ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа №505/805/26
Провадження №1-кс/505/388/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про накладення арешту на майно

18 березня 2026 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000200 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна

До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання розглянувши клопотання слідчої СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000200 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 13.03.2026, близько 08 години 40 хвилин, громадянин ОСОБА_5 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи мисливську рушницю застрелив п`ять цуценят та поранив в ногу собаку. (ЄО № 6028 від 13.03.2026).

Вказує, що ОСОБА_5 перебуваючи на ділянці місцевості, яка розташована біля території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності понятих добровільно заявив, що має намір видати працівникам поліції належне йому майно, а саме мисливську гладкоствольну рушницю, яку він заховав на ділянці місцевості за координатами 47.424853,29.411256 у селі Будаївці Подільського району Одеської області, де розміщені належні йому вулики. Здійснивши переміщення на вказану ділянку місцевості з одного із вуликів ОСОБА_5 , добровільно видав мисливську гладкоствольну рушницю ТОЗ-54 № НОМЕР_1 , калібр якої 12 мм., а також гільзи від патронів калібром 12 мм., у кількості 5 штук.

З посиланням на ст. 91, ч. 1 ст. 131, 170 КПК України просить суд задовольнити клопотання та постановити ухвалу про накладення арешту на вилучене майно:

- мисливську гладкоствольну рушницю ТОЗ-54 № НОМЕР_1 , калібр 12 мм;

- 5 гільз від патронів калібру 12 мм.

Також просить визначити місце зберігання речових доказів камеру зберігання речових доказів Подільського РУП ГУНП в Одеській області.

Позиція учасників щодо розгляду клопотання

Від власника майна ОСОБА_5 18.03.2026 до суду надійшло клопотання про розгляду справи за його відсутності, незаперечення щодо накладення арешту на майно.

Слідчий надав клопотання про розгляд клопотання за його відсутності.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Затосовані норми права, висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч. 2 п.7 КПК України.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Зокрема, якщо дані речі підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею було ретельно перевірено клопотання та надані до них додатки, перелік майна і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме забезпечення збереження речових доказів, тому є правові підстави для задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000200 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення безпосередньо пов`язаного із можливим використанням рушниці із гільзами для вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 13.03.2026 про визнання мисливської гладкоствольної рушниці ТОЗ-54 № НОМЕР_1 калібру 12 мм та - 5 гільз від патронів калібру 12 мм містить відомості, що вилучена зброя підлягатиме експертному дослідженню. Окрім того постановою слідчого визначено місце зберігання речового доказу - камеру зберігання речових доказів Подільського РУП ГУНП в Одеській області.

Відповідно до ст.?98 КПК України, речовими доказами є, зокрема, предмети, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.?3 ст.?170 КПК України, арешт на майно накладається у разі наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або набуте кримінально протиправним шляхом.

Обставини встановлені у судовому засіданні, у сукупності з процесуальним статусом вказаного майна, вказують на наявність правових підстав для його арешту з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до ч.?1 ст.?170 КПК України, арешт майна є тимчасовим заходом, що застосовується з метою забезпечення ефективного досудового розслідування. Ризики знищення, пошкодження чи відчуження майна, про які зазначено у клопотанні слідчого, не є надуманими та підтверджуються обставинами справи.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, відповідно до сталої судової практики, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Вилучені речі мають значення речового доказу у кримінальному провадженні та санкція інкримінованої підозрюваному статті передбачає конфіскацію майна, а тому є необхідність в накладенні арешту на зазначене майно на даній стадії досудового розслідування, з забороною заборони користуватися, відчужувати та розпоряджатися вилученим майном.

Визначення місця зберігання речових доказів

Окрім того, слідчий у клопотанні просить постановити рішення про визначення місця зберігання речових доказів.

Так, згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Зважаючи на вказане, слідчий суддя приходить до переконання, що у даному випадку відсутні підстави для визначення слідчим суддею місця зберігання речових доказів, оскільки відповідно обов`язок зберігання речових доказів у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні лежить саме на стороні кримінального провадження, якій надано речовий доказ.

Рішення ж щодо порядку та умов зберігання вилученого майна, має бути прийнято у цьому кримінальному провадженні, саме стороною обвинувачення з врахуванням норм, визначених Порядком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, зокрема пункт 5, відповідно до якого забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування, на необхідності у разі потреби вжити невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.

Отже, у задоволенні клопотання слідчого в частині визначення слідчим суддею місця зберігання речових доказів слід відмовити.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково клопотання слідчого.

Накласти арешт, у кримінальному провадженні № 0000200 від 13.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, на наступне майно вилучене у ОСОБА_5 , заборонивши власнику майна та третім особам, відчужувати, користуватись та розпоряджатися ним будь-яким чином:

- мисливську гладкоствольну рушницю ТОЗ-54 № НОМЕР_1 , калібр 12 мм;

- 5 гільз від патронів калібру 12 мм.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено, підписано та оголошено 18.03.2025.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_6