Провадження по справі № 1-кс/752/2228/26
У Х В А Л А

іменем України

"31" березня 2026 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , щодо майна якого, вирішено питання про арешт, у кримінальному провадженні № 0000632 від 14.05.2025,

за участю: представника власника майна - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_5

встановив:

12 березня 2026 ОСОБА_3 в інтересах власника майна - ОСОБА_4 через систему електронний суд подав до слідчого судді клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000632 від 14.05.2025.

В обґрунтування клопотання представник зазначив, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2026 накладено арешт на майно його довірителя, яке виявлено та вилучено під час обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме: системний блок чорного кольору на якому міститься наліпка з написом SCDCRL001587756 та мобільний телефон iPhone 17 Air. Представник вважає, що арешт накладено необґрунтовано, за відсутності встановлених законом підстав. Майно також не відповідало критеріям речового доказу. На його думку, арешт порушує право на мирне володіння майном. Просить скасувати арешт.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 подане ним клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним ним у клопотанні. Також звертав увагу на строки досудового розслідування та час протягом якого майно ОСОБА_4 перебуває під арештом. Вважає, що орган досудового розслідування мав можливість дослідити майно та з`ясувати чи містить воно відомості, що мають доказове значення. Його довіритель під час обшуку надав доступ до телефону, але слідчий відмовився його досліджувати на місці та вилучив. Системний блок не містить системи захисту. За отриманою ним інформацією майно не відправлялося на експертизу. ОСОБА_4 не перебуває у статусі підозрюваного у даному кримінальному провадженні. За наведених ним обставин вважає, що арешт підлягає скасуванню як необґрунтований, так і такий у застосуванні якого відпала потреба.

Прокурор ОСОБА_5 проти скасування арешту заперечувала. Вказувала на те, що арешт на вилучене у ОСОБА_4 під час обшуку майно, був накладений з метою його збереження як речового доказу, оскільки орган досудового розслідування мав підстави вважати, що майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Просить у клопотанні представнику відмовити, вважаючи арешт таким, що накладений обґрунтовано та у існуванні якого потреба не відпала.

Розглянувши клопотання представника власника майна, дослідивши додані до клопотання документи, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за наявності хоча б однієї з таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У клопотанні захисник зазначає про те, що арешт накладено необґрунтовано та у подальшому застосуванні такого заходу відпала потреба, а тому з огляду на принцип диспозитивності.

Так, з доданих до клопотання матеріалів та пояснень сторін та учасників, наданих в судовому засіданні, слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000632 від 14.05.2025 щодо заволодіння чужим майном - грошовими коштами з банківських карток громадян, які перебувають на території Європейського Союзу, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва та Київської області діяла організована група, учасники якої протягом 2024-2025 років за допомогою підконтрольних веб-ресурсів, груп/акаунтів у соціально орієнтованих мережах «Facebook» та «Instagram», каналах/акаунтах в месенджері «Telegram», таргетованої реклами тощо розміщували рекламні повідомлення із посиланням на фіктивні бінарні опціони, азартні ігри в електронних (віртуальних) казино, букмекерські контори, крипто-інвестиційні проєкти, що надавало їм можливість привласнювати кошти громадян України та іноземців під виглядом їх участі в інвестиційних проектах, з подальшою легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Під час досудового розслідування була отримана інформація про можливу причетність до вищезазначеної злочинної діяльності ОСОБА_4 , із визначенням його ролі у злочинному угрупуванні, як співорганізатора.

25.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які належать ОСОБА_4 , а саме: системний блок чорного кольору на якому міститься наліпка з написом SCDCRL001587756, та мобільний телефон iPhone 17 Air.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2026 на вищезазначене майно накладено арешт з метою його збереження як речового доказу.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що воно відповідає ознакам речового доказу, оскільки могло зберегти на собі його сліди, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та є тимчасово вилученим майном. Також слідчий суддя звертав увагу на специфіку кримінального провадження, яка полягає у тому, що можлива протиправна діяльність осіб здійснювалася у цифровому середовищі, тому саме носії інформації (системний блок, мобільний телефон) можуть зберігати інформацію, щодо протиправної діяльності фігурантів.

Під час накладання арешту також було встановлено, що мобільний телефон був оглянутий та виявлена на ньому виявлена інформація яка доводила спілкування певних осіб, причетність яких до кримінального правопорушення перевірялася.

