Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2026 року м. Рівне

Справа № 161/5306/16-к

Провадження № 11-кп/4815/108/26

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 (в режимі

відеоконференції),

захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000068 за апеляційною скаргою прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2023 року стосовно

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Боромель Демидівського району Рівненської області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі - КК),

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Чаруків Луцького району Волинської області, зареєстрованої АДРЕСА_3 , громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК,

у с т а н о в и л а :

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2023 року ОСОБА_8 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368 КК на підставі п.1 ч.1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

ОСОБА_6 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368 КК та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів, процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, будь - якої дії з використанням наданої їй влади, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди за наступних обставин.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України (далі Положення), затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, Державна фіскальна служба України (далі - ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

У відповідності з п. 2 цього Положення, ДФС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Серед основних завдань ДФС є реалізація державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Відповідно до покладених на ДФС завдань, указаний орган здійснює адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів, єдиного внеску в порядку, встановленому законом, забезпечує контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою їх нарахування та сплати до бюджету і відповідних позабюджетних фондів; контролює своєчасність подання платниками податків та єдиного внеску передбаченої законом звітності, своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків і зборів, єдиного внеску, митних та інших платежів; здійснює контроль за дотриманням податкового і митного законодавства, законодавства щодо трансфертного ціноутворення, законодавства щодо адміністрування єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого законом покладено на ДФС; забезпечує ведення обліку податків і зборів, платежів; здійснює застосування адміністративного арешту (арешту) майна платників податків та/або зупинення видаткових операцій на їх рахунках у банках, фінансових санкцій до платників єдиного внеску; здійснює погашення податкового боргу платників податків, а також стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску з платників єдиного внеску; проводить роботу з відстрочення, розстрочення та реструктуризації грошових зобов`язань та/або податкового боргу, погоджує з Мінфіном рішення про розстрочення або відстрочення грошових зобов`язань платників податків чи податкового боргу на строк, що виходить за межі одного бюджетного періоду, здійснює в межах повноважень, передбачених законом, списання безнадійного податкового боргу; ініціює застосування до платників податків та платників єдиного внеску судових процедур банкрутства.

Згідно п. 7 згаданого вище Положення, ДФС здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1, в тому числі Головне управління ДФС у Волинській області та Луцька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області.

Відповідно до ст. 341 Податкового кодексу України, служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Виходячи із положень ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" до числа працівників правоохоронних органів відносяться працівники органів прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національного антикорупційного бюро України, органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів, органів і установ виконання покарань, органів державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно, службові особи ДФС України, реалізовуючи указані вище свої повноваження, виконують правозастосовні і правоохоронні повноваження (функції) і відповідно являються працівниками правоохоронного органу.

Виходячи із викладених вище завдань і повноважень, покладених на ДФС, ОСОБА_10 , наказом Державної фіскальної служби України № 748-о від 23 лютого 2015 року призначена в порядку переведення на посаду заступника начальника Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, яка відноситься до 5 категорії державних службовців. Обіймаючи вказану посаду заступника начальника Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцької ОДПІ ГУ ДФС в області), що входить до системи ДФС України, та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", будучи службовою особою правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади, передбачених Положенням, грубо порушила свої службові обов`язки та обмеження, передбачені ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VIІ та Положення, використавши надану їй владу, в особистих корисливих цілях та в корисливих інтересах третіх осіб, вчинила злочин у сфері службової діяльності.

Згідно наказу Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області № 719 від 02 квітня 2015 року "Про розподіл обов`язків між керівництвом Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області" на заступника начальника вказаної інспекції ОСОБА_10 покладено забезпечення ефективності організації роботи управління доходів і зборів з фізичних осіб.

Так, відповідно до Положення про управління доходів і зборів з фізичних осіб Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області основними завданнями Управління є: організація та контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати єдиного внеску; податку на доходи фізичних осіб; податку на додану вартість самозайнятими особами; податків, зборів, внесків самозайнятих осіб; плати за землю з фізичних осіб; державного мита; здійснення заходів щодо забезпечення надходжень з вищевказаних податків, зборів, інших платежів; контроль за своєчасністю подання платниками податків та єдиного внеску передбаченої законом звітності, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, єдиного внеску та інших платежів, а також контролю за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Зокрема, ОСОБА_10 , обіймаючи посаду заступника начальника Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, представником органу виконавчої влади, виконуючи функції працівника правоохоронного органу, в період з травня по серпень 2015 року, діючи умисно, за попередньою змовою та посередництвом заступника начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб начальника відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_11 , з використанням наданої їм влади і службового становища, всупереч інтересам служби, одержувала від суб`єктів підприємницької діяльності на системній основі неправомірну вигоду за безперешкодне повернення та не створення умов по перешкоджанню повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

З метою отримання неправомірної вигоди та незаконного збагачення, ОСОБА_8 , за попередньою змовою та посередництвом ОСОБА_12 , та іншими службовими особами ГУ ДФС у Волинській області та Луцької ОДПІ ГУ ДФС в області, особи, які на даний час досудовим розслідуванням не встановлені, організувала та створила штучні умови за безперешкодне відшкодування податку на додану вартість з юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є платниками податку на додану вартість, за яких юридичні особи та фізичні особи - підприємці змушені були за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість сплачувати неправомірну вигоду в розмірі 20-30 відсотків від суми зазначеної ними в декларації та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування, без сплати якої повернення коштів затягувалося, що змушувало платників податку передавати службовим особам Луцької ОДПІ ГУ ДФС в області неправомірну вигоду.

