Справа № 642/4/26
Провадження № 1-кп/642/263/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2026 м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого Харківської міської ради ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження № 0000045 від 29 лютого 2024 року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Остапківці Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді заступника головного ревізора з безпеки руху поїздів і автотранспорту (регіональний) апарату безпеки руху поїздів і автотранспорту регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту безпеки руху, охорони праці та екологічної безпеки АТ «Укрзалізниця», раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, земельна ділянка поруч з будівлею по АДРЕСА_2 , на якій розташована будівля на 4 гаражних бокси, загальною площею 90 кв.м., за своїм цільовим призначенням належить до категорії земель житлової та громадської забудови (п.б ч.1 ст.19, ст.38 ЗК України).

При цьому, згідно з пунктом «а» ч.2 ст.83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

За змістом пунктів 1-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з дня набрання чинності цим Законом (01.01.2013) землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються всі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу. У силу пункту 7 згаданого розділу, з дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Щодо вказаної земельної ділянки не приймались рішення в порядку ст.ст.40, 116 ЗК України, про передачу будь-яким особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування безоплатно у власність або надання в оренду, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. За результатами аукціону або за цивільно-правовими угодами право власності та/або користування згаданою земельною ділянкою також не набувалося.

За змістом ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається громадянами виключно відповідно до закону.

У розумінні ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» поняття самовільного зайняття земельної ділянки визначене як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

ОСОБА_6 у 2017 році (більш точну дату не встановлено), діючи в особистих інтересах, реалізуючи злочинний умисел (який виник у нього за невстановлених обставин) на самовільне будівництво гаражних боксів на самовільно зайнятій земельній ділянці, вирішив самовільно (за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання в користування або вчиненого правочину) захопити земельну ділянку поруч з будівлею по вул. Маліновського (на теперішній час - Зброярська), 5 у м. Харкові, яка перебуває у власності Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради, шляхом здійснення будівництва будівлі на 4 гаражних бокси.

З метою приховування запланованого самовільного будівництва та задля створення, при цьому, враження про наявність відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів щодо відповідної земельної ділянки, ОСОБА_6 , з використанням інших, непоінформованих у його злочинному намірі осіб, організував вчинення ряду юридично значимих дій.

Спочатку, використовуючи наявні в нього зв`язки з керівництвом Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради та дільниці №27 КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_6 у серпні-вересні 2017 року підшукав підставних осіб ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ), які не мали реального наміру на отримання земельних ділянок у власність для індивідуального гаражного будівництва, та організував подання від імені означених осіб звернень на адресу Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради щодо можливості відведення згаданим особам земельних ділянок для вказаних цілей.

У зв`язку з розглядом зазначених звернень спеціалістами дільниці №27 КП «Жилкомсервіс» за дорученням Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради встановлено, що поруч з будівлею по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові є вільна територія земельної ділянки, яку можливо використати для встановлення гаражів.

Листами від 11.09.2017, адресованими керівництвом Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради означеним «заявникам» за результатами розгляду звернень, Адміністрація району не заперечувала проти відведення земельних ділянок для встановлення та обслуговування гаражів на вищевказаній території.

При цьому, Адміністрація Холодногірського району Харківської міської ради не є органом, який згідно з встановленим законом порядком, приймає рішення про відведення земельних ділянок, право на отримання земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів могло бути реалізоване згаданими заявниками виключно шляхом звернення до Харківської міської ради, яка здійснює розпорядження землями комунальної власності шляхом прийняття відповідних рішень на засіданнях сесій. Лише після відведення таких земельних ділянок у власність/користування відповідним особам, останніми могло бути реалізоване право на забудову цих ділянок за умови отримання в установленому законом порядку дозвільної документації.

