Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1273/25
Провадження № 1-кс/273/4/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м.Баранівка

Слідчий суддя Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника СД ВП №2 Звягельського РВП ГУПН в Житомирській області від 25.07.2025 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 23.04.2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

04.08.2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеною скаргою, у якій просить скасувати постанову начальника СД ВП №2 Звягельського РВП ГУПН України в Житомирській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні її клопотання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000136 від 23.04.2024 року, визнання потерпілою її дочки ОСОБА_5 .

В обґрунтування скарги зазначає, що 25.07.2025 року нею було подано клопотання начальнику СД №2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 ВП у кримінальному провадженні №0000136 з вимогою негайно її визнати потерпілою і допитати її в статусі потерпілої, надати їй пам`ятку про ознайомлення з правами потерпілого, оскільки їй поступили погрози щодо вбивства її дочки. Так як її дочка знаходиться в стані не під своєю свідомістю, вимагає визнати її дочку ОСОБА_5 також у якості потерпілої за фактом погрози їй, щодо вбивства дочки у кримінальному провадженні №0000136 від 23.04.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України. Вказує, що їй нанесено істотну моральну шкоду, здійснення психологічного тиску, погроз від організованої групи осіб селі Вільха, членом якої є ОСОБА_6 , яка залишила коментар з погрозами у мережі «Фесбук», та утримує в заручниках її дочку ОСОБА_7 під психотропними та наркотичними препаратами, з втратою пам`яті та не під своє свідомістю, та можуть в будь який момент усипити, вбити чи завдати летальну дію для її дочки. Постанову від 25.07.2025 року про відмову в задоволенні клопотання отримала 31.07.2025 року зв`язком «Укрпошти».

Вказує, що начальник СД ОСОБА_4 умисно з усвідомленою метою сприяє учасникам злочинної організації та укриває їх злочинну діяльності і створює умови, які сприяють їх злочинній діяльності, відповідальність за такі дії передбачена ст. 256 КК України. Начальник СД ОСОБА_4 відмовляючи в задоволенні клопотання від 25.07.2025 року, вказує що відбувся допит ОСОБА_7 та у справі є якийсь висновок - а має бути висновок судово-медичного експерта, спеціаліста який має спеціальні знання і постанова про призначення експертизи, де поставлені дізнавачем конкретні питання якою експерт попереджений про кримінальну відповідальність. Лише такий висновок експерта в рамках кримінального провадження є належним і може свідчити про наявність або відсутність стану наркотичної або іншої залежності, або вживання інших лікарських препаратів, і лише висновок судово-медичного експерта може бути доказом в рамках кримінального провадження і для суду, що і передбачено КПК України. Все інше (в тому числі і якийсь висновок, навіть не зазначено начальником СД у постанові ким та коли зроблено і на підставі яких нормативно правових документів зроблено, чи дана особа взагалі є спеціалістом і має спеціальні знання надавати такі висновки і яким нормативно правовим документом чи законом це передбачено) це лише недолуга імітація ніби то проведення досудового розслідування для приховування фактичних обставин цілої низки вчинених кримінальних правопорушень організованою та координованою групою осіб за попередньою змовою в умовах воєнного і надзвичайного стану. Дана релігійна організація Спасо-Покровський жіночий монастир села Вільха де юре не існує, тобто відсутня будь-яка інформація про реєстрацію такої релігійної громади - що є незаконно. Але слідством не перевірено зазначену обставину у постанові начальником СД ОСОБА_4 , та не встановлено юридичну правосуб`єктність даного Спасо-Покровського жіночого монастиря села Вільха. Тобто організована та координована група осіб чисельністю 25 осіб, без належної, передбаченим чинним законодавством реєстрації здійснює, як стверджує начальник СД ОСОБА_4 , протиправну, незаконну діяльність в селі Вільха Житомирського району, але не вказано в постанові за якою юридичною адресою, тому що слідством не встановлено дану обставину. Але ч.2 ст. 91 КПК України визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. І цей обов`язок доказування належності та допустимості доказів та обставин ч.1 ст.92 КПК України покладено на дізнавача та прокурора. Але начальником СД ОСОБА_4 чомусь дивним чином, або ж умисно не перевірено і не встановлено важливу обставину, яка має суттєве значення для даного кримінального провадження, що фактично на території села Вільха Житомирського району Житомирської області за адресою вулиця Баранівська, 3, вулиця Набережна, 28 існує ніде не зареєстрована відповідно до вимог чинного законодавства України релігійна організація, як зазначено у постанові від 28 липня 2025 року Спасо-Покровський жіночий монастир, що є незаконно і суперечить вимогам Закону. А всі дії за результатами існування з 2017 року незаконної релігійної організації Спасо-Покровського жіночого монастиря села Вільха, про що свідчить відповідь Житомирської обласної адміністрації Управління Культури та Туризму і те, що викладено у постанові, є плодом так званого «отруйного дерева».

У судовому засіданні 06.08.2025 року ОСОБА_3 заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 22.09.2025 року (супровідний лист Романівського районного суду Житомирської області №276/2026 від 08.01.2026 року, 13.01.2026 року надійшла до Баранівського районного суду Житомирської області) у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 у справі №273/1273/25 за скаргою на постанову начальника СД ВП №2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 25.07.2025 рокув кримінальному провадженні №000136 від 23.04.2025 року відмовлено.