Крім цього, з метою отримання неправомірної вигоди та незаконного збагачення, ОСОБА_8 , за попередньою змовою та посередництвом ОСОБА_12 , та інших службових особами ГУ ДФС у Волинській області та Луцької ОДПІ ГУ ДФС в області, особи, які на даний час досудовим розслідуванням не встановлені, організувала та створила умови за яких суб`єкти підприємницької діяльності за формальне проведення документальної перевірки підприємницької діяльності та зменшення податкових зобов`язань перед державою змушені були передавати службовим особам Луцької ОДПІ ГУ ДФС в області неправомірну вигоду.

Так, ОСОБА_8 , у період квітня - травня 2015 року, в денну пору доби, в м.Луцьку, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому на даний час місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, одержала в якості неправомірної вигоди від бухгалтера ФОП ОСОБА_13 - ОСОБА_14 в якості неправомірної вигоди 1000 гривень за не створення нею перешкод в роботі ФОП ОСОБА_13 у вигляді проведення позапланових перевірок, блокування роботи підприємця та за повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість із урахувань фінансових показників підприємця.

Крім того, ОСОБА_8 , 12 травня 2015 року в денну пору доби в м. Луцьку, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому на даний час місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно одержала від бухгалтера ФОП ОСОБА_13 - ОСОБА_14 700 гривень неправомірної вигоди за не створення нею перешкод в роботі ФОП ОСОБА_13 у вигляді проведення позапланових перевірок, блокування роботи підприємця та за повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість із урахувань фінансових показників підприємця.

Крім того, ОСОБА_8 , у травні - червні 2015 року в денну пору доби, в м.Луцьку, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому на даний час місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно одержала в якості неправомірної вигоди від бухгалтера ФОП ОСОБА_13 - ОСОБА_14 в якості неправомірної вигоди 500 гривень за не створення нею перешкод в роботі ФОП ОСОБА_13 у вигляді проведення позапланових перевірок, блокування роботи підприємця та за повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість із урахувань фінансових показників підприємця.

Також, ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , у травні 2015 року, більш точний час досудовим розслідуванням не установлено, з метою особистого збагачення, будучи об`єднані єдиним умислом спрямованим на одержання неправомірної вигоди від суб`єктів підприємницької діяльності, попередньо розробивши та погодивши між собою план своїх злочинних дій, направлений на незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди, для одержання в якості неправомірної вигоди від фізичної особи-підприємця ОСОБА_15 грошових коштів за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, звернулася до бухгалтера ТзОВ "Апельсин" ОСОБА_16 із наданням послуги у сприянні їй в одержанні від підприємця грошових коштів, при тому не вводячи останню у злочинний характер своїх дій.

ОСОБА_16 , будучи бухгалтером ТзОВ "Апельсин", постійно співпрацювала із заступником начальника управління начальником відділу адміністрування доходів фізичних осіб Луцької ОДПІ ГУ ДФС України у Волинській області ОСОБА_6 , подаючи податкову звітність, одержуючи консультації щодо складання та здачі звітності, нарахування та сплати податкових платежів, а тому в силу своїх службових обов`язків та налагодження подальшої співпраці з останньою вимушена була погодитися і прийняти пропозицію ОСОБА_6 .

Одержавши від ОСОБА_16 усну згоду щодо одержання грошових коштів від фізичної особи-підприємця ОСОБА_15 , з яким остання не була знайома, ОСОБА_6 продовжуючи злочинний характер своїх дій, діючи з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , висунула вимогу ОСОБА_15 щомісяця передавати через бухгалтера ТзОВ "Апельсин" ОСОБА_16 , або ж за відсутності останньої залишати у продавця вказаного товариства ОСОБА_17 , за адресою: м.Луцьк, вул.Бойка 1, офіс №210, які не були обізнані із злочинними діями ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 30 відсотків відшкодованого ПДВ, при тому своїми умисними діями, направленими на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_6 створили йому такі умови, за яких останній вимушений був погодитися на передачу 30 відсотків відшкодованого йому податку на додану вартість, так як в іншому випадку відшкодування ПДВ не отримував і вказані особи з використанням наданої їм влади могли створити перепони у його підприємницькій діяльності у вигляді ініціювання позапланових перевірок, накладення штрафних санкцій тощо.

У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди та подальшої передачі частини одержаних коштів ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 04 червня 2015 року, у післяобідній час, більш точний час досудовим розслідуванням не установлений, за посередництвом ОСОБА_16 , яка не була обізнана зі злочинними планами службових осіб державної фіскальної служби, в офісі ТзОВ "Апельсин", за адресою: м. Луцьк, вул. Бойка, 1, офіс № 210, одержала - 5650 гривень, як неправомірну вигоду від ОСОБА_15 , що складає 30 відсотків від зазначених підприємцем в деклараціях та заявах про повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2015 року в сумі 18864 гривень. У подальшому суму одержаних коштів дані особи розділили між собою.

Крім того, ОСОБА_6 , з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 09 липня 2015 року після 14 год. 30 хв., за посередництвом ОСОБА_16 , яка не була обізнана зі злочинними планами службових осіб державної фіскальної служби, в офісі ТзОВ "Апельсин", за адресою: м. Луцьк, вул. Бойка, 1, офіс № 210, повторно одержала від ОСОБА_15 неправомірну вигоду в сумі 6500 гривень, що складає 30 відсотків від зазначених підприємцем в деклараціях та заявах про повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2015 року в сумі 21922 гривень. У подальшому суму одержаних коштів дані особи розділили між собою.

