Справа №601/384/26
Провадження № 1-кп/601/148/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Кременець кримінальне провадження, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449 від 06.11.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красноярськ, російська федерація, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, фізична особа підприємець, з вищою освітою, інваліда 3 групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2025 біля 07 год. 10 хв. громадянин ОСОБА_6 , сів в технічно справний маршрутний автобус «ПАЗ-32054» реєстраційний номер НОМЕР_1 , (належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , громадянину ОСОБА_6 , який ним і керував) та направився за маршрутом №13А-3 «Цукровий - Вишнівецька (вул. Корнії)». Вказаний маршрут проходить за схемою: вул. Симона Петлюри (Цукровий завод) - вул. Лубенська - вул. Ясна - вул. Вишнівецька - вул. Корнії.

Під час руху транспортного засобу за маршрутом №13А-3, водій ОСОБА_6 керуючи автобусом марки «ПАЗ-32054», р.н. НОМЕР_1 , по вул. Лубенська м. Кременець, Кременецького району, Тернопільської області, здійснив зупинку біля магазину «F5» (вул. Лубенська, 126А), де в середину салону зайшла громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 , з метою здійснення поїздки до вул. Шевченка, м. Кременець, Кременецького району, Тернопільської області.

В подальшому біля 07 год. 20 хв., водій ОСОБА_6 керуючи автобусом марки «ПАЗ-32054», р.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту «Музей», що розташована по вул. Шевченка, м. Кременець, Кременецького району, Тернопільської області. Після зупинки транспортного засобу пасажири розпочали вихід із салону автобуса.

Після короткої зупинки, водій ОСОБА_6 будучи не достатньо уважним і не стежачи належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну, постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги Закону України «Про дорожній рух» (далі Закону) та пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями (далі ПДР), а також в порушення вимог п. 10.1 ПДР перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух від місця стоянки, що по вул. Шевченка, м. Кременець, Кременецького району, Тернопільської області, у напрямку вул. Ясна, м. Кременець, Кременецького району, Тернопільської області, в той час як громадянка ОСОБА_5 повністю не вийшла із транспортного засобу.

Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР, громадянка ОСОБА_5 , впала із автобуса «ПАЗ-32054» р.н. НОМЕР_1 та отримала тілесні ушкодження, у вигляді: відкритої травми лівої нижньої кінцівки у виді уламкового перелому середньої третини діафізу (тіла) стегнової кістки.

Виявлені у ОСОБА_5 за ступенем тяжкості належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння (п.п. 2.1., 2.1.1 (а), 2.1.2, 2.1.3 (м) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України. Київ. 1995).

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.1 (а), 2.3 (б, д), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що 06.11.2025 біля 07.10 в м. Кременець виїхав автобусом на маршрут. На зупинці «Музейна» він не подивився, закрив двері і поїхав. Через деякий час він дізнався від поліції, що була травмована людина. Він визнає, що порушив правила дорожнього руху та завдав тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Щиро розкаюється у вчиненому. Просить не позбавляти водійських прав, оскільки хворіє на рак і проходить лікування в м. Тернополі. Попросив вибачення в потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в 7.10 сіла на маршрутку в м. Кременець. На зупинці «Музейна», коли вона виходила, то двері маршрутки закрились і застрягла нога. Вона втрати свідомість. Коли вона прийшла до себе, то тримала кістку в руках. ОСОБА_6 приїжджав до неї в лікарню. Вказала, що претензій до ОСОБА_6 немає. Вона його пробачила. Просить не позбавляти його волі та не позбавляти прав керування.

Крім повного визнання вини обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в ході досудового слідства і підтверджували його винність у вчиненні кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України слід визнати за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке слід кваліфікувати за ч. 2ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра чи нарколога, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі із позбавлення права керування транспортними засобами.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, стан його здоров`я, думку потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому. Зазначене, із врахуванням його характеризуючих даних, на думку суду, вказує на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_6 в період дії іспитового строку, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судових експертиз.

Також, підлягає скасуванню арешт, накладений на автобус марки «ПАЗ -32054», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно ухвали слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області №601/3358/25 від 10.11.2025 року.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки із позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_6 , відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, а саме: - автобус марки ««ПАЗ -32054», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику.

Арешт, накладений на автобус марки ««ПАЗ -32054», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно ухвали слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області №601/3358/25 від 10.11.2025 року, скасувати після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави, процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 7576 (сім тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень 90 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: