Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2026 р. Справа № 608/276/26

Номер провадження1-кп/608/284/2026

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «ЕASYCON» клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000358 від 12 грудня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чортківського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В суд поступило клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб із залишенням розміру застави.

Прокурор в клопотанні вказав, що старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил

України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, без поважних причин, з 08 години 00 хвилин 08 жовтня 2024 року по 09 годину 00 хвилин 29 листопада 2024 року, самовільно залишив територію розташування ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 )

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.11.2024 №334, старший солдат ОСОБА_5 прибув після самовільного залишення територіального центру та зарахований на всі види забезпечення.

26 листопада 2025 року о 07 годині 50 хвилини старшого солдата ОСОБА_5 затримано працівниками ВКП управління поліції в метрополітені ГУНП в м. Києві.

27 листопада 2025 року до підозрюваного ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 60 560 гривень, із строком дії до 00 год. 00 хв. 11 січня 2026 року.

В подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 продовжувався та на даний час триває до 08 березня 2026 року

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема, повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 24.10. 2024 № 697/3/5640, матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації старшим солдатом ОСОБА_5 , показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими, зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати. У зв`язку з цим, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуваватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальном у провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Вказані ризики підтверджуються наступним.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. По службі він характеризується негативно, поставлені перед ним завдання не виконує в повному обсязі, потребує додаткового контролю з боку командирів та начальників. Разом з тим, в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих, у тому числі і серед службових осіб різних правоохоронних органів та воєнізованих формувань, та обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи. Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від суду.

Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі матиме, можливість, використовуючи свій авторитет та здобутий бойовий досвід, щоб впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Зокрема, ОСОБА_5 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань. У тому числі, на знайомих йому військовослужбовців. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Підставою застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Залишаючись на волі, обвинувачений ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Окрім цього, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на це, тримання ОСОБА_5 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, просить продовжити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з залишенням розміру застави та покладенням обов`язків

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримує, просить задовільнити з наведених вище підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 не заперечують щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 60 560 гривень, із строком дії до 00 год. 00 хв. 11 січня 2026 року.

В подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 продовжувався, та на даний час триває до 08 березня 2026 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення притання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, необхідність уникнення, визначених ст. 177 КПК України, ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_5 обинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, є свідченням його обґрунтованої підозри. При цьому, на даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого в інкримінованому йому діянні, що буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного рішення у справі.

На переконання суду, на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України, ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, нензаконно впливати на свідків, які існували при застосуванні та продовженні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачене найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість інкримінованого злочину та покарання за його вчинення. Також, на даний час частина території України перебуває під тимчасовою окупацією рф, внаслідок чого обвинувачений може переховуватися на вказаній території від суду.

Також обвинувачений ОСОБА_5 не працює та не має стабільного джерела доходів, що свідчить про відсутність чинників, які могли б утримати його від продовження злочинної діяльності.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Також, вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого суд враховує вимоги пп 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, суд відзначає, що своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду.

Також, суд враховує, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведене, суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливе, оскільки не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тож тримання під вартою є виправданим, а тому суд вважає за необхідне продовжити щодо ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на два місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, слід визначити ОСОБА_5 заставу у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 182 КПК України, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки, менший розмір застави не здатний забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю с. Мала Мочулка Теплицького району Вінницької області, жителю АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 02 травня 2026 року включно.

Визначити розмір застави у межах двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560(шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень в національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим ОСОБА_5 , так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Тернопільській області.

Обвинувачений ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: за кожною вимогою прибувати до суду, не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що він звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної в даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання його під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно здійснює розпорядження про звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, прокурора та суд.

З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_5 , начальнику ДУ «Чортківська УВП № 26».

Згідно з оригіналом

Суддя /підпис/.

Ухвала набрала законної сили «____»_______________року

Оригінал ухвали знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи № 608/276/26.

Суддя: ОСОБА_1