Справа № 212/5693/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року Покровський районний суд міста Кривого Рогу

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001176 від 26.08.2025 року, за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіровка, Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

26.08.2025 приблизно о 12:00 годині ОСОБА_4 , знаходячись у сквері неподалік супермаркету «Варус-20», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Романа Шухевича, 17, виявив на лавці мобільний телефон, зеленого кольору, марки «Xiaomi», що належить потерпілій ОСОБА_7 . Не усвідомлюючи значення своїх дій (бездіяльності) та не маючи можливості керувати ними в наслідок психічного розладу, ОСОБА_4 таємно заволодів мобільним телефоном «Redmi Note 13 Pro», чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 8907,20 гривень, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 253 від 12.02.2026.

Після вчинення діяння ОСОБА_4 залишив місце скоєння кримінального правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь.

Дії, ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання .

Законний представник ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 не заперечував проти застосування примусових заходів, вважає що задоволення клопотання прокурора буде відповідати інтересам його підзахисного, а тому не заперечував проти задоволення клопотання.

Частина 1 статті 513 КПК України передбачає, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що містить у собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю доведено належними способами доказування та обставини його вчинення ніким не оспорюються, а також підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001176, згідно з яким за заявою ОСОБА_7 у останньої таємно викрали мобільний телефон, про що були внесені відомості 26.08.2025 про кримінальне правопорушення;

протоколом огляду місця події, а саме відкрита ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_2 ;

протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , яка підтверджує факт викрадення в неї майна а саме мобільного телефону «Redmi Note 13 Pro» у корпусі зеленого кольору;

висновком судово-товарознавчої експертизи №253 від 12.03.2026;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який підтверджують факт вчинення таємного викрадення майна;

речовим доказом, а саме мобільний телефон, телефон «Redmi Note 13 Pro», об`єм пам`яті - 8 gb., у корпусі зеленого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S|N: НОМЕР_3 , який вилучено 28.01.2026.

З висновку судово-психіатричної експертизи № 106-к від 08.04.2026 вбачається, що ОСОБА_4 в момент скоєння інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Зазначений психічний розлад позбавляв ОСОБА_4 здатності усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом не усвідомлюючи значенн своїх дій (бездіяльності) та не маючи можливості керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_4 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93, ч. 1 ст. 94 КК України до такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, вид яких визначається залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» (надалі Закон), висновок судово-психіатричної експертизи, яка проводиться в кримінальних провадженнях на підставах та в порядку, передбаченому законом ( ст. 21 Закону «Про психіатричну допомогу»), стає юридичною підставою для застосування будь-якого примусового заходу медичного характеру тільки після його оцінки судом.

Визначаючи тип психіатричного закладу, суд має враховувати висновок судово-психіатричної експертизи з цього питання. Однак рекомендації експертів для суду не обов`язкові, оскільки вони встановлюють тип закладу, виходячи лише з психічного стану хворого, без урахування характеру вчиненого діяння, що не належить до їх компетенції (абз.2 п.9 постанови ПВСУ від 19 березня 1982 р. №2 «Про судову практику по застосуванню примусових заходів медичного характеру»).

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Пункт п. 1 «е» даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.

Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 «е» ст. 5 Конвенції) Суд зазначає, що «їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом...» основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 «е» ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Так, судом встановлено, що дійсно мало місце скоєння ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст.185 КК України, у стані неосудності, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи №106-к від 08.04.2026, ОСОБА_4 за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно небезпечних діянь, до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 висновувала, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Стягнення процесуальних витрат з особи щодо якої судом застосувуються примусові заходи медичного характеру нормами чинного КПК України не передбачені.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 93,94 КК України, ст. ст. 503,512,513 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Речові докази: мобільний телефон «Redmi Note 13 Pro», об`єм пам`яті - 8 gb., у корпусі зеленого кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S|N: НОМЕР_3 , який було передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити у останньої; копію медичної документації на ім`я ОСОБА_4 залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9