Справа № 344/4117/26
Провадження № 1-кс/344/1894/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), його захисника ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду м. Івано-Франківська клопотання керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого утримання під вартою та продовження стосовно громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного захду у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Латвійської Республіки строком на два місяці.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Офісом Генерального прокурора доручено Івано-Франківській обласній прокуратурі провести екстрадиційну перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі компетентним органам Республіки Латвія громадянина цієї ж держави ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 177 КК Латвійської Республіки.

Крім цього, Івано-Франківською обласною прокуратурою доручено Окружній прокуратурі міста Івано-Франківська вжити заходів відповідно до ст. 584 КПК України з метою застосування до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу.

Відповідно до запиту та доданих документів компетентного органу Латвійської Республіки з`ясовано наступне.

Відповідно до листа заступника начальника ДКР ГУНП України ОСОБА_8 від 09.12.2025 підтверджено факт затримання та перебування ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розшуку каналами Генерального Секретаріату Інтерполу з метою арешту та екстрадиції до Латвійської Республіки за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст.177 Кримінального кодексу Латвійської Республіки.

Згідно бази даних Інтерполу стосовно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , компетентними органами Латвійської Республіки виставлене «Червоне» оповіщення (розшук з метою подальшого затримання та арешту) № 2025/96682 на підставі рішення Ризького міського суду (KPL77-1059725/80).

Рішенням слідчого судді Ризького міського суду Латвійської Республіки від 01.12.2025 у справі 5 до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Латвійською стороною висловлено запевнення, що згідно з положеннями кримінального права Латвійської Республіки термін давності виконання призначеного покарання не закінчився.

09 грудня 2025 оперативними працівниками ДКР НП України спільно з співробітниками УКР ГУНП в Івано-Франківській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із перебуванням в міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції, ініціатором якого є Латвійська Республіка.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11.12.2025 вирішено застосувати до згаданої вище особи тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Латвійської Республіки.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.01.2026 вирішено застосувати до згаданої вище особи екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Латвійської Республіки строком на 60 діб до 07.03.2026 року.

Інкримінований ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , злочин за законодавством України про кримінальну відповідальність кваліфікується за ч. 5 ст. 190 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає позбавлення волі на строк не менше 1 року.

Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який запитано видачу, згідно ст. 49 Кримінального кодексу України не минув.

Згідно із запитом ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ) є громадянином Латвійської Республіки.

Запити інших держав про видачу ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надходили.

Діяння, вчинення яких інкримінуються особі, не належать до військових злочинів, не мають політичного характеру та не порушуються відповідно до положень ст.477 КПК України за заявою потерпілого.

На території України громадянин Латвійської Республіки ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності не притягується.

Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із правопорушеннями, за які вимагається його видача, та не ухвалювали рішення не порушувати чи припиняти переслідування у зв`язку із цими злочинами.

Згідно з висновком Західного міжрегіонального управління з питань громадянства ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим, знятим з реєстрації не значиться, паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався. Відомості про оформлення набуття громадянства України, надання дозволу на імміграцію, отримання статусу біженця, статусу особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, зокрема політичного притулку в ЗМУ ДМС відсутні.

За інформацією Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також з питань громадянства України в установленому законодавством порядку не звертався.

На підставі викладеного прокурор звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Захисник громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) у судовому засіданні вказав на доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ) підтримав позицію, висловлену захисником.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, особи, стосовно якої подано клопотання, його захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Згідно з частиною четвертою статті 584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини восьмої статті 584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Частиною десятою статті 584 КПК України визначено, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Відповідно до частини одинадцятої статті 584 КПК України у межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Маеріалами клопотання встановлено: згідно бази даних Інтерполу стосовно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , компетентними органами Латвійської Республіки виставлене «Червоне» оповіщення (розшук з метою подальшого затримання та арешту) № 2025/96682 на підставі рішення Ризького міського суду (KPL77-1059725/80).

Рішенням слідчого судді Ризького міського суду Латвійської Республіки від 01.12.2025 у справі 5 до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

09 грудня 2025 оперативними працівниками ДКР НП України спільно з співробітниками УКР ГУНП в Івано-Франківській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із перебуванням в міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції, ініціатором якого є Латвійська Республіка.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11.12.2025 вирішено застосувати до згаданої вище особи тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Латвійської Республіки.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.01.2026 вирішено застосувати до згаданої вище особи екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Латвійської Республіки строком на 60 діб до 07.03.2026 року.

Інкримінований ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , злочин за законодавством України про кримінальну відповідальність кваліфікується за ч. 5 ст. 190 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає позбавлення волі на строк не менше 1 року.

Офісом Генерального прокурора доручено Івано-Франківській обласній прокуратурі провести екстрадиційну перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі компетентним органам Республіки Латвія громадянина цієї ж держави ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 177 КК Латвійської Республіки.

Івано-Франківською обласною прокуратурою доручено Окружній прокуратурі міста Івано-Франківська вжити заходів відповідно до ст. 584 КПК України з метою застосування до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу.

На час звернення до суду з даним клопотанням особа утримувалася у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Відповідно до частини четвертої статті 584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положеннями частини другої статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року (далі Конвенція), договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Видача правопорушників, відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції, здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням. Якщо особа визнається винною і вирок про ув`язнення або постанова про утримання під вартою проголошується на території запитуючої Сторони, термін призначеного покарання має складати не менше чотирьох місяців.

Забезпечення компетентними органами України виконання вимог

ст. 1 вказаної Конвенції можливо лише в разі застосування до особи запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Відповідно до положень частини першої статті 586 КПК України тимчасовий арешт або запобіжний захід припиняється в разі, якщо:

1) центральний орган України в передбачені міжнародним договором України строки не отримав запит про видачу особи (екстрадицію);

2) під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється;

3) компетентний орган іноземної держави відмовився вимагати видачу особи;

4) центральним органом України прийнято рішення про відмову у видачі особи (екстрадиції).

Як зазначено вище, Офісом Генерального прокурора фактичну передачу громадянина Республіки Латвія ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), компетентним органам Республіки Латвія та його етапування територією України санкціоновано.

Таким чином, врахувавши обставини, досліджені у судовому засіданні, зважаючи, що згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у міжнародному розшуку, наявність запиту латвійської сторони про його видачу для притягнення його до кримінальної відповідальності, а також ті обставини, що згадана вище особа переховується від компетентних органів Латвійської Республіки, враховуючи його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає екстрадиції, відсутність обставин, які гарантують запобігання втечі особи, а також зважаючи, що існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі особа намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності на території Латвійської Республіки, що у свою чергу перешкодить виконанню Україною запиту про його екстрадицію (ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку застосування до громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційного арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 травня 2026 року, для забезпечення видачі особи та його фактичної передачі до Латвійської Республіки.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 107, 177, 178, 194, 196, 202, 405, 407, 422, 584, 585 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Визнати наявність підстав для подальшого утримання під вартою та продовжити стосовно громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Латвійської Республіки строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 травня 2026 року включно.

Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою (екстрадиційним арештом) визначити до 01 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 03.03.2026 року.