Однак, приблизно в 2018 році (більш точний час не встановлено), ОСОБА_6 , за відсутності відведеної в установленому законом порядку земельної ділянки та дозволу на здійснення гаражного будівництва, реалізуючи свій злочинний умисел на самовільне будівництво гаражних боксів на самовільно зайнятій земельній ділянці фактично розпочав та завершив будівництво будівлі на 4 гаражних бокси біля будівлі по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові.

Так, на вказаній земельній ділянці ОСОБА_6 самовільно, за відсутності передбачених законом документів, які б посвідчували права на земельну ділянку, а також за відсутності проектно -дозвільної документації на право забудови цієї земельної ділянки, діючи всупереч ст.39 ЗК України, згідно з якою використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, за власні кошти організував та реалізував самовільне будівництво будівлі на 4 гаражних бокси.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Внесення даних до реєстру з присвоєнням реєстраційного номера здійснюється на підставі інформації, наданої органами державного архітектурно-будівельного контролю, протягом одного робочого дня з дня її отримання. Доступ користувачів до даних реєстру здійснюється безоплатно через офіційний веб-сайт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Відповідно до ч.5 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Відповідно до п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до п.18 вказаного Порядку орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

Тобто, відповідними документами, які б давали право виконувати будівельні роботи щодо будівництва будівлі з гаражними боксами, є повідомлення про початок будівельних робіт та декларація про готовність об`єктів до експлуатації, при цьому відомості щодо вказаних документів повинні бути у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч.1 ст.376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Такий правовий висновок неодноразово підтверджений Верховним Судом у постанові від 10.10.2018 у справі №520/17520/14-ц, постанові від 02.12.2015 у справі №6-1328цс15 тощо.

За ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до чинного законодавства, зокрема ст.ст.178, 316, 317, 376 ЦК України не можуть бути в цивільному обороті об`єкти самочинного будівництва. Зазначене підтверджується правовими позиціями Верховного Суду України у справах №№6-286цс15, 3-202гс15, 6-265цс16, які в силу ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для врахування.

Проведеною у кримінальному провадженні експертом ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» судовою будівельно-технічною експертизою (висновок від 11.04.2025 за №3333) встановлено, що будівельний об`єкт літ. «Г-1», що складається з гаражних боксів №1, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 площею по 22,5 кв.м. кожний, розташований на земельній ділянці за адресою: вул. Маліновського, 5 м. Харкова за класифікацією будівель і споруд є будівлею.

Відповідно до постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.10.2022 у справі №359/885/20 колегія суддів дійшла висновку про те, що зі змісту ч.3 ст.197-1 КК України не випливає, що злочином визнається самовільне будівництво будівлі (споруди) лише за умови, що самовільне зайняття земельної ділянки заподіяло значну шкоду. Вказана норма містить самостійний склад кримінального правопорушення. Для кваліфікації самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді значної шкоди не є обов`язковим.

Далі, в лютому 2019 року ОСОБА_6 організував видачу раніше підшуканими ним особами ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) довіреностей на своє ім`я та на ім`я спеціально ним залученої раніше йому знайомої особи - ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_6 організував видачу ОСОБА_7 довіреності від 02.02.2019, посвідченої приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_12 (реєстровий №106), за змістом якої ОСОБА_13 уповноважив ОСОБА_11 або ОСОБА_6 бути представником у компетентних органах з питань оформлення необхідних документів на право відведення земельної ділянки між житловим будинком по АДРЕСА_3 та побудовами житлового будинку та нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 під будівництво гаража, отримання кадастрового номера на відведену земельну ділянку з використанням для цього «дозволу» (листа Адміністрації району від 11.09.2017 за № К-4-5341/0/168-17), а в подальшому побудувати гараж на даній земельній ділянці з присвоєнням відповідної адреси та оформленням документів про право власності.

