Справа № 450/5143/25 Провадження № 1-кп/450/277/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 286 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003141 від 22.08.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миронівка, Київської області зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, раніше не судимий, із середньо-спеціальною освітою, одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 НГ України, старший водій автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 1-го корпусу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Національної гвардії України у військовому званні «старший солдат»,

встановив:

досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 17.11.2023 № 345 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення батальйону безпілотних систем (ВОС-790702П).

Відповідно до ст.ст.19, 68 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Національну гвардію України», військовослужбовець Національної гвардії України під час виконання покладених на нього службових обов`язків є представником влади і перебуває під захистом держави.

Відповідно до абзацу 4 Розділу «ВСТУП» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) серед іншого передбачено, що дія вказаного Статуту поширюється на військовослужбовців Національної гвардії України.

У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 58, 59, 127 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до ст. ст. 14, 21, 41, 53 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Учасники дорожнього руху зобов`язані:

- знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху;

- створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Автомобільна дорога, вулиця являє собою частину території, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ній спорудами.

В Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктами 1.3., 1.5. та 1.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.10. ПДР, терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

- автомобільна дорога, вулиця (дорога) це частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;

- водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

- дати дорогу це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість;

- дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки;

- дорожні умови це сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;

- дорожня обстановка це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

- легковий автомобіль це автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки;

- механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

- небезпека для руху це зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

- пасажир це особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним;

- перевага це право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху;

- проїзна частина це елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

- смуга руху це поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів;

- транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

- учасник дорожнього руху це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Згідно з підпунктами б) та д) пункту 2.3 ПДР, водій зобов`язаний зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Водночас, відповідно до підпунктів а), д) та е) пункту 2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Згідно з вимогами пункту 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. п. 12.1., 12.2., 12.6. ґ), 12.9.б) ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Однак, старший водій автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 1-го корпусу «АЗОВ» Національної гвардії України старший солдат ОСОБА_4 недотримався вищевказаних вимог правил безпеки дорожнього руху, в результаті чого спричинено потерпілому громадянину Естонії ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

Так, 22.08.2025, близько 02:00 год. старший водій автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 1-го корпусу «АЗОВ» Національної гвардії України старший солдат ОСОБА_4 керуючи технічно-справним автомобілем марки «TOYOTA LAND CRUISER» чорного кольору, 2000 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 на 544км.+969,1м автодороги Київ-Чоп неподалік с. Давидів Львівської області, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, під час руху по вказаній ділянці автодороги, у порушення вимог пункту 1.10. (в частині значення терміну «небезпека для руху»), підпунктів б) та д) пункту 2.3., а також пунктів 10.1 ПДР України, а саме не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, в темну пору доби в дощову погоду, відповідно не зреагував на її зміну та при русі автомобіля, що склалась по ходу його руху в результаті чого не впорався з керуванням в наслідок чого керований ОСОБА_4 автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 розвернуло та занесло за межі проїзної частини дороги в лівий кювет де автомобіль перевернувся на праву сторону.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди громадянин Естонії ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Отже, ОСОБА_4 будучи особою, яка керувала транспортним засобом, своїми діями вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні подав клопотання у якому просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного вище злочину та кримінальне провадження закрити у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 клопотання підтримав, просить задоволити у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання обвинуваченого про звільнення останнього від кримінального відповідальності та закриття кримінального провадження не заперечив. Крім того, потерпілий самостійно подала до суду клопотання у якому просить закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України стосовно ОСОБА_4 у зв`язку із примиренням обвинуваченого та потерпілого, обвинуваченою завдана шкода відшкодавана у повному обсязі, окрім страхових виплат.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення останнього від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не заперечила.

З`ясувавши думку учасників процесу, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для вирішення клопотання обвинуваченого про його звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження:

в силу вимог ст. 46 КК України, в редакції 01.07. 2020 року, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Встановлено, що:

вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю, кримінальне правопорушення, яке передбачено КК України обвинувачений вчинив вперше.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України в редакції до 01.07. 2020 року, злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України є злочином невеликої тяжкості, оскільки відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, за вчинення такого злочину передбачене покарання більш м`яке ніж позбавлення волі на строк два роки.

Потерпілий та обвинувачений досягнули примирення, обвинувачений відшкодував потерпілому шкоду заподіяну вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а потерпілий в свою чергу шляхом вільного волевиявлення пробачив обвинуваченому вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не числиться; має постійне місце проживання та місце реєстрації.

За вказаних вище обставин, суд прийшов до висновку, що існує достатньо підстав визначених ст. 46 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003141 від 22.08.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 підлягає закриттю, у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України.

Встановлено, що підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу до вступу ухвали суду в законну силу немає.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 закрито на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Оскільки закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових інженерно-транспортних експертиз.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).

Речові докази у кримінальному провадженні:

автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER» чорного кольору, 2000 випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , - слід повернути ОСОБА_10 .

Арешт, накладений ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.08.2025 року на автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER» чорного кольору, 2000 випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , - підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 288, 369 372 КПК України, ст. 46 КК України, суд,-

постановив:

клопотання, - задоволити.

ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - звільнити.

Кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 003141 від 22.08.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , - закрити.

Запобіжний захід до вступу ухвали в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 , - не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER» чорного кольору, 2000 випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , - повернути ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 11 874,24 грн. / одинадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири гривні 24 коп./ судових витрат на залучення експертів.

Арешт, накладений ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.08.2025 року на автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER» чорного кольору, 2000 випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , - скасувати.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення апеляційним судом.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1