Справа № 461/1395/26
Провадження № 1-кс/461/960/26
УХВАЛА

26.02.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження №0000768 від 28.07.2024 старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 від 25.12.2025 року,

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження № 0000768 від 28.07.2024 старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 від 25.12.2025 року, у якій просить:

- поновити строк для подання скарги на зазначену постанову слідчого;

- постанову про закриття кримінального провадження № 0000768 від 28.07.2024 старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 від 25.12.2025 року скасувати;

- зобов`язати старшого слідчого в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 усунути неповноту досудового розслідування та виконати процесуальні та слідчі дії, зокрема слідчий експеримент, призначити низку експертиз, допитати свідків, провести огляд доказів, здійснити тимчасовий доступ.

В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчими ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000768 від 28.07.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України, з приводу дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.07.2024 року на 5 км автодороги сполученням «Східниця-Пісочна», неподалік м. Берислав Дрогобицького району Львівської області. ОСОБА_5 має процесуальний статус потерпілого у згаданому кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 від 25.12.2025 року кримінальне провадження № 0000768 від 28.07.2024 закрите, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу відповідного кримінального правопорушення.

Про винесення зазначеної постанови про закриття кримінального провадження скаржник дізнався 16.02.2026 року, у відповідь на клопотання про надання інформації щодо стану розслідування.

У зв`язку з наведеним, скаржник просить поновити пропущений ним строк оскарження вказаної постанови.

Також, скаржник, вважає, що постанова слідчого є передчасною і незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки винесена з порушенням норм, як матеріального, так і процесуального права. Слідчим не в повному обсязі проведені слідчі дії. У кримінальному провадженні не проведено низку необхідних експертиз, не встановлені та не допитані в якості свідків особи, які можуть володіти інформацією, яка підлягає встановленню в процесі досудового розслідування, не проведено слідчий експеримент зі свідком та не отримано тимчасового доступу до речей і документів з метою встановлення додаткових свідків події ДТП, не опитано поліцейських, які були присутні на місці ДТП.

З огляду на викладене, на думку скаржника, постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 25.12.2025 підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню для проведення подальшого досудового розслідування.

Вищенаведені обставини, за твердженням скаржника, свідчать про те, що уповноважені представники суб`єкта оскарження такими діями та бездіяльністю порушують права потерпілої на здійснення об`єктивного, повного та всебічного досудового розслідування.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів наведених у ній та просив її задовольнити.

Старший слідчий в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Вказав, що в ході проведення досудового розслідування було проведено необхідні експертні дослідження, повний комплекс процесуальних та слідчих дій, які забезпечили повноту та об`єктивність досудового розслідування. Також, наголосив на тому, що потерпіла самостійно звернулась до органу досудового розслідування з клопотанням про недоцільність проведення слідчого експерименту, а тому він не проводився.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи учасників процесу, приходжу до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Оцінюючи доводи скаржника щодо поважності пропуску ним строку звернення з даною скаргою до слідчого судді, виходжу з наступного.

Згідно ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

В ході розгляду справи доводи скаржника про час та обставини отримання копії постанови про закриття кримінального провадження спростовані не були, а тому відповідний процесуальний строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Встановлено, що слідчими ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000768 від 28.07.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України, з приводу дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.07.2024 року на 5 км автодороги сполученням «Східниця-Пісочна», неподалік м. Берислав Дрогобицького району Львівської області.

ОСОБА_5 має процесуальний статус потерпілого у згаданому кримінальному провадженні.

Наведені обставини засвідчуються матеріалами кримінального провадження, які були надані органом досудового розслідування та дослідженні слідчим суддею безпосередньо.

Оцінюючи доводи скаржника щодо підстав для задоволення скарги, а також заперечення слідчого, враховую також наступне.

Згідно п. 18 ч. 1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Як наведено вище, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Аналіз наведених положень вказує на те, що слідчий суддя повинен діяти виключно в межах своєї компетенції та повноважень і керуватися при цьому загальними засадами кримінального провадження. При цьому поняття кримінального провадження охоплює собою увесь спектр дій пов`язаних із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, зокрема процесуальних дій пов`язаних із внесенням відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, проведення розслідування та ухвалення кінцевого рішення у провадженні органом досудового розслідування чи прокурором.

Як вказано вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданням судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на цій стадії є перевірка зазначених скаржником обставин, що, на його думку, вказують на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, та за наявності відповідних підстав - відновлення порушених прав.

З наведених вище матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 від 25.12.2025 року кримінальне провадження №0000768 від 28.07.2024 закрите, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу відповідного кримінального правопорушення.