Крім цього, ОСОБА_6 організував видачу ОСОБА_8 довіреності від 02.02.2019, посвідченої приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_12 (реєстровий №108), за змістом якої ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_11 або ОСОБА_6 бути представником у компетентних органах з питань оформлення необхідних документів на право відведення земельної ділянки між житловим будинком по АДРЕСА_3 та побудовами житлового будинку та нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 під будівництво гаража, отримання кадастрового номера на відведену земельну ділянку з використанням для цього «дозволу» (листа Адміністрації району від 11.09.2017 за №З-4-5339/0/168-17), а в подальшому побудувати гараж на даній земельній ділянці з присвоєнням відповідної адреси та оформленням документів про право власності.

Також, ОСОБА_6 організував видачу ОСОБА_9 довіреності від 05.02.2019, посвідченої приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_14 (реєстровий №348), за змістом якої ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_11 або ОСОБА_6 бути представником у компетентних органах з питань оформлення необхідних документів на право відведення земельної ділянки між житловим будинком по АДРЕСА_3 та побудовами житлового будинку та нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 під будівництво гаража, отримання кадастрового номера на відведену земельну ділянку з використанням для цього «дозволу» (листа Адміністрації району від 11.09.2017 за № Г-4-5340/0/168-17), а в подальшому побудувати гараж на даній земельній ділянці з присвоєнням відповідної адреси та оформленням документів про право власності.

Крім цього, ОСОБА_6 організував видачу ОСОБА_10 довіреності від 03.02.2019, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 (реєстровий №196), за змістом якої ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_11 або ОСОБА_6 бути представником у компетентних органах з питань оформлення необхідних документів на право відведення земельної ділянки між житловим будинком по АДРЕСА_3 та побудовами житлового будинку та нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 під будівництво гаража, отримання кадастрового номера на відведену земельну ділянку з використанням для цього «дозволу» (листа Адміністрації району від 11.09.2017 за № Л-4-5338/0/168-17), а в подальшому побудувати гараж на даній земельній ділянці з присвоєнням відповідної адреси та оформленням документів про право власності.

Усвідомлюючи, що вказана самовільно зайнята під самовільне будівництво житлової будівлі земельна ділянка в установленому законом порядку не сформована (не має визначених меж і кадастрового номера), передбачені законом документи, які б посвідчували набуття прав на відповідну земельну ділянку, додержання дозвільної процедури будівництва згаданого об?єкта нерухомого майна (нежитлової будівлі на 4 гаражних бокси), прийняття цього об?єкта в експлуатацію та присвоєння адреси, відсутні, у зв?язку з чим, право власності на цей самовільно збудований об?єкт після завершення будівництва не виникне та, відповідно, не підлягатиме державній реєстрації, ОСОБА_6 , з метою приховування вчиненого ним кримінального правопорушення та уникнення передбаченої законом відповідальності, вчинив ряд юридично значимих дій з метою проведення державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за вигаданою підставою шляхом надання суб`єктам державної реєстрації прав документів з недостовірними відомостями.

Так, розуміючи, що за змістом п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, тобто не передбачено обов`язку подання заявником документів про право на земельну ділянку та щодо прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, ОСОБА_6 , вирішив:

- надати суб`єкту державної реєстрації прав відповідні документи, які б містили недостовірні відомості про наявність у нього (спеціально ним залученої, раніше йому знайомої особи ОСОБА_11 ) на праві власності гаража (гаражних боксів), збудованих до 05 серпня 1992 року;

- після проведення за ним (спеціальною залученою особою) державної реєстрації права власності на підставі таких документів укласти договори про відчуження таких об`єктів на користь інших осіб.

Так, за заявами ОСОБА_6 та спеціально ним залученої раніше йому знайомої особи - ОСОБА_11 , а в подальшому осіб, на користь яких укладено правочини про відчуження гаражних боксів, суб`єктами державної реєстрації прав прийнято ряд рішень про державну реєстрацію права власності (змін вказаного права) на об`єкти нерухомого майна, розташовані по АДРЕСА_2 .

