справа № 164/1501/25
п/с 1-кп/164/100/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконферензв`язку),

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селище Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000063 від 27 травня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця сел. Маневичі Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 08 грудня 2023 року Маневицьким районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) громадських робіт, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт у вказаному провадженні, відповідно до якого досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указів Президента України від №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», солдата ОСОБА_5 23 жовтня 2024року призвано та направлено для проходження військової служби під час загальної мобілізації, в особливий період в складі команди № НОМЕР_1 , а саме до роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідкою №1725 ІНФОРМАЦІЯ_3 солдат ОСОБА_5 самовільно залишив розташування роти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_5 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 26 травня 2025 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та свідомо бажаючи їх настання, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків із ОСОБА_4 наніс один удар правою ногою в верхню третину правої гомілки останнього.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу верхньої третини правої гомілки.

За ступенем тяжкості підшкірний крововилив верхньої третини правої гомілки належить до категорії легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування такі дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження, оскільки він відмовляється від підтримання обвинувачення, про що подав суду відповідну письмову заяву. Наслідки закриття провадження йому зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання потерпілого та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження слід закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зокрема, передбаченого частиною першою статті 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

Згідно з п. 7 ч. 1, ч. 7 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством. Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Під час закриття кримінального провадження на підставі відмови потерпілого від обвинувачення суд фактично визнає відсутність самого обвинувачення щодо особи, а тому не потрібно встановлювати сам факт вчинення кримінального правопорушення, ні винуватість чи невинуватість такої особи. За таких обставин не потребують перевірки судом докази, а також немає необхідності в дослідженні того, чи було дотримано інші вимоги процесуального закону під час провадження у справі (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду у справі № 712/1710/19).

Враховуючи те, що потерпілий відмовився від обвинувачення і не бажає подальшого притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, підстав, що ставлять під сумнів добровільність такої відмови потерпілого в судовому засіданні не встановлено, відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження на підставі відповідної ухвали суду, а тому суд дійшов висновку, що кримінальне провадження слід закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Речові докази, витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 26, 284, 285, 372, 376, 477 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання потерпілого - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000063 від 27 травня 2025 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_4 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення - закрити.

Ухвалу може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя

Маневицького районного суду ОСОБА_1