КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2766/2026 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 наухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України, у кримінальному провадженні № 0000236 від 14.03.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 109, ст.341 КК України.

Просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.03.2026, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначив, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 14.03.2023 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України.

Слідчий вказував, що 25.12.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України. Тож громадянин України ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 10 (десяти) років.

25.12.2025 ОСОБА_9 затриманий за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України, в порядку статті 615 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 15, ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.08.2022, який повідомив, 24.02.2022 за наказом ОСОБА_9 його було усунуто від виконання обов?язків працівниками УСБУ в Харківській області та захоплено його службовий кабінет з єдиним каналом урядового зв?язку, який у подальшому було виведено з ладу. Також працівниками УСБУ в Харківській області за наказом ОСОБА_9 замість начальника Харківської ОВА було взято участь у нарадах під головуванням Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України, яка проводилась за допомогою каналу урядового зв?язку між ОВА та ОСОБА_12 . Також, ОСОБА_11 вказав, що ОСОБА_9 було організовано поширення неправдивої інформації щодо залишення владою міста Харкова у засобах масової інформації з метою його дискредитації, як начальника ОВА.

Також ОСОБА_11 зазначив, що 23 лютого 2022 року на нараді, яка відбулась приблизно з 15 до 16 години, в приміщенні Управління Служби Безпеки України в Харківській області, де були присутні всі представники силових та правоохоронних органів м. Харкова, командувач військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » генерал-майор ОСОБА_13 представив ОСОБА_14 , як командувача Угрупування військ Харків.

При цьому, було зазначено, що Антитерористичний штаб при СБУ перестає діяти, а працює штаб оборони міста Харкова, який очолив ОСОБА_14 .

Іншими словами усі військові, силові структури, правоохоронні органи в межах виконання своїх функцій, у разі настанні воєнного стану, повинні були підпорядковуватись ОСОБА_15 .

Під час вказаної наради виступав начальник УСБУ в Харківській області ОСОБА_16 , який доповідав, що підстав для введення воєнного стану не має. Ймовірний супротивник здійснює передислокацію військ на кордоні, проте в УСБУ в Харківській області відсутня інформація про військову агресію.

Свідок зазначив, що за вказівкою ОСОБА_9 особовий склад УСБ України в Харківській області самоусунувся від участі в обороні міста Харкова та Харківської області, в перші дні початку воєнних дій, залишили адмінбудівлю за місцем несення служби зі значною кількістю зброї без охорони.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 11.08.2022, який вказав на факт усунення та дискредитації начальника ОВА ОСОБА_11 зі сторони начальника УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 та самоусунення останнього від участі у обороні міста Харкова.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 який зазначив, що 24.02.2022 начальник Харківської ОВА ОСОБА_11 по телефону доповів йому про факт провокації зі сторони УСБ України в Харківській області, що виразилось у захопленні його службового кабінету з каналом спеціального зв?язку та розповсюдженні неправдивої інформації щодо залишення головою ОВА міста Харкова. Також, свідок зазначив, що одним з основних завдань Харківської обласної військової адміністрації було невідкладне запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території міста Харкова та Харківської області з урахуванням завдань визначених Верховним Головнокомандувачем. Усунення голови Харківської обласної військової адміністрації від виконання покладених на нього обов?язків та обмеження його зв?язку з ОСОБА_12 поставила під загрозу стан обороноздатності регіону.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , від 23.08.2022, який повідомив, приблизно у 10:45 24.02.2022 начальник Управління підполковник ОСОБА_9 викликав його до свого робочого кабінету, де також знаходився перший заступник начальника Управління полковник ОСОБА_20 . Начальник Управління повідомив його та полковника ОСОБА_21 , що згідно з наявною інформацією голова ХОВА ОСОБА_11 безпідставно покинув своє робоче місце та будівлю Адміністрації, унеможлививши зв?язок з Офісом Президента України та з самим головнокомандувачем Збройних Сил Держави, що ставить під загрозу обороноздатність Харківської області під час вторгнення зс рф. Також він отримав наказ про участь у селекторних нарадах з Офісом Президента України.