При цьому, державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 і ОСОБА_11 проведено з використанням наданих згаданими заявниками технічних паспортів та довідок, які містять неправдиві відомості про будівництво об`єктів у 1991 році. Під час звернення означених осіб із заявами про державну реєстрацію права власності та змін до цього права на відповідні об`єкти нерухомого майна вказані об`єкти не мали правового статусу гаражів (гаражних боксів) по АДРЕСА_2 , незважаючи на безпідставне зазначення вказаних відомостей у відповідних технічних паспортах та довідках, які не є правовстановлюючими документами чи передбаченими законом документами про присвоєння поштової адреси.

За результатами розгляду вказаних заяв, за відсутності передбачених законом документів, які б підтверджували присвоєння адреси відповідним об`єктам нерухомого майна, суб`єктами державної реєстрації прав прийнято протиправні рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) на згадані об`єкти.

Так, державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_15 прийнято рішення з індексним номером 45627634 від 21.02.2019 та проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав) за ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) права власності на гараж № НОМЕР_5 в літ. «Г-1», загальною площею 22,5 кв.м., по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 30387351). Державну реєстрацію проведено на підставі довідки та технічного паспорта від 14.01.2019 б/н, виданих ФО-П ОСОБА_16 за наслідками проведеного обстеження відповідного об?єкта, відображеного в технічному паспорті як гараж № НОМЕР_6 . При цьому, у згаданих документах вказано про те, що рік будівництва об?єкта - 1991.

Після цього державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації 3откіним ОСОБА_17 24.07.2019 проведено державну реєстрацію змін права власності (адресу об?єкта змінено з гаража №1 в літ. «Г-1» на гаражний бокс №1 в літ. «Г-1»). При цьому, до електронної реєстраційної справи 25.07.2019 додано технічний паспорт та довідку б/н на гаражний бокс №1 літ. «Г-1», датовані 14.01.2019, видані ФО-П ОСОБА_16 .

У подальшому приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_18 на підставі посвідченого цим нотаріусом договору купівлі-продажу від 21.09.2020 (реєстровий №2913) в цей же день проведено державну реєстрацію права власності на відповідний гаражний бокс за ОСОБА_19 (РНОКПП: НОМЕР_7 ).

Також встановлено, що державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_15 прийнято рішення з індексним номером 45677043 від 25.02.2019 та проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав) за ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) права власності на гараж № НОМЕР_1 в літ. «Г-1», загальною площею 22,5 кв.м., по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 30433575). Державну реєстрацію проведено на підставі довідки та технічного паспорта від 14.01.2019 б/н, виданих ФО-П ОСОБА_16 за наслідками проведеного обстеження відповідного об?єкта, відображеного в технічному паспорті як гараж №2. При цьому, у згаданих документах вказано про те, що рік будівництва об?єкта - 1991.

Після цього приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_18 05.07.2019 проведено державну реєстрацію змін права власності (адресу об?єкта змінено з гаража №2 в літ. «Г-1» на гаражний бокс №2 в літ. «Г-1»). При цьому, до електронної реєстраційної справи 05.07.2019 додано технічний паспорт та довідку б/н на гаражний бокс №2 в літ. «Г-1», датовані 14.01.2019, видані ФО-П ОСОБА_16 .

У подальшому приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_18 на підставі посвідченого цим нотаріусом договору купівлі-продажу від 05.07.2019 (реєстровий №2311) в цей же день проведено державну реєстрацію права власності на відповідний гаражний бокс за ОСОБА_20 (РНОКПП: НОМЕР_9 ).

Крім цього встановлено, що державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_15 прийнято рішення з індексним номером 45628026 від 21.02.2019 та проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав) за ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) права власності на гараж № НОМЕР_2 в літ. «Г-1», загальною площею 22,5 кв.м., по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 30387592). Державну реєстрацію проведено на підставі довідки та технічного паспорта від 14.01.2019 б/н, виданих ФО-П ОСОБА_16 за наслідками проведеного обстеження відповідного об?єкта, відображеного в технічному паспорті як гараж №3. При цьому, у згаданих документах вказано про те, що рік будівництва об?єкта - 1991.

