Справа №578/1092/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/559/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2025, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Горлівського району Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , відповідно до статті 89 КК України судимість погашена,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 у яких:

- прокурор просив вирок Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2025, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, згідно з яким просив вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.115 КК України і призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі;

- захисник просила вирок Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2025, змінити та ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України захисник просила зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 23.07.2021 до дня ухвалення вироку судом, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки за кримінальне правопорушення, передбачене ст.118 КК України, захисник просила вважати повністю відбутим, а тому просила звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопрушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня його фактичного затримання - з 23.07.2021.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 12 312,87 грн процесуальних витрат.

Обраний до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено тримання під вартою на строк до 25.10.2025 включно.

Арешт майна у кримінальному провадженні скасовано, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор фактичних обставин справи та доведеності вини обвинуваченого не оскаржував, а призначено йому покарання вважав надто м`яким.

Сторона обвинувачення вважала, що суд не в повній мірі врахував обставини та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, зокрема, суд не надав належної оцінки обставинам вчинення злочину, що має підвищену суспільну небезпечність, а саме не врахував його характер, не прийняв до уваги, що після заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 вчинив активні дії, направлені на приховування злочину.

Крім цього, ОСОБА_8 вину в повному обсязі не визнав, покази правдиві не давав та критично не оцінював свою протиправну поведінку.

Відповідно до характеристики старости сіл Славгород, Порозок, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 в побуті та громадських місцях веде себе посередньо, періодично зловживає спиртними напоями.

Згідно довідок КНП «Краснопільська районна лікарня» Краснопільської селищної ради, ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності Р10.2». У лікаря психіатра на обліку не перебуває.

Таким чином, призначена ОСОБА_8 міра покарання є невиправдано м`яким заходом примусу, який не можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Захисник стверджувала, що вчинення дій, внаслідок яких наступила смерть потерпілого ОСОБА_11 . ОСОБА_8 не заперечується.

На протязі всього судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_8 не заперечував факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді одного удара ножем в ділянку горла, але постійно і ствердно пояснював, що такі його дії були вимушеними, оскільки сам потерпілий ОСОБА_11 напав на нього та бив його по боках, плечах палкою. Коли ОСОБА_11 сидів на ньому і став давити своїм тілом, від чого він почав задихатися. ОСОБА_8 побачив ніж, який лежав на стільці. Він дотігся рукою до нього, взяв ніж правою рукою і через свою шию вдарив ОСОБА_11 ножем. Куди попав, тоді ще не знав, бо не бачив, не цілився, бо лежав тоді на животі. Удар був один. Дії ОСОБА_11 ОСОБА_8 сприймав як загроза його життю.

ОСОБА_8 наполягав, що ніякої боротьби між ними не було. А тому виклад обставин цих подій у вироку суду не відповідає дійсності.

Покази обвинуваченого в суді ніякими доказами не спростовані. Безпосередніх свідків цих подій немає. А жоден зі свідків, які були допитані в суді, ці обставини не підтвердили, з інших матеріалів справи сторони обвинувачення ці обставини не випливають, тобто вони лише є припущенням сторони обвинувачення.

Судом при винесенні вироку не враховано встановлені в суді фактичні обставини, суд не врахував того, що вони не містять об`єктивних даних про те, що у діянні ОСОБА_8 був наявний прямий умисел на вчинення умисного вбивства потерпілого, яке слід кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України.

Захисник цитувала склад злочину за ч. 1 ст.115 КК України, зміст ч.ч. 1,3 ст. 36 КК України та правову позицію Верховного Суду, про особливості злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони та наголошувала, що ОСОБА_8 весь час в судовому засіданні послідовно стверджував, що захищався від протиправних дій потерпілого ОСОБА_12 , що загрожували його життю і здоров`ю. Він постійно стверджував, що безпосередньою причиною завдання ним удару ножем, стало застосування до нього фізичного насильства потерпілим.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_8 зазнав протиправного нападу з боку потерпілого ОСОБА_11 , та, захищаючи себе, діяв в обстановці необхідної оборони, однак, позбавивши життя потерпілого, перевищив її межі.

Захисник просила врахувати і те, що потерпілий також зловживав алкогольними напоями і в той вечір також перебував в стані алкогольного сщяніння (2.02 проміле).

Судом не прийнято до уваги добросовісну поведінку ОСОБА_8 на досудовому слідстві. Він активно сприяв розкриттю цього злочину. Він з першого спілкування з ним працівників поліції, правдиво розповів про всі обставини злочину, погодився на проведення слідчих експериментів для з`ясування обставин справи, він правдиво розповів і показав де заховав частини тіла потерпілого, добровільно розповів і показав, як і куди він завдає ушкодження потерпілому, від якого той помер.

Судом не прийнято до уваги, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 150 від 24.07.2021 причина смерті: інші невідомі та не уточнені причини смерті, як невстановлено цього і з висновків експертів зміст яких захисник також цитувала в апеляційній скарзі.

Зауважувала захисник і на тому, що нанесення удару ножем в ліву бокову поверхню шиї з ушкодженням кровоносних судин магістрального типу, як продемонстрував підозрюваний, не виключається. Механізм розчленування трупу співпадає з механізмом розчленування, який продемонстрував підозрюваний ОСОБА_8 .

Тобто, жодна експертиза не підтвердила причини смерті ОСОБА_11 , механізму спричинення йому тілесних ушкоджень, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті останнього, а все обвинувачення грунтується лише на показаннях самого ОСОБА_8 .

Не звернув увагу суд і на те, що знаряддя злочину - ніж, також не встановлено стороною обвинувачення.

Також, судом не надана належна оцінка відомостям, що маються в матеріалах справи стосовно наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , які з його слів були спричинені саме потерпілим. В підтвердження цього захисник звертала увагу на зміст висновків експертів № 601 та № 94.

За таких обставин захисник важала, що під час судового розгляду встановлена сукупність всіх обставин кримінального правопорушення передбаченого ст. 118 КК України і переконана, що стороною обвинувачення вказаного не спростовано.

Не прийнято судом до уваги і висновку судово-психіатричного експерта № 368, згідно якого хоч емоційний стан ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він обвинувачується, не досягав ступеню фізіологічного афекту, але він на момент вчинення кримінального правопорушення відчував негативно забарвлене емоційне переживання остраху за власне життя та здоров`я, а тому і єдиним захистом свого життя на той час він вважав саме такі свої дії.

Також захисник просила врахувати, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має похилий вік, має постійне місце проживання, посередню характеристику, факт того, що він страждає на алкоголізм не доведений, зі слів свідка ОСОБА_13 , нічого поганого про обвинуваченого він сказати не міг. Не незгода обвинуваченого із правовою кваліфікацією є правом особи та не впливає на щирість розкаяння, осуд своєї поведінки та відчуття жалю щодо вчинених протиправних дій. Тому, як пом`якшуючу покарання обставину суд мав визнати щире каяття обвинуваченого. Обставини, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні. Претензій до обвинуваченого потерпіла немає і збитків цим злочином не завдано.

За таких обставин, сторона захисту вважала достатнім призначення обвинуваченому покарання в межах санкції передбаченої ст.118 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання відповідає тяжкості правопорушення, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Крім цього, обвинуваченому у строк покарання має бути зараховано строк його утримання під вартою, оскільки датою затримання ОСОБА_8 є 23.07.2021 і під вартою він тримається по цей час.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом тривалого часу мешкав у свого товариша ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

14.07.2021 у невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем мешкання у житловому будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своїм знайомим ОСОБА_11 вживали спиртні напої, після чого ОСОБА_11 покинув це домоволодіння, а ОСОБА_8 ліг відпочивати.

В подальшому, того ж дня у невстановлений у ході досудового розслідування час ОСОБА_11 повернувся до житлового будинку згаданого домоволодіння та почав завдавати ударів ОСОБА_8 в область ліктьових суглобів, внаслідок чого останній прокинувся, розлютився та між ними почалась боротьба, у ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_11 .