На вказане свідок поставив запитання щодо механізму отримання, оцінки і узгодження ним інформації, яку він повинен буде надавати під час селекторних нарад з офісом Президента України. На вказане запитання підполковник ОСОБА_9 відповів, що інформацію для доповіді він буде надавати особисто, на підставі отримуваної ним інформації від оперативних підрозділів Управління, та військових, які ведуть бойові дії на території Харківської області. Надалі, приблизно у 11:00 свідок і полковник ОСОБА_20 відповідно до наданої начальником Управління вказівки прослідували на автомобілі Шкода Октавія до будівлі ХОВА за адресою: вул. Сумська 64, де через службовий вхід пройшли на 2 поверх до службового кабінету голови ХОВА. Пройшовши до службового кабінету голови ОВА у супроводі співробітників відділу ЦСО «А», свідок встановив, що обладнання спецзв`язку для проведення селекторних нарад з Офісом Президента України, що знаходилось за робочим столом Голови ОВА, було відключене. Враховуючи викладене, я надав вказівку оперативним співробітникам ГВЗНД Управління, які знаходилися в кабінеті, зв?язатись з керівництвом Управління Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації в Харківській області для вирішення питання щодо виділення спеціаліста для увімкнення обладнання. Приблизно у 11:30 до службового кабінету голови ХОВА зайшов ОСОБА_11 у супроводі першого заступника голови ХОВА ОСОБА_22 , голови Харківської облради ОСОБА_23 , Голови Харківської міської ради ОСОБА_17 . Про вказаний факт полковник ОСОБА_20 одразу ж доповів начальникові УСБУ в Харківській області підполковнику ОСОБА_9 , зв?язавшись з ним за допомогою месенджера Whatsapp. У телефонній розмові ОСОБА_20 доповідав ОСОБА_9 про те, що він спілкується з ОСОБА_11 і що все нормально. На що ОСОБА_9 (як пізніше я дізнався від ОСОБА_24 ) сказав в нецензурній формі: «убери його і якщо треба бий його прикладом!»

Після отримання вказівок від підполковника ОСОБА_9 , полковник ОСОБА_20 повідомив ОСОБА_11 на необхідності доповісти ним особисто керівництву держави про ситуацію, яка склалася, з метою надання команди начальнику УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 щодо подальших дій відносно ХОВА, та передав мені команду ОСОБА_9 пройти до засобу селекторного зв?язку із офісом Президента України;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , які повідомили, що 24.02.2022 близько 11.30 год. до приймальні голови будівлі ХОВА ОСОБА_11 зайшли співробітники УСБ України в Харківській області (далі-Управління) та повідомили, що є наказ від керівництва Управління та вони тепер представляють владу і що всі присутні переходять під їх керівництво. Свідки також повідомили, що один із присутніх співробітників СБ У країни зробив фото порожнього кабінету голови ХОВА ОСОБА_11 , яке в подальшому було опубліковано на одному з телеграм-каналів про те, нібито керівництво ХОВА залишило м. Харків. Також, свідки вказали, що через деякий час ОСОБА_11 та інших посадових осіб співробітники СБ У країни вивели з кабінету голови будівлі ХОВА ОСОБА_11 , який повинен був прийняти участь на черговій селекторній нараді із Офісом Президента України. Свідки зазначили про те, що після того як вивели ОСОБА_11 з будівлі ХОВА на селекторній нараді із Офісом Президента України, прийняв участь співробітник УСБ України в Харківській області ОСОБА_19 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_26 , який вказав, що вів телеграм-канал, в якому 24.02.2022 за вказівкою співробітників СБ України було опубліковано фото з пустим кабінетом голови ХОВА та повідомленням про те, що керівництво м. Харкова та Харківської області залишило місто;