Арешт на майно був накладений відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України з метою його збереження як речового доказу, й враховуючи вищевикладене, арешт накладений обґрунтовано.

Враховуючи мету і підставу арешту, а також доводи представника власника майна, вирішуючи питання про наявність підстав для скасування арешту майна, слідчий суддя, серед іншого має встановити, чи відпала подальша потреба у збереження вилученого майна як речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя виходить з того, що за змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 98 КПК України, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження. Документи також є речовими доказами, якщо вони містять вказані вище ознаки.

При цьому, за змістом ч.3 та ч. 4 ст. 99 КПК України, оригіналом електронного документа є його відображення, якому надається таке ж значення, як документу, а копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях, кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

За змістом вказаних положень, електронний документ не має жорсткої прив`язки до певного матеріального носія, тому один і той же документ (файл) може існувати у ідентичному вигляді на різних носіях. При цьому, всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення (аналогічна позиція міститься у постановах ККС ВС у справі № 490/10025/17 від 19.05.2020 та у справі № 677/2040/16-к від 22.10.2020).

З огляду на вказане, електронні документи є самостійними джерелами доказів, а тому, у випадку їх копіювання на інший матеріальний носій і за умови належного фіксування результатів такої дії, немає необхідності у збереженні матеріальних носіїв інформації, на яких такі електронні документи початково містились.

Виключенням з цього правила можуть бути, зокрема, ситуації, коли матеріальні носії інформації являють собою електронні інформаційні системи або їх частини і їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження; такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, чи є засобом, або знаряддям його вчинення, або зберегли на собі його сліди, у зв`язку з чим доказове значення мають не тільки електронні файли, що на них містяться але й безпосередньо самі носії; відтворення та/або дослідження електронних файлів неможливе з інших носіїв інформації, відмінних від тих, на яких вони були створені або встановлені, а тому їх збереження необхідне для забезпечення подальшого безпосереднього дослідження відповідних доказів у ході судового розгляду.

Під час розгляду даного клопотання не було встановлено, що існують вищезазначені обставини, які дають підстави для подальшого збереження матеріальних носії інформації, та виправдовують подальше застосування такого запобіжного заходу як арешт.

Вирішуючи питання щодо розумності строку, протягом якого майно перебуває під арештом у розпорядженні сторони обвинувачення, слідчий суддя встановлює чи є такий строк об`єктивно виправданим завданнями кримінального провадження та збалансованим з правами та інтересами власника відповідного майна.

Так, як встановлено у даному кримінальному провадженні, мобільний телефон та системний блок, які вилучені у ОСОБА_4 утримується органом досудового розслідування з грудня 2025. Мобільний телефон відповідно до даних ухвали слідчого суддів про накладення арешту ще на час вирішення питання про накладання арешту був оглянутим й на ньому виявлена певна інформація. Щодо системного блоку, прокурор не вказала, чи досліджений він на предмет наявної у ньому інформації.

Слідчий суддя погоджується з доводами представника власника майна та вважає, що часу для досягнення цілей, які прокурор переслідував, заявляючи вимоги про арешт майна, зокрема щодо перевірки наявної на пристроях інформації та її знятті у разі потреби, було достатньо.

Доказів зворотного у розпорядження слідчого судді, як органом досудового розслідування, так і прокурором під час розгляду даного клопотання, не надано.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час самі по собі електронні носії інформації (мобільний телефон та системний блок) доказового значення не мають, а отже не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому у подальшому арешті мобільного телефону та системного блоку відпала потреба.

Прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, не навів доказів того, що подальше утримання органом досудового розслідування вилучених у ОСОБА_4 електронних носіїв інформації, виправдовує потреби досудового розслідування.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що представником власника майна в ході розгляду клопотання доведено, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні такого запобіжного заходу як арешт майна, вилученого за місцем проживання ОСОБА_4 .

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання представника власника майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170, 174, 307, 309 КПК України, -

постановив:

клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2026 (справа № 752/27873/25, провадження № 1-кс/752/251/26) у кримінальному провадженні № 0000632 від 14.05.2025, з майна, яке виявлено та вилучено під час обшуку, проведеного 25.12.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: системного блоку чорного кольору, на якому міститься наліпка з написом SCDCRL001587756, та мобільного телефону iPhone 17 Air.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1