Також, ОСОБА_6 , з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 03 серпня 2015 року, у післяобідній час, після 14 год. 30 хв., за посередництвом ОСОБА_16 , яка не була обізнана зі злочинними планами службових осіб державної фіскальної служби, в офісі ТзОВ "Апельсин", за адресою: м. Луцьк, вул. Бойка, 1, офіс № 210, повторно одержала 10900 гривень неправомірної вигоди від ОСОБА_15 , що складає 30 відсотків від зазначених підприємцем в деклараціях та заявах про повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2015 року в сумі 36528 гривень. Згодом цю суму одержаних коштів дані особи розділили між собою.

Також, ОСОБА_6 , 02 липня 2015 року близько 12 год., в одному із приміщень першого поверху приміщення ГУ ДФС України у Волинській області за адресою: м. Луцьк, Київський Майдан, 4, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, із відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, повторно, одержала від фізичної особи - підприємця ОСОБА_18 неправомірну вигоду в сумі 56200 гривень, що складає 20 відсотків від зазначених підприємцем в деклараціях та заявах про повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий, березень, квітень 2015 року в сумі - 281016 гривень. Пізніше частину коштів із отриманої суми передала ОСОБА_8 .

Крім того, у кінці травня 2015 року, у приміщенні ГУ ДФС у Волинській області при зустрічі із бухгалтером ФОП ОСОБА_19 - ОСОБА_20 , ОСОБА_8 поставила вимогу про передачу кожного місяця їй грошових коштів у сумах в залежності від обсягів господарської діяльності підприємця за не перешкоджання та створення додаткових перешкод для фінансово-господарської діяльності підприємця. Сума мала визначатися залежності від обсягу обороту за місяць та фінансової можливості підприємця, тим самим ОСОБА_8 дала бухгалтеру ОСОБА_20 зрозуміти, що в разі несплати їй коштів вона створить та забезпечить подальший тиск з боку податкових органів на фінансово-господарську діяльність ФОП ОСОБА_19 , так як вона наділена такими повноваженнями і реально має таку можливість в силу своєї службової діяльності.

ОСОБА_20 , сприйнявши все це за реальну погрозу, не маючи іншого виходу з даної ситуації, для запобігання в майбутньому негативним наслідкам для ФОП ОСОБА_19 та для налагодження подальшої співпраці з ОСОБА_8 вимушена була погодитися на вимогу і прийняти пропозицію останньої щодо щомісячної передачі в якості неправомірної вигоди грошових коштів.

Так, ОСОБА_8 , 16 червня 2015 року близько 11 год. 30 хв. в м. Луцьку біля пам`ячника ОСОБА_21 , який знаходиться у парку біля Східноєвропейського національного університету, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вимагання, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, повторно, одержала від бухгалтера ФОП ОСОБА_19 - ОСОБА_20 , неправомірну вигоду в сумі 50000 гривень, за не створення нею перешкод в роботі ФОП ОСОБА_19 у вигляді проведення позапланових перевірок, блокування роботи підприємця та запобігання іншим негативним наслідкам у роботі підприємця зі сторони Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області.

Крім того, ОСОБА_8 , 17 липня 2015 року близько 16 год., у службовому кабінеті № 254, приміщенні ГУ ДФС у Волинській області, де знаходиться її робоче місце, за адресою: м.Луцьк, Киїівський майдан, 4, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, повторно, шляхом вимагання, одержала від бухгалтера ФОП ОСОБА_19 - ОСОБА_20 , неправомірну вигоду в сумі 25000 гривень, за не створення нею перешкод в роботі ФОП ОСОБА_19 у вигляді проведення позапланових перевірок, блокування роботи підприємця та запобігання іншим негативним наслідкам у роботі підприємця зі сторони Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області.