В подальшому, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 перемістилися на інший диван, розміщений у цій же кімнаті та продовжили боротьбу. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_11 , діючи умисно, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді фізіологічної смерті та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 схопив зі стільця ніж, який знаходився у кімнаті, де вони перебували з ОСОБА_11 , та з метою позбавлення життя останнього умисно завдав ОСОБА_11 вертикальну веретеноподібну рану з відносно рівними краями та гострими кінцями в ділянці лівого кута лівої щелепи, від чого той помер на місці.

Цього ж дня, тобто 14.07.2021 у невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_8 з метою уникнення кримінальної відповідальності та приховування слідів вчиненого злочину, розчленував за допомогою сокири тіло потерпілого, останки якого за допомогою лопати закопав у точно невстановлений досудовим розслідуванням день та час на території господарського подвір`я та присадибної ділянки власного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а також на ділянці місцевості, вкритої деревовидною рослинністю та кущами, що розташовані на відстані 500 метрів на північ від місця мешкання ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ) та приблизно 500 метрів по лінії останніх житлових будинків.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора і просила призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш суворе покарання та яка заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , думки обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника і просили вирок суду змінити в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого, просили змінити її з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, призначити обвинуваченому покарання у виді 2 років позбавлення волі, в строк якого зарахувати строк попереднього ув`язнення і просили звільнити обвинуваченого з-під варти в залі суду, як такого що відбув це покарання, щодо вимог апеляційної скарги прокурора то в їх задоволенні просили відмовити, вивчивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг прокурора і захисника та частково повторно дослідивши окремі докази у справі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження вирок суд першої інстанції оскаржений прокурором, який фактичних обставин справи та доведеності вини обвинуваченого не оскаржував, а просив судове рішення переглянути виключно в частині призначеного обвинуваченому покарання, вважаючи його надто м`яким, та захисником, яка навпаки висловлювала свою незгоду як з правовою кваліфікацією дій свого підзахисного так і з мірою призначеного йому через це покарання.

За таких обставин, з урахуванням заявлених апелянтами вимог, колегія суддів вважає за необхідне матеріали кримінального провадження переглянути в повному їх обсязі в частині правильності встановлення судом фактичних обставин справи, доведеності вини обвинуваченого, правильності правової кваліфікації його дій судом та призначеного ОСОБА_8 покарання, а тому зазначає наступне.

Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З аналізу матеріалів кримінального провадження та доводів апеляційних скарг, попри незгоду апелянтів, з різних на те підстав, з вироком суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону суд першої інстанції при його ухваленні виконав та правильно встановивши фактичні обставини справи, обгрунтовано кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 саме за ч.1 ст. 115 КК України і призначив останньому покарання в межах санкції вказаної статті закону, що також узгоджується зі ст. 50 та ст. 65 КК України.

Такого висновку колегія суддів дійшла як на підставі аналізу матеріалів справи в своїй сукупності, так і з урахуванням доводів апелянтів та повторного досліджених за клопотаннями учасників справи, окремих доказів.

Як слідує з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_8 будучи допитаним судом першої інстанції, свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково та, як і в суді апеляційної інстанції, не погоджувався з кваліфікацією інкримінованого йому злочину. Обвинувачений наголошував, що умислу на вбивство потерпілого він не мав та пояснював, що ОСОБА_11 попросився жити до нього і ОСОБА_8 на це погодився і запросив його жити у себе в домоволодінні номер АДРЕСА_2 . Зазначав, що коли ОСОБА_11 ночував у нього ОСОБА_8 , то вони ночували в одній кімнаті на різних диванах. Іноді вони сварилися з ОСОБА_11 . За день до вбивства ОСОБА_11 задушив його собаку. Це було в липні. В день вбивства ОСОБА_11 пас корів, прийшов до нього ОСОБА_8 додому та приніс пляшку з алкогольним напоєм, який вони з ним випили. Потім ОСОБА_8 ліг спати, а ОСОБА_11 пішов з домоволодіння. ОСОБА_8 зазначав, що прокинувся від того, що ОСОБА_11 зайшов до нього в будинок, увімкнув світло та почав бити палицею по ліктям, колінам, п`яткам та голові, внаслідок чого у нього ОСОБА_8 були численні синці та розсічена голова. Після другого удару по голові він ОСОБА_8 знепритомнів. При цьому він ОСОБА_8 не зміг чітко пояснити послідовність ударів та їх результати. Також ОСОБА_8 зазначав, що коли опритомнів, то виявив, що ОСОБА_11 переніс його на свій диван поклав на живіт, сів йому ОСОБА_8 на спину та здавлював шию правою рукою, внаслідок чого у останнього «почав вилазити язик з рота». ОСОБА_8 побачив неподалік на тумбі біля телевізора невеликий ніж з дерев`яним руків`ям, схопив його правою рукою, та коли ОСОБА_11 нахилився до нього, з метою відлякування ОСОБА_11 , вдарив останнього цим ножем, не бачачи куди завдає удару. Обвинувачений зауважував, що не мав наміру вбивати ОСОБА_11 та хотів лише його налякати. Про те, що в його руках ніж, коли завдавав ним удару, ОСОБА_8 розумів. Коли після удару ОСОБА_11 відпустив його і сповз на підлогу останній сказав: «Извини» та помер. Він ОСОБА_8 коли повернув тіло ОСОБА_11 , побачив, що ніж стирчить в шиї. Тіло ОСОБА_11 не влазило в мішок, а тому він - ОСОБА_8 приніс сокиру, розрубав труп у кімнаті, де сталося вбивство, і закопав частини трупу неподалік від туалету на подвір`ї та присадибній ділянці, а через деякий час відкопав частини тіла та переховав метрів за 500 від дому. Частини тіла носив у мішку. Також, ОСОБА_8 зазначав, що в нього була розсічена голова, але до лікаря він не звертався, голову не зашивали. Ніхто не може підтвердити, що в нього були тілесні ушкодження. Також ОСОБА_8 зазначав, що через декілька днів побачив працівників поліції і підійшов до них, а дізнавшись, що працівники поліції розшукують ОСОБА_11 , то зізнався у вчиненні злочину.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснювала, що ОСОБА_11 близько двох років допомагав односельцям по господарству. Жив ОСОБА_11 де виходило, в тому числі і у ОСОБА_8 . Вона - свідок помітила, що ОСОБА_11 перестав з`являтися і вона з чоловіком почали його шукти. Через деякий час коли не змогли знайти ОСОБА_11 , зателефонували старості ОСОБА_15 і повідомили їй про це. Остання в подальшому зателефонувала в поліцію. Потім їй свідку, розповіли, що ОСОБА_8 вбив ОСОБА_11 . Також свідок зазначала, що колись давно працювала разом з ОСОБА_8 і знала його як гарну людину та не могла подумати про нього, що він здатний на такі дії. ОСОБА_11 свідок також характеризувала як дуже добру, працьовиту і неконфліктну людину.

Свідок ОСОБА_16 , що також був допитаний судом першої інстанції, пояснював, що приблизно 14.07.2021 у період часу з 11 до 12 год їздив в с. Славгород на поле. Побачив ОСОБА_8 який щось тягнув у мішку. Через декілька днів приблизно 20.07.2021 також близько 11-12 год знову побачив, що ОСОБА_8 щось знову тягне в мішку зі сторони вулиці Новоселівка в с. Славгород в напрямку смітника та мав при собі лопату. ОСОБА_16 сказав йому, що вже заборонили викидати сміття, а ОСОБА_8 відповів, що тягне сміття туди куди й інші викидають.

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснював, що про вбивство ОСОБА_11 дізнався після того як ОСОБА_14 почала його шукати. Свідок зазначав, що він проживає по сусідству від ОСОБА_8 , характеризував його з негативного боку та зауважував, що коли ОСОБА_8 тверезий, то може і допомогти, а коли вип`є то дуже агресивний, особливо якщо щось не по його, може і за сокиру схопитись. ОСОБА_11 свідок характеризував як спокійного.

Свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції пояснювала, що проживає по сусідству від ОСОБА_8 . У липні 2021 року вона бачила як ОСОБА_11 йшов пасти корів, а ввечері йшов додому до ОСОБА_8 з пакетом. Через три дні односельці його почали шукати. Пізніше бачила вранці як ОСОБА_8 по їх вулиці тіг важкий білий мішок на смітник та був з лопатою. В обід йшов назад. На запитання чим займався, повідомив, що потрібно було дещо прикопати та знайшов дров і тягнув мішок додому. ОСОБА_8 тягнув білий мішок по вул. Новоселівка в с. Славгород від свого будинку по дорозі до ярка на звалище, де знайшли труп ОСОБА_11 . Потерпілого свідок характеризував як гарного чоловіка, а про ОСОБА_8 зазначав негативно.

Також судом першої інстанції було досліджено і ряд наданих стороною обвинувачення письмових доказів, окремі з яких за клопотанням прокурора, в апеляційному суді також виступали предметом повторного дослідження, зокрема:

- витяг з ЄРДР, про реєстрацію кримінального провадження № 0001606 від 23.07.2021 з якого встановлено, що до поліції надійшло повідомлення від старости с. Славгород ОСОБА_15 , про зникнення ОСОБА_11 , який з 14.07.2021 не виходить на зв`язок;

- протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію 23.07.2021 від ОСОБА_8 , згідно якого той повідомив, що близько двох тижнів тому під час сварки з ОСОБА_11 за місцем свого проживання наніс останньому один удару ножем в область шиї, в результаті чого ОСОБА_11 помер. В подальшому труп ОСОБА_11 він розрубав на декілька частин та закопав у яру на відстані близько 500 м. від місця мешкання праворуч від будинку;

- заява про кримінальне правопорушення та іншу подію 23.07.2021 зафіксована під відео, з яких слідує, як ОСОБА_8 повідомляє, що ОСОБА_19 наніс декілька ударів дерев`яним предметом в область правого та лівого ліктів, більш ніяких ударів не було. Після удару ножем ОСОБА_11 розмовляв з ОСОБА_8 та помер приблизно через пів години. На відео ОСОБА_8 вказує, що після ударів ОСОБА_11 побачив біля телевізора ніж та вдарив ним ОСОБА_20 в шию. Після чого розчленував труп та закопав частини трупа у яру на відстані 500 м. від місця мешкання;

- протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним із застосуванням технічних засобів фіксування від 23.07.2021 та відеозаписом слідчої дії, згідно якого ОСОБА_8 повідомив про обставини вбивства ОСОБА_11 , що в день вбивства вони розпивали алкогольні напої, після чого ОСОБА_8 ліг спати, а ОСОБА_11 вийшов з будинку, а коли повернувся, то почав його бити по ліктях, потім почав душити. ОСОБА_8 побачив ніж та вдарив ним ОСОБА_11 в шию. Після цього підозрюваний продемонстрував маршрут, яким переміщав розчленоване тіло загиблого ОСОБА_11 , а саме від свого будинку номер АДРЕСА_2 до ділянки місцевості вкритою лісо-кущовою рослинністю на відстані близько 500 м. від його домоволодіння, а також 2 місця, де були закопані біологічні фрагменти трупа і мішок, у якому він переміщав частиини розчленованого трупа;

- протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 від 24.07.2021 та відеозапис слідчої дії, згідно якого підозрюваний продемонстрував місця, де приховував залишки трупа на території господарського подвір`я та присадибної ділянки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а також продемонстрував обставини заподіяння удару ножем ОСОБА_11 і механізм розчленування трупа останнього. Зокрема, повідомив, що в день коли вбив ОСОБА_11 , точної дати не пам`ятає, але це було більше ніж 2 тижні до моменту проведення слідчого експерименту, вони розпивали принесені ОСОБА_11 алкогольні напої, після чого той пішов з його будинку, а ОСОБА_8 ліг спати. Прокинувся від того, що ОСОБА_11 завдавав йому ударів палицею по ліктям, перетіг на інший диван у цій же кімнаті, та почав завдавати ударів по голові, руках, ногах та інших частинах тіла, а також почав душити. ОСОБА_8 побачив ніж на стільці, взяв його в руки та вдарив ним ОСОБА_11 в область шиї. Після чого ОСОБА_11 припинив боротьбу, ще короткий проміжок часу був живий та спілкувався з ним, після чого сповз на підлогу та помер. ОСОБА_8 вказує, що вдарив ножем ОСОБА_11 один чи два рази. Намагаючись приховати труп, спочатку витягнув його у сіни будинку біля вхідних дверей щоб розчленувати, але там нічого не було видно, тому пішов і взяв з сараю сокиру та знову затіг труп у кімнату, де відбулося вбивствою. В сараї взяв одну з двох сокир, які там зберігалися (ту що має довше руків`я) та, роздягнувши труп, розрубав нею труп у будинку. Спідню білизну та брюки ОСОБА_11 замочив у воді та залишив на подвір`ї, де вони зберігалися на момент проведення слідчого експерименту. Спочатку відрубав руки в області плечових суглобів, потім ноги в області колінних суглобів, потім в області тазу, голову, розрубав тулуб по вертикальній лінії. Рубав невеликими замахами в незручному положенні. Показав на підлозі пошкодження, які залишив сокирою, коли рубав труп. В подальшому витіг частини трупа на подвір`я, відрубав кисті рук та стопи. Закопав частини трупа на подвір`ї та присадибній ділянці. Після цього вимив сліди крові. Після розчленування поховав частини трупа на території господарського подвір`я та присадибної ділянки, де у вказаних ним місцях виявлено фрагменти біологічної речовини з ознаками гниття, схожі на фрагменти внутрішніх органів та частини тіла людини. ОСОБА_8 вказував, що ОСОБА_11 часто бив його та задушив його собаку. З приводу здушування давав плутані покази щодо дій ОСОБА_11 , чітко пояснити дії та положення частин тіла ОСОБА_11 безпосередньо перед тим як ОСОБА_8 завдав йому удару ножем в область шиї не зміг. Пояснити причини конфлікту ОСОБА_8 пояснити також не зміг, в той же час повідомив, що ОСОБА_11 вбив його собаку, раніше бив його, але про це ОСОБА_8 нікому не розповідав, до правоохоронних органів не звертався;

- протокол огляду місця події від 23.07.2021 території місцевості в с.Славгород Краснопільського району Сумської області на відстані близько 500 м. від домоволодіння за АДРЕСА_2 та приблизно 300 м. по лінії останніх збудованих житлових будинків (відповідно до інформації GPS-трекеру діланка розташована 50о8503,9N 35o2151,2E) з фототаблицями та відеозаписом, згідно якого у лісо-кущовому насадженні на вищевказній ділянці місцевості виявлено та вилучено: полімерний мішок білого кольору, 2 зразки грунту, у двох відокремлених один від одного сховах під поверхнею грунту виявлено 14 фрагментів тіла людини, при цьому в одному з сховів були кисті правої та лівої рук і голова;

- протокол огляду місця події від 23.07.2021 домоволодіння за АДРЕСА_2 з фототаблицями та відеозаписом слідчої дії, згідно якого оглянуто вищевказне домоволодіння, зафіксовано обстановку на господарському подвір`ї, житловому будинку та господарській споруді, за результатами якого виявлено та вилучено одяг, зізкоби, ножі та сокири.

- протокол огляду від 24.07.2021 території домоволодіння за АДРЕСА_2 з фототаблицями та відеозаписом слідчої дії, згідно якого у місці вказаному підозрюваним ОСОБА_8 під час слідчого експерименту 24.07.2021 на господарському подвір`ї поблизу вбиральні, та на присадибній ділянці вказаного домоволодіння виявлено фрагменти біологічного походження з ознаками гниття, а також вилучено: зразок ґрунту з ями на території подвір`я (запаковано до паперового пакунку № 1); зразок ґрунту з ями на території присадибної ділянки (запаковано до паперового пакунку № 2); спідня білизна в чорно сіро білу смужку, виявлені на подвір`ї домоволодіння (запаковано до паперового пакунку); джинсові штани темно сірого кольору, виявлені на подвір`ї домоволодіння з хаотично розташованими забрудненнями (запаковані до паперового пакунку); штани синього кольору, виявлені на подвір`ї домоволодіння з нашаруванням бруду на галоші (запаковано до паперового пакунку);

- протоколи огляду предметів від 23.08.2021 та від 25.08.2021 згідно якого оглянуто вилучені в ході огляду місця події 23.07.2021: чоловічу спідню білизну, штани, виріз частини ковдри, виріз тканини, футболку, ганчірки, полімерний мішок, обшивка з підставки стола з кімнати.

- протокол огляду трупа від 24.07.2021 та фото таблицями до нього, згідно якого у відділенні секційної зали відділення експертизи трупів ОКЗ СОБ СМЕ оглянуто фрагменти тіла людини, вилучені 23.07.2021 під час проведення огляду території місцевості в с.Славгород Краснопільського району Сумської області на відстані близько 500 м. від домоволодіння за АДРЕСА_2 ;

- висновок експерта №141 від 20.08.2021 за результатами дослідження трупа ОСОБА_11 , згідно якого у зв`язку з вираженим трупним гниттям, відсутністю внутрішніх органів, розчленуванням трупу визначити причину смерті не є можливим. Смерть наступила більш як за 72 години до моменту дослідження трупа в морзі. Після зіставлення фрагментів трупу, на підставі антропометричних даних, певної тілобудови можна зробити висновок, що фрагменти трупу, ймовірніше за все належать одній особі чоловічої статі. На гнильно зміненому трупі тілесні ушкодження виявлені у вигляді прямих переломів великих рогів під`язикової кістки, чисельних прямих та непрямих переломів ребер по лопатковій та середній ключичній лінії. Робити остаточний висновок про механізм та час заподіяння вказаних тілесних ушкоджень не можливо, але ймовірніше за все вказані ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмету. Зазвичай розчленування тіла проводиться після настання смерті. Судово-медичних ознак, які б свідчили про посмертне або прижиттєве розчленування не виявлено. Згідно висновків експерта відділення судово-медичної криміналістики розчленування проводилося плоским знаряддям, яке має рублячі властивості, має гостру ріжучу (рублячу) кромку-лезо і має П-подібний в перетині кінець тилу обуха (носок, п`ятка) та клиноподібну основу. В м`язі стегна трупу виявлений спирт етиловий в концентрації 2,02%, що може співпадати з алкогольним сп`янінінням живої людини середнього ступеню;

- висновок експерта № 1581, згідно якого в м`язі від трупа ОСОБА_11 виявлений спирт етиловий в концентрації 2,02%;

- висновок експерта № 161, згідно якого на представленій на експертизу під`язиковій кістці від трупа ОСОБА_11 виявлено прямий місцевий розгинальний перелом середньої третини правого великого рогу, який утворився від дії травмуючої сили в місці перелому, та непрямий (місцевий) розгинальний перелом середньої третини лівого великого рогу, який утворився від дії травмуючої сили в місці перелому. На представлених хрящах гортані пошкоджень не виявлено. На фрагменті 4 правого ребра, орієнтовно по середньо-ключичній лінії є повний непрямий (віддалений, згинальний) перелом № 1, який утворився від травматичного впливу сили, що діяла на деякій відстані від місця перелому, та орієнтовно по передній паховій лінії повний місцевий (прямий, розгинальний) перелом № 2, який утворився від сили, що діяла в місці перелому. На клапті шкіри з лівого стегна виявлено не менше 10 рублених ран, які утворилися від рублячої дії плаского знаряддя, що має гостру ріжучу (рубдячу) кромку лезо, і має П-подібний в перетині кінеь тилу обуха (носок, п`ятка) та клиноподібну основу. На шматку шкіри з лівого стегна, на краях та стінках ушкоджень виявлені сліди заліза, та фонове, загальне забруднення слідами заліза. На клапті шкіри з шиї ліворуч, виявлена забита кутоподібна рана, яка утворилась від дії тупого знаряддя з обмеженою контактуючою поверхнею. На клапті шкіри з шиї ліворуч, виявлена забита дугоподібна рана, яка утворилась від дії тупого знаряддя з обмеженою контактуючою поверхнею. На клапті шкіри з шиї ліворуч, виявлена рублена П-подібна рана, яка утворилась від дії рублячої дії плаского знаряддя, що має гостру ріжучу (рублячу) кромку лезо. Пошкодження, ймовірно, спричинено в складку шкіри. На фрагментах тіл поперекових хребців виявлені пошкодження. Не менше трьох з ознаками рублячої дії плаского знаряддя, що має гостру рублячу кромку-лезо. На 2,3,4,5 шийних хребцях виявлені рублені пошкодження у вигляді врубів та відрубів (розрубів), які утворилися від рублячої дії плаского знаряддя, що має гостру рублячу кромку-лезо, та має клиноподібну основу. На правій стегновій кістці в верхній третині діафізу по передньо-медіальній поверхні, виявлені не менше 11 врубів, які утворилися від рублячої дії плаского знаряддя, що має гостру рублячу кромку-лезо, та має клиноподібну основу, з послідуючим утворенням уламкового перелому. На стегновій кістці в середньо-нижній третині діафізу по латеральній поверхні, виявлені не менш ніж 3 врубів, які утворилися від рублячої дії плаского знаряддя, що має гостру рублячу кромку-лезо та клиноподібну основу з послідуючим утворенням уламкового перелому. На малогомілковій кістці в верхній третині діафізу, по передній поверхні виявлені не менш ніж 3 вруби, які утворилися від рублячої дії плаского знаряддя, що має гостру рублячу кромку-лезо та клиноподібну основу з послідуючим утворенням уламкового перелому;

- протокол отримання зразків для експертизи у гр. ОСОБА_21 від 12.08.2021;

- висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/111-21/40499-БД від 06.10.2021, згідно якого ОСОБА_21 може бути біологічним сином невстановленої особи, фрагмент грудини якої надано на дослідження. Ймовірність даної події складає 99,99997905%;

- висновок експерта №786, згідно якого на чоловічій спідній білизні темно-сірого кольору з малюнком у вигляді поздовжніх смуг різної ширини світло-сірого, сірого, блакитного та чорного кольорів виявлено сліди крові людини. Походження крові можливе від особи з групою АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 . В цих слідах також не можна виключити домішку крові особи (осіб) ізогемаглтиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0, яким є підозрюваний ОСОБА_8 ;

- висновок експерта №783, згідно якого на футболці (в постанові слідчого як ганчірка різнокольорова, пакет 16) виявлено сліди крові людини. Походження крові можливе від особи з групою АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 . В цих слідах також не можна виключити домішку крові особи (осіб) ізогемаглтиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0, яким є підозрюваний ОСОБА_8 ;

- висновок експерта №789, згідно якого на вирізу частини ковдри просякнутої речовиною буро-коричневого кольору виявлено сліди крові людини. Походження крові можливе від особи з групою АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 . В цих слідах також не можна виключити домішку крові особи (осіб) ізогемаглтиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0, яким є підозрюваний ОСОБА_8 ;

- висновок експерта №801, згідно якого на вирізу тканини з напірника (пакет № 17) виявлено сліди крові людини. Походження крові можливе від особи з групою АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 . В цих слідах також не можна виключити домішку крові особи (осіб) ізогемаглтиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0, яким є підозрюваний ОСОБА_8 ;

- висновок експерта №788, згідно якого на обшивці підставки стола в кімнаті №2 (пакет №14) виявлено сліди крові людини. Походження крові можливе від особи з групою АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, у тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 . В цих слідах також не можна виключити домішку крові особи (осіб) ізогемаглтиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВ0, яким є підозрюваний ОСОБА_8 ;