-протоколами допитів свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_20 , які зазначили про те, що зранку 24.02.2022 отримали вказівку від керівництва УСБ України в Харківській області по команді від ОСОБА_9 про вибуття до будівлі ХОВА нібито з метою забезпечення безпеки керівництва та працівників ХОВА. Крім того, на нараді від керівництва УСБ України в Харківській області було доведено до особового складу про те, що керівництво ХОВА залишило будівлю та межі області. По прибуттю співробітники СБ України взяли по периметру будівлю ХОВА та направились до приймальної та кабінету голови ХОВА ОСОБА_11 . Вже перебуваючи у кабінеті ОСОБА_11 спецпідрозділ СБ України забезпечував безпеку керівного складу УСБ України в Харківській області, які також прибули до кабінету голови ХОВА. Крім того, свідки повідомили, що в них була команда від керівництва УСБ України в Харківській області вивести з кабінету голови ХОВА ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та інших працівників адміністрації. Свідки також вказали, що співробітники СБ України не мали права звільняти від виконання своїх обов?язків голову ХОВА ОСОБА_11 . Свідки зазначили, що загрози ДРГ на той час не було та необхідності у залишені приміщення керівництвом ХОВА також не було. Також свідки підтвердили факт опублікування за їх вказівкою на телеграм каналі фото порожнього кабінету голови ХОВА;

- протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_25 , яка впізнала особу під фото, як співробітника СБ України;

- висновком експертів за результатами проведення судової військової експертизи від 28.07.2022 №19715/22-81 ДСК згідно якого начальник Управління Служби безпеки України в Харківській області під час його перебування на посаді в період воєнного стану з 24.02.2022, будучи обізнаним із повноваженнями Служби безпеки України в цілому та його обов?язками, як керівника Управління Служби безпеки України в Харківській області, а також з вимогами, передбаченими нормативно-правовими актами щодо порядку призначення та звільнення Голів обласних державних адміністрацій в Україні, утворення військових адміністрацій та призначення їх керівників, достовірно знаючи вимоги статті 22 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» щодо притягнення до відповідальності за спроби використати введення воєнного стану для захоплення влади, вчинив дії, що не передбачені чинним законодавством України та виходять за межі його службових повноважень. Дії начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_9 перебувають у причинно-наслідковому зв?язку із настанням наслідків у вигляді неможливості керівництва Харківської обласної військової адміністрації у здійсненні своїх повноважень щодо забезпечення обороноздатності Держави на території Харківської області;

- іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

В обґрунтування свого клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 слідчим зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати на даний час.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2026 року клопотання слідчого задоволено.

Застосований до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 35 днів, до 25 березня 2026 року, включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочинів, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та доведеність прокурором заявлених органом досудового розслідування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та вважав, що для їх запобігання є недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , 23.02.2026 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №20000257 від 14.04.2022 та повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000236 від 14.03.2023 відрізняються тільки тим, що в повідомленні про підозру додані функції військових адміністрацій та начальника військової адміністрації відповідно до ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а подія кримінального правопорушення збігається абзац в абзац, слово в слово. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Всі докази, які долучені щодо обґрунтованості підозри у кримінальному провадженні № 0000236 від 14.03.2023 є тими самими доказами, які зібрані у кримінальному провадженні №20000257 від 14.04.2022 в повному обсязі станом на 11.07.2023 - дата складання обвинувального акту у кримінальному провадженні №20000257. Всі оригінали документи цих доказів знаходяться в Шевченківському районному суді м. Києва у справі № 953/5843/23 і вже досліджені судом. Будь-які інші докази у кримінальному провадженні відсутні, оскільки в період з 14.03.2023 до 25.12.2025 жодної слідчої або процесуальної дії у кримінальному провадженні № 0000236 від 14.03.2023 не здійснювались. Фактично майже протягом трьох років орган досудового розслідування не мав підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000236 від 14.03.2023.

13.04.2022, на підставі заяви ОСОБА_30 від 13.04.2022, відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000257 за правовою кваліфікацією: стаття 109 частина 1 Кримінального кодексу України. 14.03.2023 згідно Постанови прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження № 0000257 в окреме провадження були виділені матеріали досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 109 КК України, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою Беккер від 14.04.2022 № 0000257, в подальшому у кримінальному провадженні №0000236 за правовою кваліфікацією: стаття 109 частина 1 Кримінального кодексу України не продовжувався.