Після цього приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_18 08.07.2019 проведено державну реєстрацію змін права власності (адресу об?єкта змінено з гаража №3 в літ. «Г-1» на гаражний бокс №3 в літ. «Г-1»). При цьому, до електронної реєстраційної справи 08.07.2019 додано технічний паспорт та довідку б/н на гаражний бокс №3 літ. «Г-1», датовані 14.01.2019, видані ФО-П ОСОБА_16 .

У подальшому приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_18 на підставі посвідченого цим нотаріусом договору купівлі-продажу від 08.07.2019 (реєстровий №2323) в цей же день проведено державну реєстрацію права власності на відповідний гаражний бокс за ОСОБА_21 (РНОКПП: НОМЕР_10 ).

Також встановлено, що державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_15 прийнято рішення з індексним номером 45648082 від 22.02.2019 та проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав) за ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) права власності на гараж № НОМЕР_3 в літ. «Г-1», загальною площею 22,5 кв.м., по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101 номер відомостей про речове право: 30406330). Державну реєстрацію проведено на підставі довідки та технічного паспорта від 14.01.2019 б/н, виданих ФО-П ОСОБА_16 за наслідками проведеного обстеження відповідного об`єкта, відображеного в технічному паспорті як гараж №4. При цьому, у згаданих документах вказано про те, що рік будівництва об?єкта - 1991.

Після цього державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_22 24.07.2019 проведено державну реєстрацію змін права власності (адресу об`єкта змінено з гаража № 4 в літ. «Г-1» на гаражний бокс № 4 в літ. «Г-1»). При цьому, до електронної реєстраційної справи 24.07.2019 додано технічний паспорт та довідку б/н на гаражний бокс №4 в літ. «Г-1», датовані 14.01.2019, видані ФО-П ОСОБА_16 .

У подальшому приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_18 на підставі посвідченого цим нотаріусом договору купівлі-продажу від 15.02.2021 (реєстровий № 1116) в цей же день проведено державну реєстрацію права власності на відповідний гаражний бокс за ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Крім цього, приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_18 на підставі посвідченого цим нотаріусом договору купівлі-продажу від 21.11.2022 (реєстровий № 1420) в цей же день проведено державну реєстрацію права власності на відповідний гаражний бокс за ОСОБА_23 (РНОКПП: НОМЕР_11 ).

Водночас, встановлено, що:

- будь-які проекти рішень щодо надання в користування (оренду) або продаж ОСОБА_11 , ОСОБА_6 або будь-яким іншим фізичним та юридичним особам земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_2 , виконавчими органами Харківської міської ради не готувалися, на розгляд сесії Харківської міської ради не виносилися;

- звернень від ОСОБА_6 , ОСОБА_11 чи інших фізичних або юридичних осіб про надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки, на якій розташовані гаражні бокси АДРЕСА_4 ), 5 у м. Харкові до Харківської міської ради не надходило;

- вихідні дані, а саме, містобудівні умови та обмеження для проектування гаражних боксів по АДРЕСА_2 ), 5 у м. Харкові будь-яким юридичним або фізичним особам Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради не видавались;

- в Реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-сайті Портал Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (www.e-construction.gov.ua), який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року, відсутня інформація щодо вищезазначених об`єктів будівництва по АДРЕСА_2 ;

- у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про наявність зареєстрованих речових прав на земельну ділянку за вказаною адресою.

Зі змісту укладених ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з набувачами відповідних гаражних боксів договорів купівлі-продажу вбачається відсутність відомостей про: права на земельну ділянку під цим майном; кадастровий номер земельної ділянки під будівлею, в якій влаштовано гаражні бокси.

За змістом ч.2 ст.377 ЦК України та ч.6 ст.120 ЗК України кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Положення зазначених правових норм спрямовані на впровадження принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об`єктів нерухомості, які на ній розташовані. Таким чином, у договорі про відчуження будівлі, повинно бути позначено кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на будівлю. Такий правовий висновок ВС викладено у постанові від 05.02.2018 у справі № 604/917/15-ц.