У судове засідання 11.02.2026 року ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином (відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримала судову повістку особисто 22.01.2026 року), про причини неявки суд не повідомила. Розгляд скарги відкладено на 02.03.2026 року у зв`язку з неявкою скаржника ОСОБА_3 .

У судове засідання 02.03.2026 року ОСОБА_3 повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином (відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримала судову повістку особисто 19.02.2026 року), про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, слідча суддя вважає, що скаргу слід розглянути за відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Начальник СД ВП №2 Звягельського РВП ГУПН України в Житомирській області ОСОБА_4 в судове засідання не прибула. Подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі. Вказала, що заперечує проти задоволення скарги ОСОБА_3 , оскільки постанова про відмову у задоволенні клопотання від 25.07.2025 року прийнята з врахуванням фактичних обставин кримінального провадження, на підставі чинного кримінального процесуального законодавства та обґрунтована.

Додатково вказує, що 25.07.2025 від ОСОБА_3 надійшло клопотання про визнання її потерпілою в порядку ч.2 ст.55 та ст.220 КПК України по матеріалах кримінального провадження №0000136 від 23.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України. Заявниця ОСОБА_3 вказує, що 31.03.2024 року на її сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» особа з іменем ОСОБА_6 в коментарях до публікації про Спасо-Покровський жіночий монастир в с. Вільха виразила погрозу вбивством для її дочки ОСОБА_7 , яка знаходиться в даному монастирі в с. Вільха, Житомирського району Житомирської області. У скоєнні кримінального правопорушення проти її дочки ОСОБА_7 , ОСОБА_3 підозрює настоятельку монастиря («особу тоталітарної релігійної організації села Вільха»). При цьому ОСОБА_3 долучила фотокопію коментаря ОСОБА_8 , адресованого ОСОБА_9 такого змісту: « Похоже ботоферма це ви, бо уже всі від усіх відгавкалися. Як в тій поговорці «Усим селом напали, ледве відгукувались», то це про вас. Навчіться слухати інших, а не горлопанити на всіх. Бідна ваша дитина, як мати таку матір, то краще жити без вас. Не здивуюсь, якщо ви її, своїми витівками доведете до самогубства. Таке не кожен витримає. Під наркозом, мабуть ви, раз нікого не чуєте.» Під час досудового розслідування вказані заявницею факти не знайшли свого підтвердження, а здобуті докази спростовують твердження ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення. Було допитано в якості свідка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка показала, що з липня 2023 року за власною волею перебуває у Спасо-Покровському жіночому монастирі в с. Вільха Житомирського району, куди її раніше привела сама ОСОБА_3 . У монастирі ніхто не вчиняє щодо неї неправомірних дій, жодних загроз її життю і здоров?ю не має. Особа, яка підписана у мережі «Фейсбук» як « ОСОБА_6 » їй невідома, коментар написаний особою вона не вважає погрозою. Потерпілою себе не вважає, просить не звертати уваги на заяви її матері ОСОБА_3 , оскільки вони є безпідставними. Зазначає, що потерпілим відповідно до ст. 129 КК України - є особа відносно якої було здійснено погрози, при цьому погроза вбивством такою особою має сприйматися як реальна і конкретна, тобто така, що може здійснитися. Разом з цим, ОСОБА_5 , у своїй заяві вказала, що потерпілою себе не вважає, загроз її життю і здоров?ю не має, та просить її з даного приводу не турбувати. Коментар особи, зазначеної у соціальній мережі «Фейсбук» як ОСОБА_10 не містить будь яких погроз ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , окрім того жодна особа не вчиняла ніяких дій, які б свідчили про загрозу життю та здоров?ю ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 . Просить у вимогах скарги ОСОБА_3 відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 306 КПК України розгляд скарги проведено за відсутності начальника СД ВП №2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , на бездіяльність якої подано скаргу.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Із наданих суду матеріалів вбачається, що невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, здійснювала погрози ОСОБА_3 щодо вбивства її доньки ОСОБА_5 (ухвала Новоград-Волинського міськрайонного суду №273/805/24 від 19.04.2024 року).

Відомості по даному факту 23.04.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 129 КК України та розпочато досудове розслідування.

25.07.2025 року від ОСОБА_3 до слідчого СД ВП №2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області надійшло клопотання у кримінальному провадженні №0000136, в якому вона просить негайно визнати її потерпілою і допитати її в статусі потерпілої, надати їй пам`ятку про ознайомлення з правами потерпілого, так як їй поступили погрози щодо вбивства її дочки, а її дочка знаходиться в стані не під своєю свідомістю, вимагає визнати її дочку ОСОБА_5 також у якості потерпілої у кримінальному провадженні №0000136 від 23.04.2024 року.