Також, ОСОБА_8 , 21 серпня 2015 року близько 15 год., у службовому кабінеті № 254, приміщенні ГУ ДФС у Волинській області, де знаходиться її робоче місце, за адресою: м. Луцьк, Київський Майдан, 4, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, повторно, шляхом вимагання, одержала від бухгалтера ФОП ОСОБА_19 - ОСОБА_20 неправомірну вигоду в сумі 45000 гривень, а саме: 54 купюри номіналом по 500 гривень із наступними номерними знаками: СБ4965836, АА3053142, ВБ 4646505, ВЗ3533388, АА 3020251, ЗГ 0109598, ВЗ4891659, БК2492960, ВБ1547832, СБ8763690, СБ 4965834, СБ 4965837, ЗЗ0543197, МА3114762, ЗБ7426543, СБ4965835, МВ0024104, ВЗ2496092, ЛИ1698788, МВ0024134, ГТ3764224, ВД7188524, ЛА8382241, СД0685029, БТ3302145, АА1662597, ЛА2908197, ВХ8205702, ЛВ7422651, ГТ1226357, ЛА 5081676, ЗИ7870213, ЛА0148719, ВХ2214683, ВВ6909557, МВ5770347, ВБ5851681, ЛБ 3899011, ВВ4363624, МА1871415, ВФ9926508, ЛА9136324, ВВ 9615823, ЛБ 7586178, ВГ5453398, ВБ3240765, ЛИ0325646, АА0969893, МВ4523299, ЛБ6642943, МВ6864004, ВЗ6645608, ГН1966251, ГК4277684, всього на суму 27000 гривень, а також 90 купюр номіналом по 200 гривень із наступними номерними знаками: МА5970789, ВГ0458053, ЕВ7885761, ЄВ2493886, ЕГ7896136, ЕД 7936361, СВ1117436, ЕЖ2604178, ЕВ4117032, ЕА8089984, ЗБ1671182, ЄЯ4411809, КД4331548, ЗЕ6240690, КА0891265, КА2044244, ЕГ0518177, ЕЕ0459052, ЕВ2762206, ВЕ7485871, ВГ6364297, АА6897158, ЕЮ0034993, ЗД6310934, ЕЄ4214430, ЄИ0811804, ЄИ8043379, ЄЖ9551879, ЄХ4230442, ЕЖ9943073, ЄЗ5484086, АА3693292, ЗБ1976502, ВВ0942913, КА8020439, ЄХ9531554, КГ5975051, АА2581439, КЄ2618523, МА1717572, ЗБ0378863, ЗЄ8404736, ЕВ9103795, ЕЮ4145730, КА0473474, ЄД4407629, ЕЄ0743126, ЄЄ3437097, ЄШ3483955, ЗБ4782652, КЕ0944357, МБ5754721, МБ6100658, ПА5316088, КГ7528381, ВЧ9332634, ПГ0268466, ПА4741254, ЗБ7663955, ЗБ8379430, ВЦ7266860, КБ9011915, ЄБ8587468, КА0166503, ЗЗ7029589, ЄШ0928731, МБ6042067, ЕЗ6818429, ЄВ5391599, ЕА2470620, ЕБ4604569, ЕШ6141452, КЧ6749469, ЗД1786346, ВЦ3529033, АЖ0339035, ЗГ0956868, КИ3829616, ВЧ7464624, КК3641994, КК2466251, ЕЕ7061177, ТА7481589, ЕЗ0552459, ПВ7286282, ЄЖ 6173128, ЗВ3105781, ЕЦ4813414, ЄД2949954, КМ5800146, всього на суму 18000 гривень, за не створення нею перешкод в роботі ФОП ОСОБА_19 у вигляді проведення позапланових перевірок, блокування роботи підприємця та запобігання іншим негативним наслідкам у роботі підприємця зі сторони Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області.

У подальшому, 21 серпня 2015 року близько 15 год., після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_8 була викрита співробітниками прокуратури Волинської області та УСБУ у Волинській області, які вилучили у неї предмет неправомірної вигоди в сумі 45000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК, тобто у одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Також органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди за наступних обставин.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України (далі Положення), затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, ДФС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

У відповідності з п. 2 цього Положення, ДФС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Серед основних завдань ДФС є реалізація державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Відповідно до покладених на ДФС завдань, указаний орган здійснює адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів, єдиного внеску в порядку, встановленому законом, забезпечує контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою їх нарахування та сплати до бюджету і відповідних позабюджетних фондів; контролює своєчасність подання платниками податків та єдиного внеску передбаченої законом звітності, своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків і зборів, єдиного внеску, митних та інших платежів; здійснює контроль за дотриманням податкового і митного законодавства, законодавства щодо трансфертного ціноутворення, законодавства щодо адміністрування єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого законом покладено на ДФС; забезпечує ведення обліку податків і зборів, платежів; здійснює застосування адміністративного арешту (арешту) майна платників податків та/або зупинення видаткових операцій на їх рахунках у банках, фінансових санкцій до платників єдиного внеску; здійснює погашення податкового боргу платників податків, а також стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску з платників єдиного внеску; проводить роботу з відстрочення, розстрочення та реструктуризації грошових зобов`язань та/або податкового боргу, погоджує з Мінфіном рішення про розстрочення або відстрочення грошових зобов`язань платників податків чи податкового боргу на строк, що виходить за межі одного бюджетного періоду, здійснює в межах повноважень, передбачених законом, списання безнадійного податкового боргу; ініціює застосування до платників податків та платників єдиного внеску судових процедур банкрутства.

Згідно п. 7 згаданого вище Положення, ДФС здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1, в тому числі, Головне управління ДФС у Волинській області та Луцька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області.

Відповідно до ст. 341 Податкового кодексу України, служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Виходячи із положень ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" до числа працівників правоохоронних органів відносяться працівники органів прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національного антикорупційного бюро України, органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів, органів і установ виконання покарань, органів державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно, службові особи ДФС України, реалізовуючи указані вище свої повноваження, виконують правозастосовні і правоохоронні повноваження (функції) і відповідно являються працівниками правоохоронного органу.

Виходячи із викладених вище завдань і повноважень, покладених на ДФС України, ОСОБА_6 наказом ГУ ДФС у Волинській області №12-о від 30 грудня 2015 року переведена на посаду заступника начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб начальника відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, яка відноситься до 6 категорії державних службовців. Обіймаючи вказану посаду заступника начальника управління начальника відділу адміністрування доходів фізичних осіб Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, що входить до системи ДФС України, та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів", будучи службовою особою правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади, передбачених Положенням, грубо порушила свої службові обов`язки та обмеження, передбачені ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року №1700-VII та Положення, використавши надану їй владу, в особистих корисливих цілях та в корисливих інтересах третіх осіб, вчинила злочин у сфері службової діяльності.

