Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/54/26
Категорія ч.4 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар

судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 25 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засуджено:

- за ч.4 ст.186 КК України на 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, з врахуванням вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 24.04.2024 року відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі та вироку Богунського районного суду м. Житомира від 13.02.2025 року відносно ОСОБА_7 за ст. 190 ч.2 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання 7 років 3 місяці позбавлення волі.

Визначено початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 05 вересня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 6176 грн. 20 коп. процесуальних витрат на проведення судових експертиз.

Задоволено цивільний позов потерпілої та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 13 324 грн. 29 коп. матеріальної шкоди.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, судом першої інстанції встановлено, що 04 вересня 2023 року близько 20 години 50 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , в якої на шиї помітив золотий ланцюжок.

В цей час, місці та за вказаних вище обставин, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, у ОСОБА_7 , який раніше неодноразово засуджений та притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи протиправність своїх діянь, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння належним ОСОБА_9 золотим ланцюжком, який висів на її шиї, ОСОБА_7 підійшов до неї ззаду та задля подолання опору потерпілої ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я, взяв останню обома руками в область шиї та, застосувавши фізичну силу, повалив її на землю. Після цього, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 не може чинити йому опір та лежить на землі, зірвав із її шиї золотий ланцюжок довжиною 65 см, золото 585 проби, плетіння «бісмарк» вагою 7 г, вартістю 13 324, 29 гривень.

В подальшому ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 13 324, 29 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 25.07.2025 змінити в частині цивільного позову та зменшити розмір відшкодування матеріальної шкоди потерпілій до 3000 гривень, а в решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, правильності кваліфікації дій та доведеності вини, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині задоволення позовних вимог потерпілої щодо відшкодування їй матеріальної шкоди, оскільки заявлений ОСОБА_9 цивільний позов не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що викрадений золотий ланцюжок був 65 см, важив 7 грам, а золото було 585 проби.

На думку апелянта, самих лише показів потерпілої не достатньо для встановлення вартості золотого ланцюжка, оскільки остання в силу свого віку могла не пам`ятати довжини викраденого ланцюжка та проби золота.

Звертає увагу суду на тому, що викрадений золотий ланцюжок був оцінений в ломбарді у 3000 гривень, а тому вважає суму цивільного позову завищеною.

Потерпіла ОСОБА_9 про дату, час та місце проведення розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 повідомлена та просила Житомирський апеляційний суд судовий розгляд проводити без її участі.

Окрім того, 17.03.2025 від обвинуваченого ОСОБА_7 на адресу Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання в якому він просить розгляд його апеляційної скарги проводити без його участі, вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора яка висловився проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції даних вимог дотримався.

Обвинувальний вирок ухвалено компетентним судом, без порушення норм процесуального права, дії обвинуваченого кваліфіковано правильно.

Висновок суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та ніким з учасників процесу не оспорюється.

Що стосується доводів апелянта стосовного заявленого цивільного позову, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Частиною 1 ст.128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Із досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що відповідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 05.09.2023, потерпіла ОСОБА_9 впізнала фотознімок із викраденим у неї золотим ланцюжком та на запитання слідчого повідомила, що довжина викраденого ланцюжка становить 65 см, вага 7 г, плетіння «бісмарк» (т. 2, а.п. 65).

Допитана під час судового розгляду кримінального провадження 03.03.2025 свідок ОСОБА_10 вказала, що є донкою потерпілої, золотий ланцюжок купляла разом із сестрами не менше 7 років тому на житньому ринку за приблизно 6000 грн, а також підтвердила що золотий ланцюжок мав вагу 7 г, довжиною був 65 см з плетінням «бісмарк», 585 проби золота та впізнала ланцюжок на фото з протоколу пред`явлення речей для впізнання, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання Корольовського районного суду міста Житомира від 03.03.2025 (т. 2, а.п. 9-12, 139).

Окрім того, 585 проба золота, викраденого у ОСОБА_9 ланцюжка, підтверджується листом генерального директора ЛОМБАРД «ЗАСТАВНО-КРЕДИТНИЙ ДІМ» ОСОБА_11 за № 547/09 від 05.09.2023 (т. 2, а.п. 114).

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Пунктом 6 ч.2 ст.242 КПК України визначено, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 1936/23-25 від 19.09.2023, ринкова вартість бувшого у використанні золотого ланцюжка жовтого (золотого) кольору довжиною 65 см, плетіння «бісмарк», золото 585 проби, вагою 7 грам, при умові, що на дату оцінки виріб був працездатний, технічно справний та без дефектів, станом на 04.09.2023 складала 13324 грн 23 коп (т. 2, а.п. 151).

Апеляційний суд, окремо звертає увагу також на тому, що відповідно до протоколу та звукозапису судового засідання Корольовського районного суду міста Житомира від 17.06.2025, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 визнає, його ще не відшкодовував але збирається це робити (т. 3, а.п. 117-120, 139).

Враховуючи вищевказане, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу зменшення розміру цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , Житомирський апеляційний суд вважає безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи, дав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для зміни оскаржуваного вироку, як про те просить у своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 відсутні.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 25 липня 2025 року, щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України без зміни.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 протягом того ж часу з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді: