Справа № 467/1661/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Арбузинка кримінального провадження № 0000059, що внесене в ЄРДР 23 жовтня 2025 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки Молдова, не маючої громадянства України, з середньою освітою, одружена, на утриманні неповнолітніх дітей/непрацездатних осіб не має, працює в КП «Служба комунального господарства Південноукраїнської міської ради, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор висунув ОСОБА_4 обвинувачення в умисному завданні побоїв, які завдали фізичний біль і не спричинили тілесних ушкоджень із кваліфікацією її дій за ч.1 ст. 126 КК України за тих обставин, що 22 жовтня 2025 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці неподалік магазину «Ситий тато», що розташований по вул. Шевченка в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області, і перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинила сварку із ОСОБА_5 , в ході якої у неї виник умисел на завдання фізичного болю останньому.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, діючи з прямим умислом, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході конфлікту із ОСОБА_5 нанесла останньому не менше двох цілеспрямованих ударів долонями в обличчя та один цілеспрямований удар лівою ногою в коліно правої ноги, чим завдала йому побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Крім цього, 29 жовтня 2025 року о 17 год. 20 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці поблищу домоволодіння АДРЕСА_2 , вчинила сварку із ОСОБА_6 , в ході якої неї виник умисел на завдання фізичного болю останній.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, діючи з прямим умислом, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході конфлікту із ОСОБА_6 нанесла останній не менше двох цілеспрямованих ударів долонями в область шиї та тулубу, тим самим завдавши ОСОБА_6 побоїв, які не завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Між тим, в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обопільно заявили про примирення із обвинуваченою, у зв`язку із чим просили звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а саме провадження закрити.

У свою чергу, обвинувачена ОСОБА_4 проти звільнення її від кримінальної відповідальності з цих підставі не заперечувала і підтвердила факт примирення із обома потерпілими.

Вказала, що відображені в обвинувальному акті обставини підтверджує повністю і кваліфікацію своїх дій не оспорює.

Суд з`ясував, що обом сторонам наслідки звільнення обвинуваченої від відповідальності та закриття провадження у справі повністю зрозумілі.

Прокурор вважала наявними усі передумови для застосування положень ст. 46 КК відносно обвинуваченої, так як вона вперше вчинила кримінальний проступок, примирилась із потерпілими та усунула заподіяну шкоду.

Суд, перевіряючи наявність підстав для задоволення заявленого потерпілими клопотання, враховував таке.

Зокрема, статтею 46 КК України регламентовано, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Вирішуючи питання чи вперше ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, суд з`ясував, що 25 вересня 2013 року вона була засуджена за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Відповідно, в силу п.5 ст. 89 КК України ОСОБА_4 вважається не судимою на час розгляду цього клопотання.

Чи можливо вважати, що ОСОБА_4 за таких обставин вперше вчинила кримінальний проступок, то суд дає ствердну відповідь із посиланням на положенням на положення п.3 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 2.12.2005 року, у якому ВСУ вказав, що такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Тоді як ВС у справі № 647/1831/15-к вказав, що припинення судимості анулює всі кримінально-правові й загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості під час вирішення будь-яких питань, у тому числі й для характеристики особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості та є неприпустимим.

Як наслідок, на цей час ОСОБА_4 є такою, що вперше вчинила кримінальний проступок.

Сторони одностайно заявили про своє примирення і усунення заподіяної шкоди.

І тим самим, суд установив наявність одночасно усіх передумов, за яких положення ст. 46 КК України мають змогу бути застосовані, як от, обвинувачена вперше вчинила кримінальний проступок і примирився з потерпілими.

Крім того, суд ураховував, що право на примирення у розумінні ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема, права на життя.

Тоді як потерпілі у цьому кримінальному провадженні набули відповідного статусу через спричинення шкоди їх здоров`ю.

За такого, беручи до уваги установлені фактичні обставини із даного питання, які свідчать про наявність умов, за яких можливе звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, суд ухвалює й про закриття цього провадження п.1 ч.2 ст. 284 КПК.

Процесуальні витрати і речові докази у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 2, 26, 284, 369 -372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 126 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із її примиренням із потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Кримінальне провадження №0000059, що внесене в ЄРДР 23 жовтня 2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 - закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_7