- висновок експерта №226, згідно якого виявлені чисельні рублені ушкодження на наданих на дослідження об`єктах від трупу ОСОБА_11 , могли утворитись від дії одного двох або більше предметів, які володіють рублячими властивостями та мають гостру рублячи кромку лезо з клиноподібною основою. Виявлені рублені ушкодження могли утворитись від дії леза сокири №1, наданої на експертизу. Аналізуючи загальний характер рублених ушкоджень глибину, довжину, ширину та вагу сокири, можна прийти висновку, що рублені удари сокирою наносились з невеликою амплітудою та незначною силою, про що свідчить велика кількість пошкоджень, які знаходяться поруч одне від іншого на невеликій відстані, та невелика глубина врубів на кістках;

- висновок експерта №161, згідно якого виявлені чисельні рублені ушкодження на наданих на дослідження об`єктах від трупу ОСОБА_11 могли утворитись від дії одного двох або більше предметів, які володіють рублячими властивостями та мають гостру рублячу кромку лезо з клиноподібною основою. Виявлені рублені ушкодження могли утворитися від дії леза сокири №1 наданої на експертизу (тобто сокира довжиною 66 см вилученої в ході ОМП 23.07.2021 за адресою Новоселівка,17 с.Славгород та запаковано до пакету 18). Аналізуючи загальний характер рублених ушкоджень глибину, довжину, ширину та вагу сокири, можна прийти до висновку, що рублені удари сокирою наносились з невеликою амплітудою та незначною силою, про що свідчить велика кількість пошкоджень які знаходяться поруч одне від іншого на невеликів відстані, та невеличка глибина врубів на кістках;

- висновок експерта №225, згідно якого на наданих на дослідження об`єктах (ножі №№1-5) колото-різаних пошкоджень (ран), котрі могли утворитись від дії колюче-ріжучого знаряддя, а саме ножів наданих на експертизу, не виявлено. Не виключена можливість утворення П-подібної рани на клапті шиї ліворуч, внаслідок ріжучої дії плаского знаряддя, що має гостру ріжучу кромку-лезо. Таким знаряддям міг бути один з наданих на експертизу ножів;

- висновок експерта №141-д додаткової судово медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , згідно якого у зв`язку з вираженим трупним гниттям, відсутністю внутрішніх органів, масивною травмою м`яких тканин шиї, розчленування трупу визначення причини смерті не є можливим. Разом з цим слід зауважити, що нанесення удару ножем в ліву бокову поверхню шиї з ушкодженням кровоносних судин магістрального типу, як продемонстрував підозрюваний не виключається. Механізм розчленування трупу співпадає з механізмом розчленування, який продемонстрував ОСОБА_8 . Зазвичай розчленування проводиться після настання смерті. Судово-медичних ознак, які б свідчили про посмертне або прижиттєве розчленування не виявлено;

- висновок експерта №601, згідно якого 28.07.2021 з 10:10 год. до 13:30 год. експертом ОСОБА_22 проводився огляд ОСОБА_8 . Зі слів: 14.07.2021 ввечері (час не пам`ятає) знайомий бив палкою по рукам, голові. Втрачав свідомість. Висновки судово медичної експертизи: на підставі судово-медичної експертизи 28.07.2021 у гр. ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: садна в тім`яній ділянці з обох боків, по передній поверхні лівого коліна; синці по тильній поверхні правої ступні та по передній поверхні лівого коліна. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів по механізму удар- тиснення-тертя, про що свідчить характер ушкоджень, та могли виникнути від ударів руками, ногами та подібними предметами. Тілесні ушкодження у вигляді синців та саден не є небезпечниим для життя, не потребують довгострокового лікування та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Зазначені ушкодження могли утворитися в термін, вказаний у постанові, що підтверджується стадією розвитку ушкоджень;

- висновок експерта №94, згідно якого при обстеженні судово-медичним експертом 28.07.2021 у гр. ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: садна в тім`яній ділянці з обох боків, по передній поверхні лівого коліна; синці по тильній поверхні правої ступні та по передній поверхні лівого коліна. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів: синці по механізму удар- тиснення, садна по механізму тертя-ковзання, про що свідчить характер ушкоджень. Виявлені у гр. ОСОБА_8 тілесні ушкодження знаходяться в місцях, доступних для їх спричинення власноруч. Тілесні ушкодження в ділянках колін могли виникнути при падінні з вертикального положення на коліна.

Також судом першої інстанції був допитаний судовий експерт ОСОБА_23 яка надавала роз`яснення щодо висновку №94 в частині виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Зокрема, експерт не виключала, що тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок їх спричинення власноруч.

Крім цього, судом першої інстанції було оглянуто речові докази у кримінальному провадженні.

В ході дослідження судом першої інстанції ножа №3 з дерев`яним руків`ям, що був об`єтом вищевказаної експртизи, ОСОБА_8 зазначав, що саме цим ножем вдарив ОСОБА_11 в область шиї.

Вивчивши встановлене, колегія суддів вважає, що пояснення свідків є фрагментарними й більше описують передконфліктну обстановку та короткі епізоди після події злочину, при цьому вони описують дії обвинуваченого після вчиненого, в тому числі і по переховуванню трупа потерпілого та ці пояснення не спростовують даних експертиз щодо механізму смертельного ураження, а за своїм зміст вони логічні, послідовні та не викликають сумніву у їх правдивості.

А тому, ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що їх сукупність та взаємозв`язок є достатньою для ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 і дії останнього правильно кваліфікував саме за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство.

Натомість, зі змісту апеляційної скарги захисника вбачається, що жоден з письмових доказів сторона захисту під сумнів також не ставить і про їх не належність чи недопустимість в своїй скарзі не стверджує, як і не ставить під сумнів достовірність пояснень свідків.

Єдиною незгодою сторони захисту з обвинувальним вироком суду є, на її переконання, не правильна правовова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, та дії ОСОБА_8 на переконання захисника, суд мав кваліфікувати за ст. 118 КК України з призначенням йому відповідного покарання, менш суворого ніж визначено санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді захисник стверджувала про те, що ні мотиву, ні умислу позбавляти потерпілого життя у обвинуваченого не було, а тому всі дії ОСОБА_8 за тих подій були спрямовані саме на захист свого життя і здоров`я від неправомірних дій потерпілого, який, за поясненнями обвинуваченого ОСОБА_8 , зловживав спиртним, а в той вечір бив його палкою в область ніг, підошв та голови від чого він ОСОБА_8 втрачав свідомість, а потім прийшовши до тями, зрозумів, що він лежить в положенні на животі до низу, а на ньому зверху знаходиться потерпілий і давить його своїм тілом від чого він обвинувачений почав задихатись. Саме в той момент він обвинувачений дотігся правою рукою до ножа, що був поруч на стільці, і через свою шию кудись вдарив ним потерпілого ОСОБА_11 , куди саме не бачив. Потім зіштовхнув потерпілого з себе і саме тоді побачив в його шиї ніж, потерпілий не дихав, а перевіривши, він обвинувачений зрозумів, що той помер. Свою вину обвинувачений визнав частково, а саме в тому, що він дійсно завдав удару ножем потерпілому, однак в своїх діях ознак умисного вбивства не вбачав, оскільки його намір був спрямований виключно на свій самозахист.

Однак, з вказаними висновками сторони захисту і обвинуваченого колегія суддів погодитись не може і вважає їх такими, що спрямовані виключно на зменшення вини обвинуваченого з метою перекваліфікації його дій на менш тяжкий злочин та подальшого уникнення обвинуваченим більш суворого покарання.

Так, правовими підставами регламентуючими право особи на самозахист від протиправних посягань є ч.3 ст.27 Конституції України, за якою кожен має право захищати своє життя і здоров`я від протиправних посягань, а також ч.1 ст.36 КК України за якою під необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Правові рекомендації з цього питання, викладені і в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону». За ними суду слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

За ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених ст. 118, 124 КК України. На відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.118 КК України, є мотив діяння, а саме: захист винної особи її охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання, відповідальність за яке настає лише у випадку перевищення особою, яка захищається, меж необхідної оборони.

Умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання. Отже, визначаючи форму вини та спрямованість умислу винної особи, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій обвинуваченого, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки обвинуваченого стосовно потерпілого до та після вчинення злочину. Визначальним у таких випадках є встановлення судом мети, мотиву дій винної особи та її суб`єктивного ставлення до наслідків своїх дії.

Правовий аналіз мотивації дій особи при розмежуванні злочинів, пов`язаних з умисним позбавленням життя особи, визначальності наміру особи при кваліфікації стану необхідної оборони та перевищення її меж було наведено Касаційним кримінальним судом Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 по справі №628/4025/13-к, від 25.07.2018 № 211/2852/16-к. Виходячи з наведеної судової практики особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони є специфіка його мотиву, прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я, права того, хто обороняється чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж небхідної оборони не може бути зумовлене наміром розправитися з нападником через вчинений ним напад, помсту, страх, тощо. Існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Отже, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи обставини справи, повинен здійснити порівняний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання і акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність обраного засобу захисту небезпечності посягання та нагальної необхідності його відвернення у момент такого захисту.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження подія злочину відбулась 14.07.2021. Обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за словами свідка ОСОБА_17 (сусіда ОСОБА_8 ) проживали разом в будинку обвинуваченого, з початку літа 2021 року, а за поясненнями обвинуваченого, до цього потерпілий жив де прийдеться та лише на його потерпілого, прохання він обвинувачений запросив останнього жити до себе. Зі слів обвинуваченого потерпілий ночував у його будинку, спали вони в одній кімнаті, на різних двох диванах, сварились інколи. За словами свідка ОСОБА_14 , ОСОБА_24 дійсно близько 2-х років допомагав односельцям по господарству, за що вони допомагали йому речами, харчами тощо. Самого ОСОБА_24 свідки характеризували як доброго, працьовитого, не конфліктного ( ОСОБА_14 ), спокійного ( ОСОБА_17 ), не жадібного, гарного чоловіка, який мав проблеми із зором та ніколи нікого не чіпав ( ОСОБА_18 ). Про ОСОБА_8 свідки зазначали як про такого, що коли той трезвий то може допомогти, а коли в стані алкогольного сп`яніння то стає дуже агресивним, особливо якщо щось не по його, може схопитись за сокиру, дуже неадекватний коли вип`є (сусід ОСОБА_17 ), ОСОБА_8 дуже зловживав алкогольними напоями, «ловив білочку», бігав з топором, коли п`яний, то його боялися бо він бігав з топором, кидався на людей (сусідка ОСОБА_18 ).

Переходячи до аналізу самого дня події злочину - 14.08.2021 колегія суддів з матеріалів справи вбачає, що свідок ОСОБА_18 підтвердила факт того, що на її очах потерпілий ОСОБА_24 йшов пасти корів, а ввечері йшов до ОСОБА_8 з пакетом. Свідок ОСОБА_14 зазначала, що потерпілого бачила востаннє 14.07.2021 він був охайний, поголений, пообідав у неї і нічого поганого про ОСОБА_8 не говорив. З пояснень самого обвинуваченого слідує, що потерпілий ОСОБА_24 за день до події, а можливо і 14.07.2021 задушив його обвинуваченого собаку. В день вбивства, ОСОБА_24 , за словами обвинуваченого, дійсно пас корів і повернувся звідти до нього обвинуваченого з пляшкою алкоголю, який вони разом вжили, а після цього він обвинувачений сказав, що буде відпочивати, а потерпілий пішов з домогосподарства сказавши, що йому теж рано вставати. Однак далі, потерпілий ОСОБА_11 повернувся до будинку обвинуваченого і почав останньому завдавати ударів в область ліктьових суглобів, від чого той прокинувся.

Далі в подіях ідуть розбіжності:

- за встановлених судом обставин обвинувачений ОСОБА_8 розлютився і між ним з потерпілим почалася боротьба в ході якої в обвинуваченого виник умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_11

- за поясненнями обвинуваченого ОСОБА_8 він втратив свідомість (знепритомнів), коли опритомнів виявив, що ОСОБА_11 переніс його на свій диван поклав на живіт, сів йому ОСОБА_8 на спину та здавлював шию правою рукою від чого в нього - обвинуваченого «почав вилазити язик з роту». В подальшому, в апеляційній скарзі сторона захисту зазначає, що обвинуваченого потерпілий давив масою свого тіла від чого той задихався, а сам обвинувачений в апеляційному суді вказує, що його потерпілий душив вже простирадлом.

Потім:

- за встановлених судом обставин обвинувачений ОСОБА_8 схопив зі стільця ніж, який знаходився у кімнаті, де вони перебували з ОСОБА_11 , та з метою позбавлення життя останнього умисно завдав ОСОБА_11 вертикальну веретеноподібну рану з відносно рівними краями та гострими кінцями в ділянці лівого кута лівої щелипи, від чого той помер на місці;

- за поясненнями обвинуваченого ОСОБА_8 він побачив неподалік на тумбі біля телевізора невеликий ніж з дерев`яним руків`ям, схопив його правою рукою, та коли ОСОБА_11 нахилився до нього, з метою відлякування ОСОБА_11 , вдарив останнього цим ножем, не бачачи куди завдає удару. Обвинувачений зауважував, що не мав наміру вбивати ОСОБА_11 та хотів лише його налякати. Про те, що в його руках ніж, коли завдавав ним удару, ОСОБА_8 розумів. Коли після удару ОСОБА_11 відпустив його і сповз на підлогу останній сказав: «Извини» та помер. В подальшому, в апеляційній скарзі захисник, між іншого зазначає, що світло в кімнаті було виключене, але ОСОБА_8 побачив ніж, який лежав на стільці і взяв його для свого захисту.

Однак, в спростування тих пояснень обвинуваченого і захисника, які не узгоджуються із встановленими вище слідством і судом обставинами, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що:

1. Обвинувачений ОСОБА_8 ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не зміг чітко пояснити від чого і коли він прокинувся після знепритомнення, того про що розмовляли з потерпілим ОСОБА_11 , послідовність ударів та їх результати і обвинувачений плутався з моментом самого знепритомнення.

2. В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вказував про те, що потерпілий його душив правою рукою, в апеляційній скарзі захисник вказує, що обвинуваченого потерпілий душив масою свого тіла, а сам обвинувачений в ході апеляційного розгляду згадує про те, що його душили простирадлом. При цьому, аналізуючи зміст висновків експертів № 601 та № 94 від 28.07.2021 у ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження у виді: садна в тім`яній ділянці з обох боків, по передній поверхні лівого коліна; синці по тильній поверхні правої ступні та по передній поверхні лівого коліна. Кваліфікуються ці ушкодження як легкі і могли виникнути від ударів руками, ногами та подібними предметами, а ушкодження в області колін могли виникнути при падінні з вертикального положення на коліна. З пояснень допитаного судом експерта ОСОБА_23 слідує, що вона не виключає того, що ці тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли виникнути внаслідок їх спричинення власноруч. Жодних ушкоджень, зокрема в області шиї обвинуваченого, які б вказували на безумовний факт здушування та існування через це прямої загрози життю обвинуваченого, ні судом першої інстанції ні апеляційним судом не встановлено, як не вбачається таких ушкоджень в обвинуваченого і в області грудної клітини, про що також вела мову сторона захисту стверджуючи про те, що загроза була через здавлювання обвинуваченого масою тіла потерпілого.

