопотання про накладення арешту на майно було здійснено у відсутності власника майна та його представника, які не були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

Апелянт вказує, що ОСОБА_9 здійснює законну господарську діяльність у сфері торгівлі деревиною, що безпосередньо підтверджує легальне походження вилученої продукції.

Адвокат зазначає, що вся деревина є легального походження, придбана на державному аукціоні, що виключає її статус як предмету злочину, передбаченого ст. 246 КК України.

Вказує, що прокурором не доведено наявності підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 КПК України.

Арешт унеможливлює здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_9 , завдає значної майнової шкоди та суперечить принципу співрозмірності.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 22.10.2025, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що прокурором не надано достатніх доказів в обґрунтування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України. Останній не конкретизував для запобігання яких конкретно ризиків у кримінальному провадженні необхідно накласти арешт.

Прокурором не надано жодних доказів на користь існування об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме факту незаконної порубки дерев, де саме відбулася порубка.

Не є належним допустимим достатнім доказом протокол огляду місця події від 18.10.2025 року, яким органом досудового розслідування оформлено несанкціонований огляд, обшук приватного володіння особи без згоди та у відсутності власника, повноважного представника власника.

Вказує, що клопотання про арешт майна, вилученого протоколом огляду місця події від 18.10.2025 року, прокурором подано до Карлівського районного суду Полтавської області лише 21.10.2025 року, тобто тоді, коли вилучене майно втратило статус тимчасово вилученого і мало бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено згідно із імперативним приписом ч.5 ст.171 КПК України.

Зауважує, що арешт транспортних засобів, що використовуються ОСОБА_10 для здійснення господарської діяльності із перевезень об`єктивно призведе до негативних наслідків, пов`язаних із неможливістю виконання договірних зобов`язань, додаткових витрат та втрат прибутку (збитки).

09.01.2026 року на адресу Полтавського апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 направив письмові заперечення на апеляційні скарги адвокатів, зазначивши про безпідставність викладених у них доводів. Наголошує, що вилучене майно постановою слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Після накладення арешту на майно було проведено огляд за участі спеціалістів, а в подальшому планується призначення відповідних експертиз.

ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_12 були належним чином повідомлені про місце, дату, час апеляційного розгляду та до суду не з`явились. Водночас адвокат ОСОБА_12 направив до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити.

ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату, час апеляційного розгляду, до суду не з`явився. Його представник адвокат ОСОБА_7 вважала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_10 ..

Заслухавши суддю доповідача, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, заперечення прокурора ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг та залишити ухвалу без змін, зазначив, що у кримінальному провадженні призначено товарознавчу експертизу лісопродукції та автотоварознавчу експертизу які на даний час ще тривають, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею було дотримано в повній мірі.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000551 від 18.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК.

З наданих матеріалів провадження слідує, що 18.10.2025 до ЧЧ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з територіального центру «102» надійшло повідомлення, про те що 18.10.2025 близько 8.00 год. на стаціонарному посту автодороги Київ-Харків, в с-щі Чутове Полтавського району Полтавської області зупинений вантажний автомобіль «DAF» номерний знак НОМЕР_1 , який в причепі незаконно перевозить деревину породи «Дуб» з документами, які не відповідають фактичній кількості та класу деревини.

У ході досудового розслідування було встановлено, що 18.10.2025 близько 8.00 год. на стаціонарному посту 395 км. автодороги Київ-Харків, в с-щі Чутове Полтавського району Полтавської області, працівниками поліції зупинений вантажний автомобіль «DAF XF510FT» номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SPR24» номерний знак НОМЕР_2 , власником, яких згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_10 , під керуванням ОСОБА_11 , який в причепі незаконно перевозив деревину породи «Дуб» в кількості 52 колоди.

18.10.2025 в період часу із 10:50 год. по 12:20 год., проведено невідкладний огляд вантажного автомобіля «DAF XF510FT» номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SPR24» номерний знак НОМЕР_2 , в кузові причепа якого, виявлено деревину породи «Дуб» в кількості 52 колоди довжиною близько 3 метри кожна, різним діаметром від 40 до 58 см.

Постановою заступника начальника СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 18.10.2025 року вантажний автомобіль «DAF XF510FT» номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ SPR24» номерний знак НОМЕР_2 , деревину породи «ДУБ» в кількості 52 колоди та товарно-транспортну накладну серії ЛАД №Ш30482 від 15.10.2025, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, оскільки вони являються знаряддями та предметом вчиненого злочину, можуть містити на собі сліди його вчинення.

01.12.2025 заступником Генерального прокурора відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК України підслідність кримінального провадження №0000551 від 18.10.2025 року визначена за Головним слідчим відділом Державного бюро розслідувань, та визначено групу прокурорів відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу генерального прокурора.

Постановою прокурора відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 від 02.12.2025 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000551 від 15.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України об`єднано з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000778 від 29.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, в одне провадження за №0000778.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя зазначив, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку про те, що з метою збереження речового доказу в рамках зазначених матеріалів досудового розслідування вказане майно підлягає арешту, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України.

Задовольнивши клопотання з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, який допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку арешт майна викликаний необхідністю проведення слідчих (розшукових) дій відносно вказаного майна, забезпечення його збереження на час досудового слідства та судового провадження у даному кримінальному провадженні.

При цьому, посилання адвокатів на відсутність у клопотанні прокурора конкретних обставин кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування, колегія суддів вважає необґрунтованими, та таким, що не узгоджується з дійсним змістом такого клопотання.

Твердження адвоката ОСОБА_7 про те, що слідчим суддею не обґрунтовано доцільність накладення арешту на автомобіль колегія суддів не бере до уваги, оскільки ч.1 ст. 246 КК України передбачає відповідальність, окрім незаконної порубки, ще й за перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Надані адвокатом ОСОБА_8 докази на підтвердження здійснення ФОП ОСОБА_9 законної господарської діяльності у сфері торгівлі деревиною, не спростовують необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно задля перевірки по факту незаконного походження деревини.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що деревина, яку було виявлено на стаціонарному посту 395 км. автодороги Київ-Харків, в с-щі Чутове Полтавського району Полтавської області, працівниками поліції, зберегла на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ, потрібні для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні.

Колегія суддів не може не зазначити, що КПК України не вимагає, щоб на момент розгляду клопотання про арешт майна у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, та конкретну особу було повідомлено про підозру. Адже, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив доцільність накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів зауважує, як вбачається з матеріалів справи, 19.01.2026 слідчим Головного слідчого управління ДБР призначено товарознавчу експертизу лісопродукції щодо арештованого майна, на даний час експертиза триває і висновок експерта не складено.

До того ж, під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що також призначено автотоварознавчу експертизу щодо арештованого автомобіля, яка також на даний час триває.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане вилучене майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власниками, ані їх адвокатами не надано та колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційних скаргах доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4