Провадження № 1-кп/638/64/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Шевченківський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові об`єднанні в одне провадження кримінальні провадження №0000371 від 07.04.2016 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України та №0001018 від 16.12.2015 з обвинувальним актом у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Харків, громадянина України, українця, військовозобов`язаного, з вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира інженерно-саперної роти у військовому званні «капітан», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично перебуває за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

23.12.2015 до Шевченківського (на той час Дзержинського) районного суду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження №0001018 від 16.12.2015 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України.

31.10.2026 до Шевченківського (на той час Дзержинського) районного суду м. Харкова надійшли матеріали кримінального провадження №0001018 від 16.12.2015 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України.

Ухвалою ОСОБА_7 ) районного суду м. Харкова від 06.12.2026 матеріали кримінального провадження №0001018 від 16.12.2015 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України та матеріали кримінального провадження №0001018 від 16.12.2015 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України, були об`єднані в одне провадження.

Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у кримінальному провадженні №0001018 від 16.12.2015,підсудному ОСОБА_4 висунуто обвинувачення в тому, він вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ст. 294 ч. 1 КК України при наступних обставинах:

10 червня 2015 року близько 01 години 30 хвилин, біля станції метро «Наукова» між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з однієї сторони та іноземними громадянами - вихідцями із арабських країн з іншої сторони, виник конфлікт на побутовому ґрунті.

Бажаючи помститися ОСОБА_8 та ОСОБА_9 10 червня 2015 року організували зустріч поблизу станції метро «Наукова» по пр-ту Науки (на той час проспект Леніна) в м. Харкові із невстановленими в ході досудового розслідування особами - членами неформальної організації, що підтримували ідеї расової нетерпимості по відношенню до іноземців не європейського типу зовнішності в м. Харкові, серед яких також був раніше їм знайомий ОСОБА_4 , яким повідомили про вищезазначений конфлікт із іноземними громадянами. Під час обговорення конфлікту невстановлена в ході досудового розслідування особа, підбурила інших до здійснення нападу на іноземних студентів з метою завдання їм тілесних ушкоджень та знищення їх майна. Отримавши згону інших учасників зустрічі на здійснення погромів іноземних студентів, невстановлений в ході досудового розслідування організатор майбутніх масових заворушень запропонував останнім 11 червня 2015 року зібратися близько 22:00 години біля скверу «Дзеркальний струмінь», розташованого по вул. Сумська в м. Харкові для організованого спрямування до місця вчинення злочину - студентського містечка поблизу станції метро «Ботанічний сад».

11 червня 2015 року в період часу із 22:00 години ОСОБА_4 , зустрівшись із іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, із якими попередньо вступив у злочинну змову на активну участь у масових заворушеннях, спрямованих проти іноземних студентів, із місця зустрічі в сквері «Дзеркальний струмінь» на невстановленому в ході досудового розслідування автомобільному транспорті поїхав до станції метро «Ботанічний сад». Залишивши транспортний засіб на стоянці ОСОБА_4 разом із іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, одягнувши маску на обличчя, озброївшись ножем, спеціально заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень та пошкодження майна, рухаючись по пров. Отакара Яроша в м. Харкові, прибули до будинку №216-Б по вул. Клочківській в м. Харкові, де знаходилось кафе «Аеліта», відвідувачами якого переважно були арабські студенти.

Побачив поблизу вказаного кафе громадян ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які знаходились поблизу автомобіля марки «ВАЗ-21033» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 та декілька інших активних учасників масових заворушень вирішили напасти та вищевказаних іноземців з метою завдання ним тілесних ушкоджень та почали їх переслідувати.

Так, ОСОБА_4 , переслідуючи ОСОБА_13 , який встиг сховатися у салоні автомобіля марки «ВАЗ-21033» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , разом із іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, маючи умисел на знищення вищевказаного автомобіля, почали розбивати у ньому скло, різати шини та деформувати кузов. Зокрема, ОСОБА_4 , використовуючи ніж, а саме його рукоять, розбив скло водійської двері автомобіля марки «ВАЗ-21033» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та завдав декілька ударів по правому передньому крилу автомобіля. В результаті дій ОСОБА_4 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, автомобіль марки «ВАЗ-21033» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належав громадянину Йорданії ОСОБА_12 , був знищений, так як вартість відновлювальних робіт для усунення численних зовнішніх пошкоджень кузова автомобіля, на момент вчинення злочину, дорівнює його ринковій вартості та складає 14530 гривень 37 копійок.

Після чого, реалізувавши свій злочинний намір, ОСОБА_4 припинив свою активну участь у масових заворушеннях того дня і разом із своїми невстановленими в ході досудового розслідування співучасниками, з місця вчинення злочину зник.

Вказані дії підсудного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України, а саме як : активна участь у масових заворушеннях, що супроводжувалися знищенням майна із застосуванням предметів, які використовувалися як зброя.

Відповідні відомості щодо вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення-злочину були внесені до ЄРДР 16.12.2015 за №0001018 від 16.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України.