Так, відповідно до Положення про управління доходів і зборів з фізичних осіб Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області основними завданнями Управління є: організація та контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати єдиного внеску; податку на доходи фізичних осіб; податку на додану вартість самозайнятими особами; податків, зборів, внесків самозайнятих осіб; плати за землю з фізичних осіб; державного мита; здійснення заходів щодо забезпечення надходжень з вищевказаних податків, зборів, інших платежів; контроль за своєчасністю подання платниками податків та єдиного внеску передбаченої законом звітності, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, єдиного внеску та інших платежів, а також контролю за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Зокрема, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду заступника начальника управління начальника відділу адміністрування доходів фізичних осіб Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, представником органу виконавчої влади, виконуючи функції працівника правоохоронного органу, в період з червня по серпень 2015 року, діючи умисно, за попередньою змовою із заступником начальника Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_8 , з використанням наданої їм влади і службового становища, всупереч інтересам служби, одержувала від суб`єктів підприємницької діяльності на системній основі неправомірну вигоду за безперешкодне повернення та не створення умов по перешкоджанню повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

З метою одержання неправомірної вигоди та незаконного збагачення, ОСОБА_6 , з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , організувала та створила штучні умови за безперешкодне відшкодування податку на додану вартість з юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є платниками податку на додану вартість, за яких юридичні особи та фізичні особи - підприємці змушені були за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість сплачувати неправомірну вигоду в розмірі 20-30 відсотків від суми зазначеної ними в декларації та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування, без сплати якої повернення коштів затягувалося, що змушувало платників податку передавати службовим особам Луцької ОДПІ ГУ ДФС в області неправомірну вигоду.

Так, ОСОБА_6 , у травні 2015 року, більш точний час досудовим розслідуванням не установлено, з метою особистого збагачення, з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , для одержання в якості неправомірної вигоди від фізичної особи-підприємця ОСОБА_15 грошових коштів за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, звернулася до бухгалтера ТзОВ "Апельсин" ОСОБА_16 із наданням послуги у сприянні їй в одержанні від підприємця грошових коштів, при тому не вводячи останню у злочинний характер своїх дій.

ОСОБА_16 , будучи бухгалтером ТзОВ "Апельсин", постійно співпрацювала із заступником начальника управління начальником відділу адміністрування доходів фізичних осіб Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_6 , подаючи податкову звітність, одержуючи консультації щодо складання та здачі звітності, нарахування та сплати податкових платежів, а тому в силу своїх службових обов`язків та налагодження подальшої співпраці з останньою вимушена була погодитися і прийняти пропозицію ОСОБА_6 .

Одержавши від ОСОБА_16 усну згоду щодо одержання грошових коштів від фізичної особи підприємця ОСОБА_15 , з яким остання не була знайома, продовжуючи злочинний характер своїх дій, діючи з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , висунула вимогу ОСОБА_15 щомісяця передавати через бухгалтера ТзОВ "Апельсин" ОСОБА_16 , або ж за відсутності останньої залишати у продавця вказаного товариства ОСОБА_17 , за адресою: м.Луцьк вул. Бойка, 1 офіс 210, які не були обізнані із злочинними діями ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 30 відсотків відшкодованого ПДВ, при тому своїми умисними діями, направленими на одержання неправомірної вигоди, створила йому такі умови, за яких останній вимушений був погодитися на передачу 30 відсотків відшкодованого йому податку на додану вартість, так як в іншому випадку відшкодування ПДВ не отримував.

У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди та подальшої передачі частини одержаних коштів ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 04 червня 2015 року, у післяобідній час, більш точний час досудовим розслідуванням не установлений, за посередництвом ОСОБА_16 , яка не була обізнана зі злочинними планами службових осіб державної фіскальної служби, в офісі ТзОВ "Апельсин", за адресою: м. Луцьк, вул. Бойка, 1, офіс № 210, одержала - 5650 гривень, в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_15 , що складає 30 відсотків від зазначених ідприємцем в деклараціях та заявах про повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2015 року в сумі 18864 гривень. У подальшому частину коштів із отриманої суми передала ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_6 , з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 09 липня 2015 року, у післяобідній час, після 14 год. 30 хв., за посередництвом ОСОБА_16 , яка не була обізнана зі злочинними планами службових осіб державної фіскальної служби, в офісі ТзОВ "Апельсин", за адресою: м. Луцьк, вул. Бойка, 1, офіс № 210, повторно одержала - 6500гривень, в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_15 , що складає 30 відсотків від зазначених підприємцем в деклараціях та заявах про повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2015 року в сумі 21922 гривень. У подальшому частину коштів із отриманої суми передала ОСОБА_8 .

Також, ОСОБА_6 , з відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 03 серпня 2015 року, у післяобідній час, після 14 год. 30 хв., за посередництвом ОСОБА_16 , яка не була обізнана зі злочинними планами службових осіб державної фіскальної служби, в офісі ТзОВ "Апельсин", за адресою: м. Луцьк, вул. Бойка, 1, офіс № 210, повторно одержала - 10900 гривень, в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_15 , що складає 30 відсотків від зазначених підприємцем в деклараціях та заявах про повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2015 року в сумі 36528 гривень. У подальшому частину коштів із отриманої суми передала ОСОБА_8 ..

Також, ОСОБА_6 , 02 липня 2015 року, в денну пору доби, близько 12 год., в одному із приміщень першого поверху приміщення ГУ ДФС України у Волинській області за адресою: м. Луцьк, Київський Майдан, 4, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, із відома та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, повторно, одержала від фізичної особи - підприємця ОСОБА_18 неправомірну вигоду в сумі 56200 гривень, що складає 20 відсотків від зазначених підприємцем в деклараціях та заявах про повернення суми бюджетного відшкодування, за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий, березень, квітень 2015 року в сумі - 281016 гривень.

Також, ОСОБА_6 , 23 липня 2015 року, в денну пору доби, близько 16 год., у своєму службовому кабінеті №№ 249, 250, який знаходиться у приміщенні ГУ ДФС України у Волинській області за адресою: м. Луцьк, Київський Майдан, 4, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, повторно одержала від ОСОБА_18 неправомірну вигоду в сумі 2000 гривень за безперешкодне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий, березень, квітень 2015 року в сумі - 281016 гривень.

