Справа № 751/6748/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/187/26
Категорія - ч.1 ст.286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

бвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003872 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком, на підставі угоди про примирення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, має на утриманні малолітню дитину, освіта неповна вища, фізична особа-підприємець, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 24641,00 грн. процесуальних витрат.

Вироком місцевого суду встановлено, що 03 грудня 2024 року, близько 18 год. 44 хв., автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «CLS 550», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , рухався у м. Чернігові по вул. Любецька, на ділянці дороги з двостороннім рухом, зі сторони вул. Квітнева в напрямку вул. Нафтовиків.

Рухаючись у вказаному напрямку, поряд з будинком №189 по вул. Любецька у м. Чернігові, водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожню обстановку та після виникнення небезпеки для руху не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, перевищуючи дозволену у населених пунктах швидкість руху транспортних засобів, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault Megane», р.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по вул. Любецька у м. Чернігові, зі сторони вул. Квітнева в напрямку вул. Нафтовиків, під керуванням ОСОБА_9 .

У результаті дорожньо-транспортної події пасажир ОСОБА_10 , який знаходився на задньому правому пасажирському сидінні автомобіля марки «Renault» р.н. НОМЕР_2 , отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, на строк понад 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п.2.3 (б), 2.9 (а), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність й істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що при затвердженні угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим, місцевий суд порушив вимоги ч.7 ст.474 КПК України, не врахував ряд доводів прокурора, який вказував, що умови угоди суперечать вимогам ст.ст.50, 65, 69 КК України, та призначив ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим умови угоди не відповідають інтересам суспільства. Місцевий суд не врахував, що злочин даної категорії є злочином проти безпеки дорожнього руху та вчинення його у стані алкогольного сп`яніння становить підвищену суспільну небезпеку. Отже, хоча протиправними діями ОСОБА_7 і спричинена шкода здоров`ю та майну потерпілого, проте ця шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт безпеку руху усіх транспортних засобів, а також життю та здоров`ю всіх учасників дорожнього руху. Судом першої інстанції не врахована і практика Верховного Суду, який неодноразово вказував, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.286-1 КК України, належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому позиція потерпілого щодо покарання, яке ОСОБА_7 повинен понести за скоєне, під час вирішення цього питання судом, не є вирішальною. Також, затверджуючи угоду, суд не навів переконливих обґрунтувань щодо призначення обвинуваченому покарання саме із застосуванням ст.69 КК України та що таке покарання досягне мети, передбаченої ст.50 КК України.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ст.412 КПК України, істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства є слушними, з наступних міркувань.

За приписами ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Угода має відповідати чинному законодавству та мають бути відсутні підстави для відмови в її затвердженні, визначені ч.7 ст.474 КПК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням, яке передбачено розділом ХI Особливої частини КК України «Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту», має двооб`єктний склад, де основним безпосереднім об`єктом є безпека руху й експлуатації транспорту, а його додатковим обов`язковим об`єктом є життя і здоров`я особи і, хоча, протиправними діями спричиняється шкода потерпілому, проте, ця шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт - безпеку руху та експлуатації транспорту, тобто стан захищеності суспільства в цій сфері.

У вказаних видах суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, приватні інтереси їх учасників не можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, щоби волевиявлення потерпілого мало вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, у справах цієї категорії безпосереднім об`єктом є безпека дорожнього руху, а тому позиція потерпілих щодо покарання не є визначальною.

Згідно з п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» у такій категорії кримінальних проваджень угоди про примирення не допускаються.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, безпосереднім об`єктом вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення є суспільні відносини, які забезпечують безпеку руху й експлуатацію транспортного засобу. Додатковим обов`язковим об`єктом виступають відносини життя та здоров`я особи і, хоча, протиправними діями ОСОБА_7 спричинена шкода потерпілому ОСОБА_10 , проте, ця шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт - безпеку руху транспортного засобу.

Отже, під час затвердження угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 , який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і потерпілим ОСОБА_11 , місцевий суд не дотримався вимог ч.7 ст.474 КПК України та повною мірою не перевірив відповідність угоди вимогам закону та інтересам суспільства, так як у такому провадженні угода не могла бути укладена та судом затверджена.

За таких обставин колегія суддів вважає, що під час розгляду справи місцевим судом було допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, тому ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції у загальному порядку.

Водночас, колегія суддів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду, має на утриманні малолітню дитину, брав участь у бойових діях під час оборони м. Чернігова у 2022 році; погоджується з висновками місцевого суду про можливість застосування положень ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_7 основного покарання, оскільки таке покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України і не виходить за межі дискреційних повноважень суду. Тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є непереконливими.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, дати належну оцінку зібраним доказам згідно норм чинного КПК України, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення з викладенням у ньому аналізу доказів і докладних мотивів його прийняття.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 - скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4