Відповідно, всі дії в кримінальному провадженні №0000236 зі спливом 18 місяців з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто після 13.10.2023 є такими, які здійснені поза рамками досудового розслідування і не можуть бути визнані законними.

Зазначає, що слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 201, 258-258-6, 265-1, 305, 328, 329, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 435-1, 436, 436-2,437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України. Відповідно пункту 1 частини 4 статті 216 Кримінального процесуального кодексу України Слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених крім інших, працівником правоохоронного органу. Кримінальне провадження № 0000257, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.04.2022 від початку було за фактом кримінального правопорушення за статті 109 Кримінального кодексу України. Тобто, оскільки не було встановлено особи, яка підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення, відповідно не встановлена її посада, кримінальне провадження за підслідністю мало розслідуватись слідчими органів безпеки (частина 2 статті 216 кримінального процесуального кодексу України). 06.09.2024 у кримінальному провадженні № 0000257 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 111(в редакції 05.01.2022), частиною 5 статті 407 кримінального кодексу України. Кримінальне провадження № 0000236 від 14.03.2023 було виділено в окреме провадження з кримінального провадження № 0000257. Тобто кримінальне провадження порушене за фактом в період з 14.04.2022 по 25.12.2025 за підслідністю мало розслідуватись Службою Безпеки України. В матеріалах справи відсутні документи передачі кримінального провадження за підслідністю.

На підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України до клопотання не долучено жодного доказу.

05.03.2026 року на адресу Київського апеляційного суду від адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 надійшла зміна апеляційної скарги.

В обґрунтування зміненої апеляційної скарги зазначила, що зменшує мотиви оскарження до порушення строків досудового розслідування.

Досудове розслідування на підставі заяви ОСОБА_30 від 13.04.2022, про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією: стаття 109 частина 1 Кримінального кодексу України 13.04.2022, вісімнадцять місяців строку досудового розслідування в силу ч.7 ст. 217 КПК України сплинули 13.10.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України (в редакції до 01.01.2024) якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_30 від 14.04.2022 № 0000257, в подальшому у кримінальному провадженні № 0000236 за правовою кваліфікацією: стаття 109 частина 1 Кримінального кодексу України не продовжувався.

Постановою про об`єднання кримінальних проваджень від 15.11.2024 були об`єднані кримінальні провадження № 0000236 від 14.03.2023 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 109 КК України та кримінальне провадження № 0001028 від 15.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ст.341 КК України в одне провадження за № 0000236.

Фактично 15.11.2024 кримінальне провадження № 0001028 було об`єднано з кримінальним провадженням № 0000236 строк досудового розслідування по якому вже сплинув 13.10.2023 і не був продовжений.

Відповідно до ч. 7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань є день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

В силу ч. 7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування об?єднаного кримінального провадження № 0000236 є 13.04.2022.

У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров?я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов?язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Орган досудового розслідування зобов?язання, покладені на нього п. 10 ч. 1 ст. 284 КІК України, не виконав, кримінальне провадження № 0000236 за правовою кваліфікацією: стаття 109 частина 1 Кримінального кодексу України зі спливом 18 місяців не закрив.

Відповідно, всі дії в кримінальному провадженні № 0000236 за спливом 18 місяців з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто після 13.10.2023 є такими, які здійснені поза рамками досудового розслідування і не можуть бути визнані законними.

Відповідно, затримання ОСОБА_9 , пред?явлення йому підозри, інші процесуальні, слідчі дії здійснені 25.12.2025 у кримінальному провадженні № 0000236 є незаконними, як такі що здійснені поза рамками досудового розслідування.

Зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» від 8 грудня 2023 року № 3509-IX (набрав чинності з 01.01.2024) до ч.1 ст. 219 КПК України були внесені зміни, згідно яких ч. 1 ст. 219 КПК України була викладена в наступній редакції: «Строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.»

В силу ст. 58 Конституції України у кримінальному провадженні № 0000236 не може бути застосована норма ч. 1 ст. 219 КПК України редакції: «Строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.», оскільки вона набрала чинності після правовідносин, що виникли в період з 13.04.2022 до 01.01.2024.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 14.03.2023 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України.