Крім того, встановлено наступне.

26.11.2024 представник потерпілої ОСОБА_7 звернувся до органу досудового розслідування з клопотанням про додатковий допит свідка ОСОБА_8 та проведення з ним слідчого експерименту.

Згідно повідомлення старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 від 28.11.2024, вказане клопотання представника задоволено.

07.04.2025 ОСОБА_5 звернулась до старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 із заявою, згідно якої просить не проводити слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_8 ініційованим її представником, оскільки вважає цю слідчу дію недоцільною.

В ході розгляду справи слідчий повідомив, що слідчий експеримент не проводився з огляду на наведену вище заяву ОСОБА_5 від 07.04.2025.

Отже, орган досудового розслідування, завданням якого, відповідно до ст. 9 КПК України, є всебічне, повне і неупереджене дослідження обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, погодився з доцільністю проведення відповідної слідчої дії, але її не провів.

Наведене прямо вказує на неповноту досудового розслідування.

У свою чергу, посилання слідчого на наведену вище заяву потерпілої, як підставу для непроведення слідчого експерименту, є безпідставними, адже потерпіла не є особою на яку у цій категорії справ покладено необхідність виконання обов`язків визначених ст. 9 та завдань встановлених ст. 2 КПК України.

Також, встановлено наступне.

В матеріалах кримінального провадження наявний протокол зняття показань з технічних приладів, що мають функцію фото-, кінозйомки, відеозапису від 15.08.2024 та протокол огляду оптичного носія з відеозаписом від 15.08.2024, що спростовує доводи скаржника стосовно недослідження органом досудового розслідування відеоматеріалів.

Матеріали кримінального провадження містять висновки експертних досліджень, що були проведені з врахуванням клопотань експертів, яким надавались у розпорядження усі наявні матеріали кримінального провадження.

Даних про те, що орган досудового розслідування не вжив належних заходів для виконання та розгляду клопотань експертів, які могли вплинути на об`єктивність їх висновків, в ході розгляду справи не встановлено. Крім того, відомостей про те, що експерти не мали можливості надати об`єктивний висновок з огляду на відсутність даних на які посилається скаржник, в ході розгляду даної справи не здобуто, як і не встановлено фактів витребування відповідної інформації та доказів їх ненадання експертам.

Сам по собі факт непогодження з висновками експерта представника потерпілої не може свідчити про необ`єктивність чи неповноту досудового розслідування.

Варто також відзначити, що потерпіла та її представник неодноразово звертались до слідчого з різного роду клопотаннями пов`язаними, як з ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, так і з питання ініціювання проведення відповідних слідчих дій, які розглядались слідчим та ініціатори клопотання повідомлялись про відповідні результати розгляду.

Також, у матеріалах кримінального провадження наявні доручення органу досудового розслідування на встановлення свідків події, що вказує на вжиття належних заходів в цій частині.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що під час досудового розслідування допущено неповноту, адже слідчий, ухваливши рішення про доцільність проведення слідчого експерименту зі свідком, такий не провів.

Водночас, інші доводи скаржника стосовно неповноти досудового розслідування в ході розгляду справи підтвердження не знайшли та спростовані слідчим з посиланням на відповідні матеріали кримінального провадження, які дослідженні слідчим суддею безпосередньо.

Разом з тим, доводи наведені у скарзі повинні бути оцінені слідчим після відновлення досудового розслідування, а потерпіла та її представник вправі звертатись в порядку визначеному КПК України до органу досудового розслідування з питань наведених у відповідній скарзі.

Згідно ч. 1,2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Виходячи з наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку про наявність підстав для часткового задоволення відповідної скарги, а саме в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000768 від 28.07.2024 старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 від 25.12.2025 року.

Щодо скарги в частині зобов`язання старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 усунути неповноту досудового розслідування та виконати процесуальні та слідчі дії, зокрема слідчий експеримент, призначити низку експертиз, допитати свідків, провести огляд доказів, здійснити тимчасовий доступ, то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Отже, зобов`язання слідчого провести слідчу чи процесуальну дію, яка проводиться за його рішенням та відноситься до його компетенції суперечитиме наведеним положенням ст. 40 КПК України. Водночас, наведене не позбавляє скаржника права звертатися до слідчого з відповідними клопотаннями у порядку встановленому процесуальним законом.

Таким чином, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 303, 304, 306, 307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_5 строк оскарження постанови про закриття кримінального провадження.

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000768 від 28.07.2024 старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 від 25.12.2025 року.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000768 від 28.07.2024 року скерувати до слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Львівській області для відновлення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9