Протиправне проведення державної реєстрації права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за відсутності документів, які б посвідчували право на земельну ділянку під цим нерухомим майном, а також подальше протиправне проведення державної реєстрації змін права власності на спірні об`єкти шляхом зазначення їх правового статусу як гаражних боксів посприяло укладенню в подальшому відповідних договорів купівлі-продажу цих об`єктів в обхід вищевказаних положень ч.2 ст.377 ЦК України та ч.6 ст.120 ЗК України без зазначення кадастрового номера земельної ділянки (у зв`язку з несформованістю такої земельної ділянки), чим порушено інтереси Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради, як законного власника земельної ділянки під цими об`єктами самочинного будівництва.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (постанова ОП КГС ВС від 24.01.2020 у справі №910/10987/18).

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 було подано клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 197-1 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності та закрити кримінальне провадження № 0000045 від 29 лютого 2024 р. на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харква від 17.05.2024 на: 1) обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, гаражний бокс №1 в літ. «Г-1», по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові, загальною площею 22,5 кв.м.; 2) обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, гаражний бокс №2 в літ. «Г-1», по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові, загальною площею 22,5 кв.м.; 3) обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, гаражний бокс №3 в літ. «Г-1», по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові, загальною площею 22,5 кв.м.; 4) обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, гаражний бокс №4 в літ. «Г-1», по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові, загальною площею 22,5 кв.м.; 5) обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, гараж боксового типу літ. «Ж-1», по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові, загальною площею 180,7 кв.м.

При цьому захисник посилався на те, що відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. За правилами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, яке відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) відносилось до злочинів невеликої тяжкості, а в редакції статті на даний час відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Згідно обвинувального акту, днем вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, є 2018 рік, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено. Днем припинення правопорушення є дата укладення договорів купівлі-продажу гаражних боксів № 1 і 3 у липні 2019 року і вересні 2020 року та дата продажу гаражного бокса №4 у листопаді 2022 року.

Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст. 49 КК України, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду та не вчинив нового кримінального правопорушення, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення чи його ухиляння від явки на виклик слідчого, прокурора чи суду.

Оскільки з дня припинення вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, пройшло більше трьох років, наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ч. 1 ст. 49 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.02.2024 року за №0000045.

При цьому, згідно празової позиції ККС ВС, визначеної у Постанові від 11.09.2022 по справі 203/241/17, якщо особа звільняється від`кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене клопотання про згоду на закриття кримінального провадження підписане обвинуваченим ОСОБА_6 .

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 підтримали зазначене клопотання, просили звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 197-1 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням у зв`язку із закінченням строку давності.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки спливли строки давності, а ОСОБА_6 добровільно припинив користуватися зазначеними боксами.

Представник потерпілого покладався на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши зазначене клопотання, суд вважає його обґрунтованим та підлягаючим задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005р. згідно яких звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливо на будь яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судому зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.8 ст.284 КПК України провадження з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що клопотання підписано ним, є добровільним, не є наслідком примусу чи обіцянок і просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження щодо нього. При цьому наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав розуміє.

При цьому судом роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи в разі вчинення вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

В редакції Закону на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме: самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, каралась штрафом від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

На момент розгляду клопотання захисту редакція ч. 3 ст. 197-1 КК України - самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Тобто ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення) відносилось до злочинів невеликої тяжкості, а в редакції статті на даний час - до категорії нетяжких злочинів.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України). Процесуально правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч.1 ст. 49 КК України із визнанням вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження по справі є наявність згоди на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту кримінальне правопорушення, а саме самовільне будівництво будівлі на 4 гаражних бокси на самовільно зайнятій земельній ділянці біля будівлі по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові відбулося у 2018 році (більш точний час не встановлено).