Слідчий вказував, що 25.12.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України. Тож громадянин України ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 10 (десяти) років.

25.12.2025 ОСОБА_9 затриманий за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України, в порядку статті 615 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 15, ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.08.2022, який повідомив, 24.02.2022 за наказом ОСОБА_9 його було усунуто від виконання обов?язків працівниками УСБУ в Харківській області та захоплено його службовий кабінет з єдиним каналом урядового зв?язку, який у подальшому було виведено з ладу. Також працівниками УСБУ в Харківській області за наказом ОСОБА_9 замість начальника Харківської ОВА було взято участь у нарадах під головуванням Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України, яка проводилась за допомогою каналу урядового зв?язку між ОВА та ОСОБА_12 . Також, ОСОБА_11 вказав, що ОСОБА_9 було організовано поширення неправдивої інформації щодо залишення владою міста Харкова у засобах масової інформації з метою його дискредитації, як начальника ОВА.

Також ОСОБА_11 зазначив, що 23 лютого 2022 року на нараді, яка відбулась приблизно з 15 до 16 години, в приміщенні Управління Служби Безпеки України в Харківській області, де були присутні всі представники силових та правоохоронних органів м. Харкова, командувач військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » генерал-майор ОСОБА_13 представив ОСОБА_14 , як командувача Угрупування військ Харків.

При цьому, було зазначено, що Антитерористичний штаб при СБУ перестає діяти, а працює штаб оборони міста Харкова, який очолив ОСОБА_14 . Іншими словами усі військові, силові структури, правоохоронні органи в межах виконання своїх функцій, у разі настанні воєнного стану, повинні були підпорядковуватись ОСОБА_15 . Під час вказаної наради виступав начальник УСБУ в Харківській області ОСОБА_16 , який доповідав, що підстав для введення воєнного стану не має. Ймовірний супротивник здійснює передислокацію військ на кордоні, проте в УСБУ в Харківській області відсутня інформація про військову агресію.

Свідок зазначив, що за вказівкою ОСОБА_9 особовий склад УСБ України в Харківській області самоусунувся від участі в обороні міста Харкова та Харківської області, в перші дні початку воєнних дій, залишили адмінбудівлю за місцем несення служби зі значною кількістю зброї без охорони.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 11.08.2022, який вказав на факт усунення та дискредитації начальника ОВА ОСОБА_11 зі сторони начальника УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 та самоусунення останнього від участі у обороні міста Харкова.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 який зазначив, що 24.02.2022 начальник Харківської ОВА ОСОБА_11 по телефону доповів йому про факт провокації зі сторони УСБ України в Харківській області, що виразилось у захопленні його службового кабінету з каналом спеціального зв?язку та розповсюдженні неправдивої інформації щодо залишення головою ОВА міста Харкова. Також, свідок зазначив, що одним з основних завдань Харківської обласної військової адміністрації було невідкладне запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території міста Харкова та Харківської області з урахуванням завдань визначених Верховним Головнокомандувачем. Усунення голови Харківської обласної військової адміністрації від виконання покладених на нього обов?язків та обмеження його зв?язку зі ОСОБА_12 поставила під загрозу стан обороноздатності регіону.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , від 23.08.2022, який повідомив, приблизно у 10:45 24.02.2022 начальник Управління підполковник ОСОБА_9 викликав його до свого робочого кабінету, де також знаходився перший заступник начальника Управління полковник ОСОБА_20 . Начальник У правління повідомив його та полковника ОСОБА_21 , що згідно з наявною інформацією голова ХОВА ОСОБА_11 безпідставно покинув своє робоче місце та будівлю Адміністрації, унеможлививши зв?язок з Офісом Президента України та з самим головнокомандувачем Збройних Сил Держави, що ставить під загрозу обороноздатність Харківської області під час вторгнення зс рф. Також він отримав наказ про участь у селекторних нарадах з Офісом Президента України.

