№ 1-кп/183/2581/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001321 від 28.10.2025 року та за № 0001319 від 28.10.2025 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполя, Запорізької обл., громадянина України, з базовою середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувають обвинувальні акти у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.07.2025 за №224, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2025 за №291, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду оператора безпілотних літальних апаратів 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, з метою виконання завдань за призначенням особовий склад військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і солдат ОСОБА_5 розташувались поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану).

Реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на особливий період і проходячи її на посаді оператора безпілотних літальних апаратів 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 14 жовтня 2025 року самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі населеного пункту Українка Кам`янського району Дніпропетровської області, чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися до 28 жовтня 2025 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місця знаходження, а саме на території м. Самар Дніпропетровської області, де був затриманий правоохоронним органом, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Викладені обставини дають підстави обвинувачувати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_6 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти, військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 27 жовтня 2025 року, близько 22 години 00 хвилин, зайшов до приміщення закладу громадського харчування «ELI-PILI», що розташований за адресою: вул. Гетьманська, 27 м. Самар Дніпропетровської області, де побачив, що відвідувачі у вказаному закладі відсутні. Розуміючи, що заклад зачиняється, в цей момент у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що може знаходитись у вказаному приміщенні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, 27 жовтня 2025 року, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитися у приміщенні закладу громадського харчування «ELI-PILI», що розташований за вищевказаною адресою, щоб не бути поміченим працівниками закладу, заховався за диваном щоб дочекатись, доки працівники покинуть місце роботи та зачинять двері закладу.

В цей же день, приблизно о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , бажаючи довести свій прямий умисел до кінця, виліз із-за дивану, пройшов до кімнати адміністратора, де на поличці побачив сейф, та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, за допомогою знайдених на полиці плакогубців, пошкодив замок на дверцятах сейфу, відчинив його та викрав з нього грошові кошти в сумі 22 370 гривень, а також мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9», який має вбудовану пам`ять 64 Gb, синього кольору вартістю 2999 гривень 67 копійок та який був у прозорому силіконовому чохлі бампері, вартістю 113 гривень 33 копійки, із сім картою оператора «Київстар», вартістю 300 гривень, на загальну суму 26 143 гривні, що лежали поруч на столі та які належать ФОП « ОСОБА_7 », після чого заховав їх у кімнаті адміністратора.

27 жовтня 2025 року о 23 годині 57 хвилин до приміщення закладу громадського харчування «ELI-PILI», за викликом про незаконне проникнення на охоронюваний об`єкт, прибули працівники поліції групи реагування Самарівського УПО в Дніпропетровській області та адміністратор закладу ОСОБА_8 , які відчинивши вхідні двері до приміщення, виявили всередині ОСОБА_5 та затримали останнього, тим самим припинили його протиправне діяння.

Отже ОСОБА_5 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану.

Таким чином, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 за вище викладених обставин обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

29 жовтня 2025 року до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.12.2025 року включно.

29 січня 2026 року ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області було продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час виникла необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого. Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганню вказаним ризикам, та не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Враховуючи сукупність викладених обставин, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаним ризикам, до ОСОБА_5 доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, у відповідності до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні обвинувачений не погодився із заявленим клопотанням. Пояснив, що бажає служити.

В судовому засіданні захисник не погодився із заявленим клопотанням. Пояснив, що ризики не доведені.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 щодо обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 26.12.2025.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.12.2025 щодо обвинуваченого продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.02.2026.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.01.2026 щодо обвинуваченого продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29.03.2026.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні пояснив, що маються ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений може переховуватись від суду суд звертає увагу на наступне.

Судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд приймає до уваги, що існує певна ймовірність того, що вона, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Таким чином судом встановлено, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відносно ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

Обвинувачений обізнаний про адреси мешкання свідків, а тому, перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо незаконного впливу на вказаних осіб.

У зв`язку з цим судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином судом встановлено, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор також посилався на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з цим судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу суд оцінює в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винними у вчиненні інкримінованих злочинів; вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; відомості про особу обвинуваченого.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, однак, з урахуванням встановлених судом обставин, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає можливим продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що обвинуваченому інкриміноване вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України яке вчинене в період воєнного стану, то суд вважає за не можливим визначати розмір застави в кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 314-316, 369-372, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 08 (включно) травня 2026 р. без визначення розміру застави в кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1