Справа № 344/7744/25
Провадження № 11-кп/4808/237/26
Категорія ч.4 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Фраківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено:

- за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, призначеного за даним вироком, повністю приєднано невідбуте покарання за попередніми вироками у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, які відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання для виконання даного вироку.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 2928 грн за проведення судових експертиз.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно вироку, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 , маючи судимість за ч.1 ст.309 КК України, за невстановлених обставин незаконно придбав полімерну колбу з особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку помістив у ліву кишеню рукава своєї куртки та зберігав при собі без мети збуту.

05 квітня 2025 року близько 09 год. 10 хв. працівниками Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області на вул. Надрічній в м. Івано-Франківськ зупинено ОСОБА_7 , у ході спілкування з яким у працівників поліції виникли підстави вважати, що він незаконно зберігає при собі речовини, обіг яких обмежено чи заборонено.

Згідно статті 34 Закону України «Про Національну поліцію», працівниками поліції прийнято рішення про проведення поверхневої перевірки ОСОБА_7 , під час якої останній повідомив, що у нього в лівій кишені рукава куртки знаходиться полімерна колба із психотропною речовиною.

Цього ж дня, в період часу з 10 год. 13 хв. по 10 год. 20 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Надрічній, 3, а саме на території АЗС «Укрнафта», в ході проведення працівниками поліції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області огляду місця події, ОСОБА_7 , усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням особливо небезпечної психотропної речовини, із лівої кишені рукава куртки добровільно видав полімерну колбу з кристалічною речовиною яка містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-пролідин-1-іл-пентан-1-он), у кількості 0,3945 грама.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , у період дії на території України воєнного стану, 18 вересня 2025 року близько 03 год. перебував біля буд. №12, що по вул. Набережна ім. Василя Стефаника, у м. Івано-Франківську, де побачив в одному з під`їздів велосипед сірого кольору марки «MAXXPRO», який належить ОСОБА_8 , після чого у нього виник умисел на таємне викрадення цього майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, викрав велосипед сірого кольору марки «MAXXPRO» вартістю 5517 грн та покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

З вироком не погодився обвинувачений ОСОБА_7 та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини правопорушень, правильність кваліфікації його дій та доведеність винуватості, вважає оскаржуваний вирок незаконним в частині призначеного йому покарання.

Звертає увагу на те, що судом не враховано, що він є ВПО з Луганської області, вихованець «Кремінської школи Інтернат». Причиною вчинення кримінальних правопорушень є відчай спричинений фізичною втомою та недомаганням, через складні життєві обставини.

Просить вирок суду з цих підстав змінити та призначити м`якше покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. В судове засідання апеляційного суду обвинувачений та потерпіла не з`явилися, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали.

Враховуючи такі обставини, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Розгляд кримінального провадження проводився судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень, доведеність винуватості обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, сторонами кримінального провадження не оскаржено.

Апеляційні доводи про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зазначені вимоги законодавства та роз`яснення Пленуму ВСУ враховані судом належним чином.

При цьому суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у повному обсязі врахував всі обставини зазначені в апеляційній скарзі та застосував ч.1 ст.69 КК України.

Разом з тим, суд врахував досудову доповідь, згідно якої, існує високий ризик повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та середній рівень суспільної небезпеки, а його виправлення без ізоляції від суспільства може становити небезпеку.

Зазначені обставини із урахуванням попередніх судимостей ОСОБА_7 вказують, що більш м`які покарання не будуть дієвими для досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.

При цьому апеляційний суд враховує, що призначене покарання є індивідуалізованим, відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, а також відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Фраківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2026 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3