На вказане свідок поставив запитання щодо механізму отримання, оцінки і узгодження ним інформації, яку він повинен буде надавати під час селекторних нарад з офісом Президента України. На вказане запитання підполковник ОСОБА_9 відповів, що інформацію для доповіді він буде надавати особисто, на підставі отримуваної ним інформації від оперативних підрозділів Управління, та військових, які ведуть бойові дії на території Харківської області. Надалі, приблизно у 11:00 свідок і полковник ОСОБА_20 відповідно до наданої начальником Управління вказівки прослідували на автомобілі Шкода Октавія до будівлі ХОВА за адресою: вул. Сумська 64, де через службовий вхід пройшли на 2 поверх до службового кабінету голови ХОВА. Пройшовши до службового кабінету голови ОВА у супроводі співробітників відділу ЦСО «А», свідок встановив, що обладнання спецзв`язку для проведення селекторних нарад з Офісом Президента України, що знаходилось за робочим столом Голови ОВА, було відключене. Враховуючи викладене, я надав вказівку оперативним співробітникам ГВЗНД Управління, які знаходилися в кабінеті, зв?язатись з керівництвом Управління Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації в Харківській області для вирішення питання щодо виділення спеціаліста для увімкнення обладнання. Приблизно у 11:30 до службового кабінету голови ХОВА зайшов ОСОБА_11 у супроводі першого заступника голови ХОВА ОСОБА_22 , голови Харківської облради ОСОБА_23 , Голови Харківської міської ради ОСОБА_17 . Про вказаний факт полковник ОСОБА_20 одразу ж доповів начальникові УСБУ в Харківській області підполковнику ОСОБА_9 , зв?язавшись з ним за допомогою месенджера Whatsapp. У телефонній розмові ОСОБА_20 доповідав ОСОБА_9 про те. що він спілкується з ОСОБА_11 і що все нормально. На що ОСОБА_9 (як пізніше я дізнався від ОСОБА_24 ) сказав в нецензурній формі: «убери його і якщо треба бий його прикладом!»

Після отримання вказівок від підполковника ОСОБА_9 , полковник ОСОБА_20 повідомив ОСОБА_11 на необхідності доповісти ним особисто керівництву держави про ситуацію, яка склалася, з метою надання команди начальнику УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 щодо подальших дій відносно ХОВА, та передав мені команду ОСОБА_9 пройти до засобу селекторного зв?язку із офісом Президента України;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , які повідомили, що 24.02.2022 близько 11.30 год. до приймальні голови будівлі ХОВА ОСОБА_11 зайшли співробітники УСБ України в Харківській області (далі-Управління) та повідомили, що є наказ від керівництва Управління та вони тепер представляють владу і що всі присутні переходять під їх керівництво. Свідки також повідомили, що один із присутніх співробітників СБ У країни зробив фото порожнього кабінету голови ХОВА ОСОБА_11 , яке в подальшому було опубліковано на одному з телеграм-каналів про те, нібито керівництво ХОВА залишило м. Харків. Також, свідки вказали, що через деякий час ОСОБА_11 та інших посадових осіб співробітники СБ У країни вивели з кабінету голови будівлі ХОВА ОСОБА_11 , який повинен був прийняти участь на черговій селекторній нараді із Офісом Президента України. Свідки зазначили про те, що після того як вивели ОСОБА_11 з будівлі ХОВА на селекторній нараді із Офісом Президента України, прийняв участь співробітник УСБ України в Харківській області ОСОБА_19 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_26 , який вказав, що вів телеграм-канал, в якому 24.02.2022 за вказівкою співробітників СБ України було опубліковано фото з пустим кабінетом голови ХОВА та повідомленням про те, що керівництво м. Харкова та Харківської області залишило місто;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_20 , які зазначили про те, що зранку 24.02.2022 отримали вказівку від керівництва УСБ України в Харківській області по команді від ОСОБА_9 про вибуття до будівлі ХОВА нібито з метою забезпечення безпеки керівництва та працівників ХОВА. Крім того, на нараді від керівництва УСБ України в Харківській області було доведено до особового складу про те, що керівництво ХОВА залишило будівлю та межі області. По прибуттю співробітники СБ України взяли по периметру будівлю ХОВА та направились до приймальної та кабінету голови ХОВА ОСОБА_11 . Вже перебуваючи у кабінеті ОСОБА_11 спецпідрозділ СБ України забезпечував безпеку керівного складу УСБ України в Харківській області, які також прибули до кабінету голови ХОВА. Крім того, свідки повідомили, що в них була команда від керівництва УСБ України в Харківській області вивести з кабінету голови ХОВА ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та інших працівників адміністрації. Свідки також вказали, що співробітники СБ України не мали права звільняти від виконання своїх обов?язків, голову ХОВА ОСОБА_11 . Свідки зазначили, що загрози ДРГ на той час не було та необхідності у залишені приміщення керівництвом ХОВА також не було. Також свідки підтвердили факт опублікування за їх вказівкою на телеграм каналі фото порожнього кабінету голови ХОВА;

- протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_25 , яка впізнала особу під фото, як співробітника СБ України;

- висновком експертів за результатами проведення судової військової експертизи від 28.07.2022 №19715/22-81 ДСК згідно якого начальник Управління Служби безпеки України в Харківській області під час його перебування на посаді в період воєнного стану з 24.02.2022, будучи обізнаним із повноваженнями Служби безпеки України в цілому та його обов?язками, як керівника Управління Служби безпеки України в Харківській області, а також з вимогами, передбаченими нормативно-правовими актами щодо порядку призначення та звільнення Голів обласних державних адміністрацій в Україні, утворення військових адміністрацій та призначення їх керівників, достовірно знаючи вимоги статті 22 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» щодо притягнення до відповідальності за спроби використати введення воєнного стану для захоплення влади, вчинив дії, що не передбачені чинним законодавством України та виходять за межі його службових повноважень. Дії начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_9 перебувають у причинно-наслідковому зв?язку із настанням наслідків у вигляді неможливості керівництва Харківської обласної військової адміністрації у здійсненні своїх повноважень щодо забезпечення обороноздатності Держави на території Харківської області;

- іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадження щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що всупереч доводам апеляційної скарги рішення про продовження ОСОБА_9 , строку тримання під вартою прийнято слідчим суддею з дотриманням кримінального процесуального законодавства. При прийнятті вказаного рішення враховано, що матеріали справи містять достатньо даних для висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного, а також те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного до тяжких, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі, інкриміновану йому роль у злочинній діяльності, його посаду та пов`язане з нею положення у суспільстві, а також розгалужене коло зв`язків.

При продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею також було враховано вік підозрюваного та стан його здоров`я, його майновий та сімейний стан, репутацію, відомості щодо судимостей, а також інші обставини, що характеризують його особу та спосіб життя.

При цьому, слідчим суддею вірно встановлено, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань необхідності збереження обраного стосовно ОСОБА_9 , запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_9 , під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи дані про особу підозрюваного, та ту обставину, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_9 , виняткового запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_9 , на свободу, не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 , Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи, в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_9 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , колегія суддів не вбачає.

Посилання апелянта на недоведеність підозри та продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялись, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_9 , до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 , підозри.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Більш того, у відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку.

Доказів того, що ОСОБА_9 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду. При цьому особам, які утримуються під вартою надається медична допомога у встановленому законом порядку.

При цьому колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск строків досудового розслідування, колегія суддів звертає увагу про те, що в судовому засіданні адвокат повідомила що нею подано скаргу прокурору щодо порушення строків. На момент розгляду справи її розглянуто не було, інформація про прийняття будь яких постанов була відсутня.

Колегія суддів в той же час вважає за необхідне роз`яснити стороні захисту право на оскарження постанови прокурора за результатами розгляду скарги в порядку ст. 303 КПК України.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Крім цього, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, щодо не застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_9 , зауважуючи на наступному.

Згідно ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

А тому, враховуючи, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 109, ст. 341 КК України, то слідчий суддя мав право не визначити розмір застави.

Щодо доводів сторони захисту про закінчення строку досудового розслідування, колегія суддів вважає, що вони не знайшли свого підтвердження.

З наданих стороною захисту доказів, слідчому судді не вдається за можливим встановити наявність чи відсутність факту порушення строку досудового розслідування.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4