Об`єднаною Палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду при вирішенні аналогічної справи, у Постанові ККС ВС від 09.05.2024 № 353/999/23 від 09 вересня 2024 року щодо особи, яка самовільно побудувала автомобільний гараж, зробила висновок щодо обчислення строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за вчинення триваючих кримінальних правопорушень та віднесення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197- 1 КК України, до триваючих злочинів. При цьому зазначено, що самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці полягає у веденні на такій ділянці без належного дозволу будівельних робіт, виконанні монтажних робіт по спорудженню певних будівель, споруд тощо. З початку ведення самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 197-1 КК, є закінченим і з цього часу особа безперервно перебуває в злочинному стані до моменту припинення або переривання кримінального правопорушення. За таких обставин, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197- 1 КК, є триваючим злочином, а тому днем початку перебігу строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення є день його фактичного припинення або переривання.»

В ухвалі Верховного Суду від 14.09.2020 в справі N 493/1843/16-к зроблено зокрема, такий висновок: Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5ст. 49 КК України.

Аналогічні висновки, зокрема, містяться в постанові Верховного Суду від 11.11.2020 в справі N 455/229/17.

ОСОБА_6 від досудового слідства та суду не ухилявся, вчинив інкриміноване йому правопорушення (передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України), яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином (в редакції на час вчинення інкримінованого ОСОБА_24 кримінального правопорушення відносилось до злочинів невеликої тяжкості).

Датою вчинення інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення є 2018 рік, більш точної дати не встановлено. Днем припинення правопорушення є дата укладення договорів купівлі-продажу гаражних боксів №1 та №3 у липні 2019 та вересні 2020 року, а також гаражного боксу №4 у листопаді 2022 року. Тобто після припинення правопорушення пройшло більше трьох років і закінчилися строки давності.

Захисник ОСОБА_6 звернувся до суду з даним клопотанням, а сам ОСОБА_6 надав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття.

Враховуючи наведене, думку представника потерпілого та прокурора щодо необхідності задоволення вказаного клопотання та відсутності будь-яких перешкод для цього, суд вважає за можливе клопотання задовольнити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, в порядку ст.ст.284-288 КПК України закрити кримінальне провадження щодо нього.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 відсутній.

Цивільний позов не заявлений.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 17 травня 2024р., а саме на майно: 1) обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, гаражний бокс №1 в літ. «Г-1», по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові, загальною площею 22,5 кв.м.; 2) обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, гаражний бокс №2 в літ. «Г-1», по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові, загальною площею 22,5 кв.м.; 3) обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, гаражний бокс №3 в літ. «Г-1», по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові, загальною площею 22,5 кв.м.; 4) обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, гаражний бокс №4 в літ. «Г-1», по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові, загальною площею 22,5 кв.м.; 5) обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, гараж боксового типу літ. «Ж-1», по вул. Маліновського (чинна назва - Зброярська), 5 у м. Харкові, загальною площею 180,7 кв.м. підлягає скасуванню.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише в разі ухвалення обвинувального вироку. Оскільки суд закриває кримінальне провадження у справі, процесуальні витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи № 3333 від 11.04.2025 в розмірі 21204 грн. 00 коп. належить віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.12, п.2 ч.1 ст. 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, 285,ч.4 ст.286, 288, 369, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 197-1 КК України на підставі ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000045 від 29 лютого 2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України - закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 17 травня 2024р. скасувати.

Речові докази: скан-копії матеріалів чотирьох реєстраційних справ та двох копій реєстраційних справ (№101; №101; №101; №01; №101; №101) гаражних боксів, копії п`яти договорів купівлі-продажу та додатків до них, а саме: №2913 від 21.09.2020; №2311 від 05.07.2019; №2323 від 08.08.2019; №1116 від 15.02.2021; №1420 від 21.11.2022, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 02.03.2026р.

Суддя ОСОБА_1