У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001616, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має на утриманні батька ОСОБА_6 інваліда 1 групи, відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається не судимим, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

В провадженні суду на стадії судового розгляду перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. оскільки ОСОБА_4 , затримано на виконання ухвали суду про дозвіл на затримання. Посилається при цьому на обґрунтованість пред`явленого останньому обвинувачення, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, та з врахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження тощо, запобігти яким неможливо, обравши обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ризики є недоведеними. ОСОБА_4 не з`являвся на деякі судові засідання через те, що затримувався працівниками ТЦК, Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши клопотання та пояснення прокурора, приймаючи до уваги позицію захисника та думку обвинуваченого щодо заявленого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Так, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується зокрема тим, що зібрані на досудовому розслідуванні докази про обставини інкримінованого такому діяння, знайшли своє достатнє обґрунтування для пред`явлення обвинувачення й скерування обвинувального акту щодо нього до суду, який наразі перебуває на етапі судового розгляду.

В свою чергу ризики заявлені прокурором щодо обвинуваченого, а саме щодо можливого незаконного впливу на учасників кримінального провадження, а також переховування від суду, знайшли своє підтвердження в ході розгляду судом клопотання з огляду на нижчевказане.

Так, у зв`язку з неодноразовими неявками в судове засідання, до ОСОБА_4 було застосовано приводи, а також оголошено такого в розшук відповідними ухвалами суду. Окрім того, судом надано на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

19.02.2025 на виконання вказаної ухвали ОСОБА_4 було затримано працівниками поліції та доставлено до суду.

Тож, вказана неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого, а також тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування обвинуваченого від суду.

Окрім цього суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу обвинуваченому заявлений прокурором ризик того, що обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження, зокрема на свідків та потерпілу сторону, знайшов своє підтвердження з огляду на те, що обвинувальний акт перебуває на першочерговій стадії судового розгляду, наразі такі не допитані судом безпосередньо, а відтак вплив обвинуваченого на таких шляхом умовлянь, шантажу чи погроз створює загрозу встановлення істини в розглядуваній справі.

Наявність вказаного ризику породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вплив обвинуваченого на свідків та потерпілу сторону призведе до надання ними суду неправдивих показів, а відтак утруднить встановлення судом дійсних обставин справи.

Також суд оцінює в сукупності всі обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема приймає до уваги відомості щодо особи обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається не судимим, проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має на утриманні батька - ОСОБА_6 , який є особою з інвалідністю першої групи,

Суд враховує, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженню перебуває на першопочатковій стадії судового розгляду, вищеописані ризики на даний час продовжують існувати, особливо з огляду на неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого, стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так, на переконання суду, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки останній може чинити протиправний вплив на учасників кримінального провадження. Більш того в умовах воєнного стану працівники поліції залучені до посиленої охорони громадського порядку, що значно мінімізує можливість здійснення ними контролю за процесуальної поведінкою обвинуваченого, у разі тримання останнього під домашнім арешту.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про доцільність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину (п. 3).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Однак, ч. 4 вказаної статті визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Згідно з даних АСДС «Д-3» 11.07.2022 (справа №308/16403/21, провадження 1-кс/308/2719/22) слідчим суддею у даному кримінальному провадженні було постановлено ухвалу, якою щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

З ухвали слідчого судді від 02.09.2022 видно, що застава у визначеному судом розміру була внесена, а тому на нього поширюються ряд процесуальних обов`язків, зокрема прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.

Тож, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про судові слухання, у такі не з`являвся, що зумовило застосування до нього приводів, а також оголошення такого в розшуку відповідними ухвалами суду, свідчить про порушення обвинуваченим вимог ухвали слідчого судді від 11.07.2022 в частині прибувати до суду за першою вимогою.

З огляду на вказане, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 8 ст. 182 КПК України регламентовано, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Однак, наразі суд не вирішує дане питання, оскільки заставодавець не був повідомлений про розгляд даного питання.

Керуючись ст.ст. 27, 176-178, 182, 183, 194, 314, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

Застосувати щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів до 19 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1