ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 лютого 2026 року задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, до 05.03.2026 включно.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків, які не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання підозрюваного під вартою.

Крім того слідчий суддя врахував відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, проживає з батьками, позитивно характеризується, навчається в комунальному закладі освіти "Криворізький гірничий коледж" Дніпровської обласної ради", раніше не судимий, є неповнолітньою особою, однак вказав, що зазначені обставини не можуть бути самодостатньою підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладення наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою у зв`язку із реалізацією завдань кримінального провадження проведення процесуальних дій;

- не залишати постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в визначений судом час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, роботи;

- заборонити спілкуватись зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує, що слідчий суддя не надав належної оцінки характеризуючим даним ОСОБА_7 , а ризики, передбачені ч. 177 КПК України є недоведеними.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування вказує, що ОСОБА_7 ніколи не переховувався та раніше не притягався до адміністративної відповідальності, крім того, підозрюваний розуміє свою причетність до даного кримінального правопорушення та співчуває наслідкам даної ДТП, під час подій намагався всім допомогти, самостійно викликав швидку допомогу та поліцію та повідомив близьких. Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання у житлі батьків, на момент ДТП проходив стажування у ФОП ОСОБА_9 та за час роботи зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований працівник, є студентом КЗ Криворізький гірничий коледж, де також характеризується позитивно. Вказує, що підозрюваний є неповнолітнім, у зв`язку із чим не має можливості виїхати закордон.

Щодо ризику впливу на потерпілих зазначає, що підозрюваний не має наміру його вчиняти, а навпаки намагається допомогти потерпілим в частині відшкодування витрат на поховання та витрат на лікування.

Вказує, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є недоведеним, оскільки ОСОБА_7 не має посвідчення водія та жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності за керування транспортними засобами без відповідного посвідчення.

Зазначає, що підозрюваний дуже жалкує щодо вчиненої ДТП та її наслідків, щиро співчуває потерпілим, намагається відшкодувати моральні та матеріальні збитки шляхом перерахування коштів потерпілим, однак вважає, що даних коштів не достатньо та для можливості відшкодування він має працювати, що в умовах тримання під вартою не вбачається можливим.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001602 від 06.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, в рамках якого 06 грудня 2025 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

З апеляційної скарги вбачається, що стороною захисту обґрунтованість підозри як підстава для продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 не оскаржується, а тому колегія суддів не вдається до детального обговорення висновків суду у цій частині та обмежується констатацією того, що наданим матеріалами обгрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 підтверджується достатньою мірою для вирішення питання про продовження щодо нього запобіжного заходу.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження запобіжного заходу.

Також є правильним висновок суду щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України з огляду на те, що підозрюваний, усвідомлюючи суворість можливого покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчим суддею було враховано дані про особу підозрюваного і те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Колегія суддів зважає на те, що тяжкість можливого покарання хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 має потенційну можливість впливати, у тому числі опосередковано, на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, з метою схилити їх не давати послідовні та правильні показання, або змінити свої показання, в тому числі у подальшому в суді, для уникнення ним кримінальної відповідальності.

Також висновки слідчого судді щодо продовження існування ризику впливу на експертів є вірними, оскільки досудове розслідування, протягом якого орган досудового розслідування має можливість зібрати докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, наразі не завершено.

На особливу вагомість цих ризиків вказує характер інкримінованого ОСОБА_7 діяння, яке полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху, вчиненому у стані сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, який виключає застосування при призначенні покарання обвинуваченому, у випадку визнання його винуватим, положень ст. 75 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про відсутність встановлених ризиків необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Такі доводи не містять нових відомостей, істотних для питання, що розглядається, та полягають у тенденційній переоцінці на користь сторони захисту тих обставин, які були відомі слідчому судді та враховані ним достатньою мірою.

Відомості про особу підозрюваного, про його ставлення до скоєного діяння, про намір відшкодувати збитки, на які вказує сторона захисту, колегія суддів не вважає такими, що достатньою мірою зменшують вагомість встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Також приймається до уваги, що згідно із поясненнями прокурора в суді апеляційної інстанції досудове розслідування перебуває на завершальній стадії та найближчим часом обвинувальний акт буде поданий до суду, у зв`язку із чим питання про доцільність тримання ОСОБА_7 на етапі судового розгляду стане предметом обговорення у межах підготовчого провадження.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4