22.07.2015 ОСОБА_4 слідчим СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України та закриття кримінального провадження №0001018 від 16.12.2015 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому підсудний ОСОБА_4 зазначив, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України, не визнає, наголошуючи на тому, що з початку вторгнення збройних сил рф на територію Держави Україна, мобілізувався до ЗСУ та по теперішній час боронить нашу Державу від країни-агресора, має постійне місце служби, повторних кримінальних правопорушень не вчиняв, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся, у розшуку не перебував.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання підсудного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 не заперечував, наголошуючи на наявності підстав для закриття кримінального провадження №0001018 від 16.12.2015 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому зазначив, що ОСОБА_4 повторних кримінальних правопорушень не вчиняв, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся.

Потерпілий ОСОБА_14 у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотаннями про відкладення судового розгляду до суду не звернулися. При цьому, потерпілий ОСОБА_14 у своєї письмовій заяві просив провести судовий розгляду кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 за його відсутності. (т. 2, а.с.а.с. 38-39).

Відповідно до інформації наданої Харківським національним університетом імені В.Н. ОСОБА_15 наказом 0210-05/1035 від 30.06.2017 відрахований зі складу студентів за невиконання навчального плану та порушення умов контракту. (т. 1, а.с.а.с. 241, 242).

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає клопотання підсудного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 з приводу звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження №0001018 від 16.12.2015, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до п.п. 1-5 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло : два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (п.1); три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (п.2); п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку передбаченого у п. 2 цієї статті (п.3); десять років - у разі вчинення тяжкого злочину (п.4); п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно приписів ч.ч. 2, 3 ст. 4, ч. 1 ст. 5 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України.

Кримінальним кодексом України за вчинення інкримінованого ОСОБА_4 протиправного діяння, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України, на момент його скоєння, передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років

У судовому засіданні, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що протиправне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 294 ч. 1 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_4 , вчинене останнім 11.06.2015.

Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1, 3, 4 КК України (в редакції Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, останні поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 12 КК України, протиправне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 294 ч. 1 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжкого злочину.

Відповідно до приписів ст.ст. 284-289 КПК України, кримінальне провадження закривається судом зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_4 раніше не судимий, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та учасником бойових дій, за останнім місцем навчання та місцем проходження військової служби характеризується з позитивної сторони, на диспансерному обліку в МПНД та ОНД не перебуває, від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся, після 11.06.2015, повторних кримінальних правопорушень не вчиняв.

Крім того, підсудному ОСОБА_4 під час судового розгляду у судовому засіданні, судом була роз`яснена суть обвинувачення, яка була йому зрозуміла.

При цьому, підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення-злочину не визнав.

Суд вважає, що невизнання підсудним ОСОБА_4 свої вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину не має правового значення при вирішенні питання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі приписів ст. 49 КК України з наступних підстав.

За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Суд зауважив, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Тому визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Суд зазначає, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Суд вважає, що невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. ( Зазначена правова позиція викладена у Постанові ККС ВС від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19).

У зв`язку з чим, суд вважає можливим звільнити підсудного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення-тяжкого злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України, так як з дня вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, сплинули передбачені законом строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, а саме відповідно десять років, а кримінальне провадження №0001018 від 16.12.2015у відношенні ОСОБА_4 закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Запобіжний засіб у відношенні ОСОБА_4 на час судового провадження не обирався.

Заявлений потерпілим ОСОБА_14 цивільний позов про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_4 на користь потерпілого заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 30000 гривен, відповідно до приписів ст.ст. 128 ч. 7, 129 КПК України підлягає залишенню без розгляду.

Вказаний цивільний позов потерпілий ОСОБА_14 має право пред`явити в порядку цивільного судочинства.

При проведенні судової авто-товарознавчої експертизи експертом державної спеціалізованої установи були витрачені кошти в сумі 1537,5 гривен, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта не підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_4 і підлягають віднесенню на рахунок держави, тому що у відповідності до приписів ст. 124 КПК України, витрати на проведення експертизи, підлягають стягненню з засудженого на користь експертної установи, лише при ухвалені судом обвинувального вироку.

Вказана правовий висновок викладений в Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21).

Зазначені в постановах про визначення речовими доказами та передачу їх на зберігання від 25.10.2015, речові докази, які перебувають на зберіганні як в матеріалах кримінального провадження, так і в камері зберігання речових доказів СВ, - підлягають подальшому зберіганню в матеріалах кримінального провадження та камері зберігання речових доказів СВ, так як вони мають доказове значення у кримінальному провадженні в відношенні підсудного ОСОБА_3 . На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 49 КК України, ст.ст.122, 124, 128, 284-289, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання підсудного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 «Про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України та закриття кримінального провадження №0001018 від 16.12.2015у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності», - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності в частині вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 294 ч. 1 КК України у кримінальному провадженні №0001018 від 16.12.2015,а кримінальне провадження №0001018 від 16.12.2015у відношенні ОСОБА_4 закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 на час судового провадження, по зазначеному кримінальному провадженню не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_4 на користь потерпілого заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 30000 гривен, - залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому право на його пред`явлення до суду в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати, що полягають із витрачених експертною установою при проведенні судової авто-товарознавчої експертиз коштів у сумі 1537,5 гривен, - віднести на рахунок держави.

Зазначені в постановах про визначення речовими доказами та передачу їх на зберігання від 25.10.2015, речові докази, які перебувають на зберіганні як в матеріалах кримінального провадження, так і в камері зберігання речових доказів СВ, - зберігати в матеріалах кримінального провадження та камері зберігання речових доказів СВ.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Шевченківський райсуд м. Харкова.

Ухвала постановлена на нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1