Крім того, 05 червня 2015 року, після 17 год. до фізичної особи підприємця ОСОБА_22 , яка здійснює оптово-роздрібну торгівлю пальним для заправки автотранспортних засобів, звернулася ОСОБА_6 з проханням надання неправомірної послуги по виділенню їй 100 літрів дизельного пального для проведення заправки автомобіля та здійснення поїздки на Київ. Враховуючи, що ОСОБА_6 здійснювала постійний контроль зі сторони Луцької ОДПІ за підприємницькою діяльністю ОСОБА_22 , надавала консультації щодо правильності ведення податкової звітності, а тому в силу своїх службових обов`язків та налагодження подальшої співпраці з нею, при тому усвідомлюючи, що ОСОБА_6 в силу свого службового становище може створити несприятливі умови для здійснення її підприємницької діяльності (ініціювати проведення позапланових перевірок, вчиняти різні перепони у прийнятті податкової звітності тощо), та за не вчинення перешкод у подальшому здійсненні підприємницької діяльності, вимушена була погодитися і прийняти пропозицію ОСОБА_6 , при тому давши згоду із урахуванням фінансової можливості на передачу 80 літрів дизельного пального.

У подальшому, 07 червня 2015 року, у денну пору доби, точний час досудовим розслідуванням не установлений, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, повторно одержала від ОСОБА_22 в якості неправомірної вигоди 80 літрів дизельного пального на загальну суму 1128 гривень, яким ОСОБА_22 на власній автозаправочній станції за адресою: м. Луцьк, с. Прилуцьке колишня територія Луцької нафтобази, за попередньою домовленістю із ОСОБА_6 , провела заправку направленого останньою транспортного засобу буса, марки та номерних знаків досудовим розслідуванням не встановлено, дизельним пальним в кількості 80 літрів на загальну суму 1128 гривень, із урахуванням оптової вартості дизельного пального в розмірі 14 грн. 10 коп. за 1 літр.

Крім того, ОСОБА_6 , 14 серпня 2015 року, у другій половині дня, точний час досудовим розслідуванням не установлений, біля приміщення ГУ ДФС України у Волинській області за адресою: м. Луцьк, Київський Майдан, 4, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, повторно одержала від ОСОБА_22 в якості неправомірної вигоди 100 літрів дизельного пального на загальну суму 1420 гривень у вигляді 5 талонів автозаправочних станцій "Укрнафта" по 20 літрів кожен, із урахуванням оптової вартості дизельного пального в розмірі 14 грн. 20 коп. за 1 літр.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 , з урахуванням змін до неї, просить вказаний вирок скасувати та ухвали новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК. На підставі ст. 49, 74 КК звільнити ОСОБА_6 від покарання за ч. 3 ст. 368 КК.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 закрити на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК у зв`язку з її смертю.

Також прокурор просить повторно дослідити докази під час апеляційного розгляду у зв`язку з неналежною оцінкою доказів судом першої інстанції.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що судом при ухваленні вироку безпідставно покладено в основу вироку показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які надані з метою уникнення кримінальної відповідальності та непідтверджені доказами, які містяться в матеріалах справи. Зазначає, що зафіксовані результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, беззаперечно свідчать про умисел обвинувачених на одержання неправомірної вигоди, обговорення часу, способу, місця її передачі, обізнаність обвинувачених у злочинних намірах та їх змову на вчинення злочинів.

Такорж зазначено, що судом безпідставно визнано недопустимими доказами ухвали слідчих суддів Апеляційного суду Волинської області та результати проведення на їх підставі негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД). Зокрема, вказане кримінальне провадження було скероване до суду у 2016 році, тобто до постанови Верховного Суду від 16.03.2017, а питання щодо ухвал, на підставі яких проводились НСРД, виникло у 2021 році у зв`язку з виготовленням дублікатів протоколів НСРД та клопотанням захисту про недопустимість доказів, тому вважає, що не було порушень вимог закону щодо розсекречення ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Волинської області. Вказав, що прокурором вжито необхідних заходів для розсекречення процесуальних документів, оскільки такі матеріали за 2015 рік знищені у встановленому законом порядку, а ухвали і протоколи (дублікати) НСРД стороні захисту були відкриті у лютому 2021 року, а тому сторона захисту до травня 2023 року мала достатньо часу для підготовки та здійснення захисту обвинувачених. Окрім того, самі докази результати НСРД, отримані на законній підставі та у спосіб, передбачений КПК, без будь-яких порушень вимог закону.

На переконання прокурора, місцевий суд з формальних підстав визнав ці докази недопустимими, не з`ясувавши у чому саме полягало порушення прав обвинувачених, зазначивши, що самі протоколи за результатами НСРД були відкриті стороні захисту ще під час досудового розслідування, а також вказав, що у цьому кримінальному провадженні відсутні факти використання правоохоронними органами агентів, які б могли провокувати на вчинення злочину.

Також судом не надано належну оцінку показанням свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_18 . Вказав, що свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 були допитані судом в ході судових засідань, проведених до дослідження дублікатів протоколів НСРД, а відтак вони жодного разу не допитувались стосовно обставин та змісту їх телефонних розмов з ОСОБА_8 і ОСОБА_6 . Однак, місцевий суд тричі 30.03.2023, 05.05.2023 та 09.05.2023, без належного обґрунтування, відмовив у задоволенні клопотання прокурора про повторний допит цих свідків, хоча їх повторний допит був необхідним для пояснення ними змісту цих телефонних розмов стосовно обставин справи, чим допущено неповноту судового розгляду та порушено принцип змагальності сторін.

