ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/8177/25 Номер провадження 11-кп/814/1029/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0000535 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 29 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000535 стосовно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого маючого на утриманні неповнолітню дитину, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 та ч.3 ст.350 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 26 лютого 2026 року, без визначення застави.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

При цьому заперечує наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Стверджує про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень саме ОСОБА_8 .

Вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується та має міцні соціальні зв`язки.

Зазначає про наявність на утриманні у ОСОБА_8 неповнолітньої дитини, стосовно якої обвинувачений сплачує аліменти та надає додаткову матеріальну допомогу, бере участь у її вихованні.

Зауважує, що обвинувачений проживає разом з матір`ю пенсійного віку, яка потребує догляду, фізичної допомоги у побуті та фінансової підтримки.

Звертає увагу на особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має вищу освіту та постійне джерело доходу, отримав посвідчення ветерана праці.

Також стверджує про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України при вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

При цьому, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Як правильно встановив місцевий суд, з моменту взяття ОСОБА_8 під варту не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та в подальшому продовження цього запобіжного заходу.

При цьому суд належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину проти громадської безпеки, а також тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти авторитету органів державної влади та прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також місцевий суд належним чином мотивував наявність ризику переховування ОСОБА_8 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями ч.1 ст.263 та ч.2 і ч.3 ст.350 КК України.

Крім того, про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення свідчать також обставини, характер та спосіб інкримінованих обвинуваченому дій, вчинених із застосуванням вогнепальної зброї, що призвело до заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_8 .

Вказані дані про особу ОСОБА_8 в сукупності з обсягом пред`явленого обвинувачення та характером інкримінованих дій свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника про відсутність доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень повинні перевірятися під час розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження захисника про наявність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та позитивні характеристики в даному випадку не спростовують правильності висновків суду з урахуванням наведених обставин.

Матеріали провадження та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою з огляду на стан його здоров`я.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

У зв`язку з наведеним, висновки суду про продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог закону.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №0000535 стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4