3. З протоколу огляду місця події, відео якого також виступало предметом дослідження апеляційного суду, слідує, як ОСОБА_8 в присутності свого захисника, без тиску і примусу, добровільно розповідає обставини події, та з них зазначає те як він ОСОБА_25 (потерпілий) пас корів, прийшов до нього обвинуваченого ОСОБА_8 , приніс самогон, разом випили, ОСОБА_25 пішов додому (до Інки, тої де пас корів), він обвинувачений ліг, заснув, а потерпілий вже в хаті, коли вернувся не знає, потім почалась «катавасія», спочатку поклав його лікті на бильце дивану, палкою йому обвинуваченому по ліктям, потім потерпілий відтягнув його обвинуваченого на інший диван (де він, потерпілий спить) та почав бити в бік, голову, а далі він обвинувачений головою вниз, бородою в подушку вперся, в цей момент побачив маленький ножик, який «зачерпнув» правою рукою та рухом через свою обвинуваченого шию, вдарив потерпілого цим ножем в шию. На уточнююче запитання слідчого «В шию?», ОСОБА_8 ствердно відповідає «Так, в шию!». Потім потерпілий відповів «Все не потрібно нічого», хвилину посидів на ньому обвинуваченому та впав з нього і помер. Тоді зі слів ОСОБА_8 : «оскільки я зрозумів що він помер, напевно попав я йому в артерію, то почав діяти… подумав, що мене засадять, тому я його і поховаю..». Також, з цього ж відео слідує і те, як обвинувачений в деталях демонстрував саме момент, коли його потерпілий почав бити палицею на його ж обвинуваченого дивані, показував куди саме, однак при цьому жодних тверджень про те, що він обвинувачений від цього втрачав свідомість останній не вказував. Також, ОСОБА_8 показав як його ОСОБА_11 перетягував з одного дивану на інший, положення його обвинуваченого тіла та тіла потерпілого в цей момент і зазначав: «Він сидів на мені зверху в області сідниць та поперекової частини, а моя голова була в положенні вниз до подушки». На запитання слідчого, що далі відбувалось, ОСОБА_8 відповів тим, що тяжко йому згадувати, задумався та відповів: «Він мене душив рукою». При цьому, на уточнюючі запитання слідчого де саме були руки потерпілого в момент коли він сидів на ньому обвинуваченому зверху, ОСОБА_8 відповів: «В правій руці в ОСОБА_11 була палка і він нею бив його обвинуваченого по кисті правої руки, а ліва рука ОСОБА_11 в цей час, притримувала його обвинуваченого за одяг зверху (за шкірки)». Тобто, з відео за поясненнями самого ж ОСОБА_8 слідує, що удари палкою відбувались саме по правій руці обвинуваченого якою обвинувачений і тянувся до ножа та якою в послідуючому здійснив ним удар в ділянку шиї потерпілого. Далі, на запитання слідчого, що відбувалось потім, ОСОБА_8 відповів «Нічого, все». На інше запитання до обвинуваченого куди ще потерпілий його бив, той відповів «Бив ще палкою коли з нього обвинуваченого вставав…», демонструє область поперекової частини, ніг та голови, зауважує що палка була з «сучками», тому була травмована шкіра голови. Тобто з наданих на слідчому експерименті пояснень ОСОБА_8 вбачається, що потерпілий сидячи на ньому бив його в область кисті руки, ніг, попереку і голови. При цьому, за висновками експертів, зміст яких викладено вище, встановлені в обвинуваченого тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі, тобто загрози життю і здоров`ю обвинуваченого в момент їх заподіяння не створювали. Далі, аналізуючи зміст відео слідчого експерименту, на прохання слідчого до обвинуваченого показати де саме була ліва рука потерпілого на шиї чи в іншому місці відносно обвинуваченого, ОСОБА_8 чітко та ствердно відтворює як ліва рука ОСОБА_11 (яка до цього за словами обвинуваченого, тримала його «за шкірки») вже тримає його обвинуваченого ліву руку (ділянка плеча). На уточнююче запитання слідчого чи саме там була рука ОСОБА_11 , а не на шиї в обвинуваченого, ОСОБА_8 також ствердно відповідає: «Ні, тримав тут, за руку». В цей час, обвинувачений тянеться своєю правою рукою до ножа, що знаходився на стільці поруч з диваном, хапає його, та за словами обвинуваченого, рухом через його - обвинуваченого шию, він здійнює удар в ділянку лівої частини шиї потерпілого. При цьому, демонструючи це на статисті, обвинувачений лезом ножа, навіть тримаючи його вже самими пальцями (без кисті), фізично не може дотягнутися до шиї статиста, пояснюючи це можливо іншим розположенням подушки в той момент (можливо вона лежала вище). Далі, під контролем обвинуваченого здійснюється розположення ковдри і подушки по іншому, однак все одно ОСОБА_8 до шиї статиста лезом ножа дотягується з певними труднощами, навіть за умов що той максимум нахилився до обвинуваченого по-ближче. При цьому, обвинувачений прохаючи нахилитись ще ближче, оговорюється «потерпілий сидів не на мені, на дивані коло мене». На питання стільки разів бив потерпілого в шию, ОСОБА_8 відповів «два рази, один потім зразу другий поруч», та зауважив «..я відчув як кінець леза ножа вперлось в м`язи горла - кісточку «горловину» потерпілого». Потім ОСОБА_8 демонструє як тіло потерілого впало на пол та про події, що вібувались потім. Обвинувачений ствердно відповідає «тіло потерпілого я ще перетягував» на запитання «Навіщо?» відповідає тим «щоб рубати його легше було». При цьому, в ході слідчого експерименту, зокрема відтворення обвинуваченим події з моменту початку биття його палкою потерпілим до моменту смерті останнього, ОСОБА_8 один раз оговорюється «він душив мене рукою», потім змінює свої ж покази тим що «він тримав мою руку в ділянці плеча та ліктя», та не зазначав ні разу про те, що потерпілий давлячи його масою свого тіла створював йому обвинуваченому перешкоду у диханні, як про те стверджує сторона захисту в апеляційній скарзі, та ні разу не згадував про факт душіння його потерпілим простирадлом за шию, при тому, що все відтворення обставин події відбувалось за чіткими координатами ОСОБА_8 (що саме було на дивані де в цей час були обвинувачений з потерпілим заслана ковдра, на ній подушка, все). Тобто ні факту втрати свідомості, ні демонстрації факту душіння на слідчому експерименті обвинуваченим ОСОБА_8 не продемонстровано, а ця версія з`являється вже як в обвинуваченого, так і в захисника в ході судового розгляду та апеляційного перегляду цього кримінального провадження з наголосом на неправильній правовій кваліфікації дій ОСОБА_8 .

4. Сторона захисту стверджувала на відсутності в обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого, однак зі змісту вказаного слідчого експерименту знову ж таки прослідковується те, як обвинувачений ОСОБА_8 наголошує «мене потерпілий бив палицею, було боляче». Крім цього, за словами самого обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в суді першої інстанції, слідує, що на передодні події, чи в її день (не встановлено) за словами обвинуваченого потерпілий вбив його собаку, а сам день події, знову ж таки за поясненнями обвинуваченого, потерпілий прийшов до нього з алкоголем «самогоном», який вони вжили, що також узгоджується з висновком експерта № 1581 відповідно до якого в м`язі від трупа ОСОБА_11 виявлено спирт етиловий в концентрації 2,02 %, що об`єктивно можна розцінити як стан сильного алкогольного сп`яніння. На стільки стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого відрізнявся від стану потерпілого, встановити за даних обставин не можливо, однак сам факт вживання з потерпілим тоді алкоголю обвинувачений підтвердив. Водночас, колегія суддів повертається до пояснень окремих свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (безпосреденіх сусідів обвинуваченого), які очевидцями події хоч і не були, однак саме з їх пояснень слідує, що ОСОБА_8 будучи в стані алкогольного сп`яніння відрізняється окремою підвищеною агресивністю, особливо коли «не по його». ОСОБА_8 може схопитись в цьому стані за сокиру, а коли він жив із жінкою, то зятю доводилось приходити і заспокоювати ОСОБА_8 . Сусіди стверджували, що ОСОБА_8 дуже зловживав спиртним, бігав із сокирою, а п`яного ОСОБА_8 , за словами сусідів, люди побоювались, оскільки він міг кидатись на оточуючих.

5. Звертає увагу колегія суддів і на ті обставини, що за словами обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілий жив де йому прийдеть і саме з дозволу обвинуваченого потерпілий став жити у нього в будинку. Як йшлося вище, в ОСОБА_8 ОСОБА_11 почав проживати з початку літа 2021, а його вбивство відбулося 14.07.2021, тобто фактично через не значний проміжок часу з моменту початку його проживання в цьому будинку. Також з пояснень свідків і обвинуваченого встановлено, що потерпілий ОСОБА_11 працював, за що отримував продукти харчування, речі, тощо, якими в тому числі ділився і з обвинуваченим, що узгоджується як з поясненнями обвинуваченого, так і з доводами скарги захисника. Самого потерпілого свідки характеризували виключно з позитивної сторони, а з матеріалів справи суспільна небезпечність самого потерпілого не прослідковується. З врахуванням вище вказаного, версію обвинуваченого про те, що ОСОБА_11 без будь-якого пояснення причини, намагався позбавити життя ОСОБА_8 завдаючи ударів палкою і перекриваючи йому доступ повітря (удушував), колегія суддів вважає сумнівною.

6. Постанова Верховного Суду від 17.06.2016 (справа № 5-34кс14) підкреслює важливість аналізу постзлочинної поведінки для відмежування умисного вбивства (ст. 115 КК України) від вбивства при перевищенні меж необхідної оборони (ст.118 КК України). Зокрема, поведінка після злочину (наприклад, спроби врятувати потерпілого) може свідчити про відсутність прямого умислу на вбивство, що є ключовим для перекваліфікації на ст. 118 КК України. Натомість, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 після того, як завдав потерпілому удару ножем в ділянку шиї жодних дій по наданню йому першої медичної допомоги не вчиняв, швидку допомогу та правоохоронні органи про подію відразу не повідомляв, а навпаки вжив всих заходів по приховуванню слідів свого злочину, нещадно понівичивши тіло потерпілого та здійснивши ряд дій по його переховуванню та захороненню, про що в деталях розповідав на слідчому експеримені за його участі та участі захисника.

Також колегія суддів критично відноситься і до доводів апеляційної скарги захисника про те, що:

1) матеріалами не підтверджено умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого, оскільки вони спростовуються встановленими фактичними обставинами справи, зміст яких викладено вище;

2) свідки очевидцями події не були, однак їх пояснення враховані судом як такі, що допомагають встановити обставини справи в частині подій які передували злочину та які були після нього, з них також йде характеристика потерпілого і обвинуваченого як добре знайомих їм односельчан та сусідів;

3) потерпілий на день події злочину був в стані алкогольного спяніння, однак цю обставину не можна визнати такою, що виключає з дій обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, більше того, алкоголь в той день потерпілий і обвинувачений вживали разом, що було підтверджено останнім;

4) суд не врахував добросовісну поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві, однак свою вину повністю ОСОБА_8 так і не визнав, а в ході досудового слідства надавав такі покази, які фактично применшували його вину з метою подальшого уникнення справедливого покарання;

5) суд не врахував того, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 150 від 24.07.2021 причина смерті потерпілого: інші невідомі та не уточнені причини смерті, водночас сам обвинувачений факту того, що саме після його удару ножем потерпілого в ділянку шиї настала смерть останнього, не заперечує;

6) механізм розчленування трупу співпадає з механізмом розчленування, який продемонстрував підозрюваний ОСОБА_8 , однак як вказана обставина в даному випадку впливає на правову кваліфікацію дій обвинуваченого захисник не вказує;

7) стороною обвинувачення не встановлено знаряддя вчинення злочину ніж, яким було завдано потерпілому удару, однак з матеріалів справи слідує, що в якості речових доказів до матеріалів долучено 5 ножів, які було виявлено в домоволодінні ОСОБА_8 по ним проводились експертизи (а.с. 1-12 т.3), а сам обвинувачений не заперечує того, що удар потерпілому завдавав саме ножем, на слідчому експерименті продемонстрував розмір його леза та рукоятки;

8) суд не дав оцінки наявним у обвинуваченого ОСОБА_8 тілесним ушкодженням, що з матеріалами справи не узгоджується;

9) суд не врахував висновок судово-психіатричного експерта № 368, згідно якого хоч емоційний стан ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він обвинувачується, не досягав ступеню фізіологічного афекту, але він на момент вчинення кримінального правопорушення відчував негативно забарвлене емоційне переживання остраху за власне життя та здоров`я, однак тут, захисник губить продовження вказаного висновку «…яке не досягло афективної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та діяльність (поведінку)…».

За таких обставин, ретельно перевіривши доводи обвинуваченого та сторони захисту щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_8 колегія суддів підстав для їх перекваліфікації з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, не вбачає, а викладені в апеляційній скарзі висновки сторони захисту колегія суддів не вважає такими, які б були достатніми для задоволення вимог її скарги.

Щодо виду і міри призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання то тут колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції було враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до статті 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_8 у порядку статті 89 КК не судимий, на обліку в лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально посередньо та що він пенсіонер.

Також судом з висновку судово-психіатричного експерта №368 було встановлено, що в момент вчиннення кримінального правопорушення ОСОБА_8 не перебував в стані фізіологічного афекту. Під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 відчував негативно забарвлене емоційне переживання остраху за власне здоров`я та життя, яке не досягло афективної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та діяльність (поведінку). В момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 не перебував у стані вираженого емоційного збудження або емоційного напруження.

Ні обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ні таких, що його обтяжують судом не встановлено, а тому виходчи з конкретних обставин справи і враховуючи принцип справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України - у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду скасати та ухвалити новий вирок, саме з підстав призначення обвинуваченому занадто м`якого покарання і замість 8 років 6 місяців позбавлення волі сторона обвинувачення просила для ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. Прокурор вважав, що суд не в повній мірі врахував обставини, суспільну небезпечність кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який зловживає спиртним, стає агресивним, після вбивства намагався приховати труп потерпілого, а в ході судового розгляду свою вину не визнав та щиро не розкаявся.

Сторона захисту в своїй апеляційній скарзі наголошувала на іншому - ОСОБА_8 раніше не судимий, має похилий вік, має постійне місце проживання, посередню характеристику, факт того, що він страждає на алкоголізм не доведений, не незгода обвинуваченого із правовою кваліфікацією є його правом та не впливає на щирість розкаяння, а тому, як пом`якшуючу покарання обставину, на думку захисника, суд мав визнати щире каяття обвинуваченого. Обставини, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні. Претензій до обвинуваченого потерпіла немає і збитків цим злочином не завдано.

Однак, зазначені доводи скарг прокурора і захисника колегія суддів не може визнати такими, що в цілому впливають на правильність призначеного судом ОСОБА_8 покарання, оскільки перелічені ними обставини вже були враховані судом при призначенні ОСОБА_8 покарання, а не визнання вини за ч. 1 ст. 115 КК України дійсно не може слугувати підставою для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, оскільке це його право, не безпосередній обов`язок, а згідно з Конституцією України, винуватість доводиться в судовому порядку та обов`язок доведення невинуватості на особу не покладається.

Також, колегія суддів вважає безпідставними твердження захисника:

- про відсутність шкоди у кримінальному провадженні, оскільки в ньому йдеться про більше - позбавлення людини життя, найвищої соціальної цінності;

- про існування такої пом`якшуючої покарання обставини як щире каяття обвинуваченого, оскільки ні в ході досудового розслідування, ні ході судового розгляду ні апеляційного перегляду справи в поведінці ОСОБА_8 жодного жалю, щирості та засудження своїх дій не прослідковується, а факт того, що він частково, формально визнав свою вину, ще не свідчить про засудження ним своїх дій.

Щодо похилого віку ОСОБА_8 , про який також зазначала сторона захисту, і який станом на дату апеляційного розгляду справи складає повних 71 роки та враховуючи слабкий стан здоров`я останнього, то він також був врахований судом першої інстанції і враховуюється колегією суддів, при залишенні вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, без зміни.

За таких обставин призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Правових підстав вважати призначене обвинуваченому покарання явно несправедливим через м`якість, суворість чи недостатність для досягнення його мети, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального закону, які б стали підставою для скасування вироку суду колегією суддів не встановлено, а тому в задоволенні обох апеляційних скарг, як захисника так і прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2025, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4