Апелянт вказав на те, що у судовому засіданні 09.05.2023 повинен був допитуватись свідок ОСОБА_15 , який міг дати показання стосовно обставин передачі неправомірної вигоди обвинуваченим, однак суддя фактично схилив його до відмови від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України, хоча, на думку прокурор, свідок не міг відмовитись від дачі показань.

Окрім того, прокурор зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК, у період з травня 2015 року по 14 серпня 2015 року. Тому, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжких злочинів, а з часу його вчинення пройшло 10 років, обвинувачена від суду не ухилялась, нових злочинів не вчиняла, тому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 49, ст. 74 КК ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання.

У запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_23 не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора вказує, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення на основі належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи. Зокрема, показання свідка ОСОБА_16 , підтверджують невинуватість ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 відмовились від дачі показань, а свідок ОСОБА_18 дала покази, що підтверджують невинуватість ОСОБА_8 в інкримінованому їй правопорушенні. Погоджується з висновком суду щодо необхідності попереднього дозволу суду протоколу огляду місця події від 21 серпня 2015 року, оскільки відбулось втручання у приватне життя обвинуваченої ОСОБА_8 . Зазначено також, що ухвали слідчих суддів про надання дозволу на проведення негласних слідчих розшукових дій були відкриті стороні захистку лише на стадії нового судового розгляду, що є істотним порушенням КПК.

Просить вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 04 березня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу прокурора, кримінальне провадження в чати сні щодо обвинуваченої ОСОБА_8 закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку з її смертю. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Не погодившись з цим судовим рішенням, прокурор ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, яка постановою Верховного Суду від 18 липня 2024 року була задоволена, ухвала Волинського апеляційного суду від 04 березня 2024 року скасована і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2024 року задоволено подання Волинського апеляційного суду та направлено матеріали даного кримінального провадження на розгляд Рівненського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, думку обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про законність оскаржуваного вироку та залишення його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно зприписів ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 3 ст. 404 КПК передбачає, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто, вказана норма визначає виключні випадки повторного дослідження апеляційним судом доказів, встановлених місцевим судом під час судового розгляду.

Водночас, заявляючи клопотання про повторне дослідження доказів, встановлених під час судового розгляду та визнаних судом недопустимими, прокурор не довів як ці вимоги кореспондуються з приписами ч.3 ст. 404 КПК, ним не зазначено, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні доказів або які докази не були ним досліджені.

З огляду на доводи апеляційної скарги, сторона обвинувачення не погоджується із висновками місцевого суду, зробленими на підставі досліджених доказів, та просить апеляційний суд надати їм іншу оцінку.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема журналів судових засідань, колегією суддів не встановлено, що суд першої інстанції допустив істотні порушення при дослідженні зазначених доказів.

Тому, за вказаних обставин, відсутні підстави, передбачені ч.3 ст. 404 КПК, для повторного дослідження доказів апеляційним судом.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Поряд з цим, відповідно до вимог ст. 374 КПК, у разі визнання особи виправданою у вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдування обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі і поданих у судовому засіданні, і не повинен залишатись не дослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалось обвинувачення.

Тобто, із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті що, виправдовують кожного з обвинувачених, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК.

Відповідно до ст. 84 КПК, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів суд повинен належними чином мотивувати.

Водночас, ухвалюючи вказаний вирок, місцевий суд не дотримався зазначених вимог закону.

Зокрема, зі змісту цього вироку вбачається, що місцевий суд визнав недопустимими доказами ухвали слідчих суддів Апеляційного суду Волинської області від 26.05.2015, 22.07.2015, 07.04.2015, 26.05.2015, 22.07.2015, 08.07.2015, якими було надано дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 у цьому кримінальному провадженні з тих підстав, що вони не були відкриті стороні захисту на стадії завершення досудового розслідування, що призвело до порушення права на захист.

Також місцевий суд визнав недопустимими доказами дублікати протоколів, у яких зафіксовані результати НСРД, проведені на підставі вищевказаних ухвал.

Разом з тим, місцевий суд, визнавши недопустимими вказані ухвали слідчих суддів Апеляційного суду Волинської області, не надав оцінку тій обставині, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був скерований до суду у 2016 році, проте висновок щодо необхідності визнання недопустимими доказів у зв`язку з не відкриттям у порядку ст. 290 КПК процесуальних документів, які стали підставою для їх отримання, вперше був сформульований Верховним Судом України у постанові від 16.03.2017 у справі №671/463/15-к, тобто коли зазначений обвинувальний акт вже перебував на розгляді у суді.

Тому колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про те, що у цьому кримінальному провадженні не можна однозначно стверджувати про порушення стороною обвинувачення вимог КПК у зв`язку з не розсекреченням ухвал слідчих суддів у порядку ст. 290 КПК під час досудового розслідування, тобто є неприпустимим автоматичне визнання цих ухвал недопустимими доказами з формальних підстав.

На вказану обставину звертав увагу Верховний Суд у постанові від 15.01.2020, скасовуючи ухвалу Волинського апеляційного суду від 10.04.2019, якою залишено без зміни попередній виправдувальний вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2018.

Однак, суд першої інстанції під час нового судового розгляду, належним чином не виконав вказівок суду касаційної інстанції, автоматично визнавши ці ухвали недопустимими доказами лише з тих підстав, що вони не були розсекречені та відкриті стороні захисту на стадії досудового розслідування.

Поряд з цим, відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2017 у справі №640/6847/15-к процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) та які на стадії досудового розслідування не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому статтею 290 КПК з тієї причини, що їх не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не були розсекречені на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді за умови своєчасного вжиття прокурором всіх необхідних заходів для їх отримання.

Якщо сторона обвинувачення не вжила необхідних та своєчасних заходів, що спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм статті 290 КПК.

Якщо у ході розгляду кримінального провадження у суді було задоволене повторне клопотання прокурора про розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, і розсекречено їх, то відповідні процесуальні документи як такі, що отримані стороною обвинувачення після передачі справи в суд, повинні бути відкриті згідно з частиною одинадцятою статті 290 КПК.

Якщо процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД, розсекречені під час судового розгляду, і сторона захисту у змагальному процесі могла довести перед судом свої аргументи щодо допустимості доказів, отриманих у результаті НСРД, в сукупності з оцінкою правової підстави для їх проведення, то суд повинен оцінити отримані докази та вирішити питання про їх допустимість.

У випадку розкриття процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД після передачі кримінального провадження до суду, суд зобов`язаний забезпечити стороні захисту достатній час та реальну можливість для доведення перед судом своєї позиції щодо належності та допустимості доказів, отриманих в результаті НСРД в комплексі із процесуальною підставою для проведення НСРД з метою реалізації принципу змагальності.

Тому, під час нового розгляду у суді першої інстанції прокурор вжив належних заходів, для розсекречення та відкриття стороні захисту ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Волинської області.

З огляду на те, що вказані докази були досліджені під час змагального судового процесу, сторона захисту мала можливість і достатньо часу ознайомитись з ними та надати свої заперечення й зауваження, тому колегія суддів не вбачає істотного порушення прав та свобод обвинувачених у відкритті цих доказів прокурором на стадії судового розгляду.

Окрім того, місцевий суд, визнаючи недопустимими доказами протокол огляду місця події від 21.08.2015 службового кабінету ОСОБА_8 та протокол огляду місця події від 25.08.2015 службового кабінету ОСОБА_6 , залишив поза увагою правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17.01.2023 у справі №648/1543/15-к, відповідно до якої вимога отримати дозвіл на обшук, за відсутності добровільної згоди особи, стосується лише житла чи іншого володіння особи, що випливає із тлумачення статей 233, 235 КПК.

На вказану обставину звернув увагу Верховний Суд у постанові від 18.07.2024, скасовуючи ухвалу Волинського апеляційного суду від 04.03.2024, якою залишено без змін оскаржуваний вирок у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що вказані норми закону статті 233, 235 КПК, захищають особу від необґрунтованого втручання державних органів у сферу її приватності, на яке особа вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Службовий кабінет сам по собі не може вважатися житлом або іншим володінням, доступ до якого визначає виключно його володілець. Службове приміщення надається для виконання службових обов`язків і доступ до нього визначається іншим регулюванням, яке ґрунтується на міркуваннях, не пов`язаних із захистом приватності осіб, яким таке службове приміщення надане. Для визначення, чи відбувається втручання у приватне життя внаслідок обшуку у службовому приміщенні, слід застосовувати критерій «розумного очікування конфіденційності». Тобто, якщо обставини справи свідчать про те, що особа має підстави розумно очікувати на приватність при використанні приміщення або будь-яких елементів приміщення, то на приміщення або відповідну його частину поширюються гарантії від втручання у приватне життя (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Peev v. Bulgaria» від 26 липня 2007 року).

Водночас Суд звертає увагу, що ОСОБА_8 обіймала посаду заступника начальника Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, а ОСОБА_12 - посаду заступника начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб, вони були службовими особами, які займають відповідальне становище, представниками держави. Огляд проводився у службових кабінетах, які були надані для виконання їх службових обов`язків. У матеріалах провадження відсутні обставини, які б давали підстави ОСОБА_8 і ОСОБА_6 розумно розраховувати на можливість використання кабінету для свого приватного життя та/або на збереження конфіденційності в межах службового кабінету, або вирішувати, коли і яким чином надавати до нього доступ. Таким чином, на службові кабінети ОСОБА_8 і ОСОБА_6 не поширювалися гарантії від втручання в приватне життя, передбачені Конституцією України та вказаними нормами КПК, і проведення в них слідчих дій не вимагало дозволу суду.

Також колегія суддів вважає слушними доводи прокурора, що місцевий суд не оцінив належним чином показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , не зазначивши чому надав перевагу показанням обвинувачених, відкинувши показання цих свідків.

Окрім того, місцевий суд, без належного обґрунтування, тричі відмовив у задоволенні клопотання прокурора про повторний допит свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_22 , чим допустив неповноту судового розгляду, позбавивши можливості з`ясування істотних обставин для вирішення справи, оскільки вони допитувались місцевим судом до дослідження протоколів за результатами проведення НСРД, тобто не допитувались щодо обставин та змісту їх телефонних розмов з обвинуваченими про призначення зустрічей, обговорення сум, часу, способу та місця передачі коштів та іншого майна.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні цього вироку не дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на встановлення об`єктивних обставин справи, допущено поверхневе дослідження доказів, що свідчить про неповноту судового розгляду, а висновки суду зроблені без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у цьому провадженні доказів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК, вищевикладене свідчить про те, що місцевим судом було допущено порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що, згідно з пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК, є підставою для скасування вироку при розгляді справи в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, врахувавши висновки і мотиви апеляційної інстанції, з яких скасоване судове рішення, а також правові висновки Верховного Суду, необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, і, в залежності від встановленого, ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2023 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3