Постановою начальника СД Звягельського РВП ГУНП України в Житомирській області від 25.07.2025 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання. Зазначено, що невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, здійснювала погрози ОСОБА_3 щодо вбивства її доньки ОСОБА_5 (ухвала Новоград-Волинського міськрайонного суду N?273/805/24 від 19.04.2024). Відомості по даному факту 23.04.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 з правовою кваліфікацією за 4.1 ст.129 КК України та розпочато досудове розслідування. 25.07.2025 від ОСОБА_3 надійшло клопотання про визнання її потерпілою в порядку ч.2 ст.55 та ст.220 КПК України. Потерпілим відповідно до ст. 129 КК України - є особа відносно якої було здійснено погрози, при цьому погроза вбивством такою особою має сприйматися як реальна і конкретна, тобто така, що може здійснитися. Заявниця ОСОБА_3 вважає, що відомі їй особи утримують її дочку ОСОБА_5 проти її волі у Спасо-Покровському жіночому монастирі в с.Вільха Житомирського району, застосовують до неї фізичне та психологічне насильство, примусово вводять в організм психотропні речовини. Разом з тим, зібраними у даному кримінальному провадженні докази спростовуються твердження ОСОБА_3 про нібито вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 20.06.2024, від 21.07.2025 її власноруч написаною заявою та відеозаписом спілкування з працівниками поліції підтверджується добровільне перебування у монастирі та її заперечення будь-яких протиправних дії відносно неї. Також ОСОБА_5 монастирі є добровільним. вказала, що жодних загроз її життю і здоров?ю не має, та її перебування в Висновком №144 від 05.07.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів підтверджується відсутність у ОСОБА_5 ознак сп?яніння. 3 відеозапису встановлено, що ОСОБА_5 веде себе адекватно, видимих порушень не зафіксовано. ОСОБА_5 просила не звертати уваги на скарги її матері - ОСОБА_3 , оскільки вони є безпідставними. Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв?язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. У задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора слідчого, дізнавача про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Частина 1 ст. 129 КК України передбачає відповідальність за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК Укроаїни, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з ч.3 ст.55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У свою чергу, ст. 85 КПК України передбачає, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

ОСОБА_3 посилаючись на те, що вона є потерпілою та що їй завдано кримінальним правопорушенням шкоду здоров`ю, не надає будь-яких доказів про завдання їй такої шкоди, зокрема, навіть не надає доказів, що вона зверталась про медичну допомогу до закладів охорони здоров`я у із погіршенням стану здоров`я. Окрім цього, згідно повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, погроза, на думку ОСОБА_3 , вбивства була щодо її доньки ОСОБА_5 .

Оскаржувана постанова начальника СД Звягельського РВП ГУНП України в Житомирській області від 25.07.2025 року відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема у ній містяться відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Так, в оскаржуваній постанові дізнавач обґрунтовано зазначив, що зібрані у кримінальному провадженні докази спростовують твердження ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення та необхідності визнання потерпілою ОСОБА_3 . Зокрема, протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 20.06.2024, від 21.07.2025, її власноруч написаною заявою та відеозаписом спілкування з працівниками поліції підтверджується добровільне перебування у монастирі та її заперечення будь-яких протиправних дії відносно неї. Також ОСОБА_5 вказала, що жодних загроз її життю і здоров`ю не має, її перебування в монастирі є добровільним. Висновком №144 від 05.07.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів підтверджується відсутність у ОСОБА_5 ознак сп`яніння. 3 відеозапису встановлено, що ОСОБА_5 веде себе адекватно, видимих порушень не зафіксовано. ОСОБА_5 просила не звертати уваги на скарги її матері - ОСОБА_3 , оскільки вони є безпідставними.

Вказані обставини підтверджуються наданими для огляду в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження №0000136 від 23.04.2024 року, зокрема протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 20.06.2024 року, заявою ОСОБА_5 від 20.06.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 21.07.2025 року, заявою ОСОБА_5 від 21.07.2025 року.

Також матеріали кримінального провадження містять заяву ОСОБА_5 від 20.06.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_5 відмовляється бути потерпілою у кримінальних провадженнях зареєстрованих за заявою її матері ОСОБА_3 , так як дані скарги є надуманими та безпідставними; ніяких загроз і погроз стосовно неї немає, ніхто не здійснює щодо неї незаконні дії, її перебування в монастирі є добровільним, почуває себе добре та не перебуває під впливом психотропних речовин.

Отже, аналізуючи доводи ОСОБА_12 , підстави звернення з вказаною скаргою, слідчий суддя приходить до висновку, що у постанові начальника СД Звягельського РВП ГУНП України в Житомирській області від 25.07.2025 у повній мірі обґрунтована відмова у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілою, а відтак, приходить до висновку, що постанова прийнята з врахуванням фактичних обставин кримінального провадження, на підставі чинного кримінального процесуального законодавства, стверджувати про її неповноту та необґрунтованість підстав не вбачається, а відтак відсутні правові підстави для її скасування.

На підставі вищевикладеного, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову начальника СД ВП №2 Звягельського РВП ГУПН в Житомирській області від 25.07.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою у кримінальному провадженні слід відмовити.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 214, 223, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову начальника СД ВП №2 Звягельського РВП ГУПН в Житомирській області ОСОБА_4 від 28.07.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1