Справа № 489/1705/26
Провадження № 1-кс/489/1420/26
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

03 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, у кримінальному провадженні №0000397 від 19.01.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у його вчиненні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росошани Кельменецького району Чернівецької області, громадянина України, з вищою освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді командира інженерно-саперного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зі слів зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 22.08.2024 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за статтями 186 ч. 3, 71 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі,

з участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_3

встановив:

Згідно з клопотанням, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_3 у самовільному залишенні 15.09.2025 місця служби у військовій частині НОМЕР_1 в умовах воєнного стану тривалістю понад три доби та у нез`явленні 28.09.2025 вчасно на службу у військовій частині НОМЕР_2 без поважних причин тривалістю понад три доби в умовах воєнного стану. Сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю ризиків, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання. При цьому, підтвердив обставини вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та зазначив, що на даний час бажає продовжувати військову службу. Також вказав, що за зареєстрованим місцем проживання не проживав, а проживав за іншою адресою. При цьому, розумів, що може розшукуватися правоохоронними органами. До органу досудового розслідування був доставлений представником ВСП, а не прибув самостійно.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме в тому, що, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 28.09.2025 самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану тривалістю понад три доби та не з`явився 28.09.2025 вчасно на службу у військовій частині НОМЕР_2 без поважних причин тривалістю понад три доби в умовах воєнного стану.

02.03.2026 слідчим складено повідомлення про підозру ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, копія якого була вручена підозрюваному особисто, обґрунтованість якої підтверджується матеріалами клопотання, в тому числі копіями матеріалів службового розслідування, наказів, а також особистими показаннями підозрюваного, наданими при розгляді клопотання. При цьому, обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), вбачається, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність існування передбачених статтею 177 КПК України ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується, що підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні ряду умисних тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, має достатню обізнаність, щоб розуміти суть інкримінованого діяння та покарання за його вчинення. Крім того, після нез`явлення вчасно на службу протягом тривалого часу не повернувся на службу до жодної військової частини, розуміючи протиправність скоєного ним діяння, а також проживав не за зареєстрованим місце свого проживання, не повідомивши про це орган досудового розслідування. Також ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів проти власності, за які відбував покарання в місцях позбавлення волі, що свідчить про його стійко сформовану схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Натомість прокурором не доведений ризик незаконного впливу на свідків, оскільки, по-перше, в клопотанні не вказані конкретні свідки, на яких може вплинути підозрюваний та яким саме чином, враховуючи факт його постійного перебування поза межами військової частини, яку він самостійно залишив. По-друге, не надані докази того, що з часу вчинення підозрюваним відповідного діяння він намагався вплинути на свідків в даному провадженні. По-третє, факт залишення підозрюваним місця служби задокументований відповідними письмовими доказами, в тому числі матеріалами службового розслідування військової частини, тому показання свідків в такій категорії справ не є визначальними, а, отже, і ризик впливу на таких свідків несуттєвий для даного кримінального провадження. Також військовослужбовці, які продовжують військову службу і можуть бути потенційними свідками у провадженні, фактично не мають змоги контактувати з підозрюваним, який перебуває поза службою.

При цьому, прокурором доведено необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання встановленим під час розгляду клопотання ризикам, враховуючи, що останній протягом неодноразово ухилявся від військової служби в умовах воєнного стану, а також має непогашену та не зняту судимість за вчинення умисних тяжких злочинів.

Також сторонами кримінального провадження не надано слідчому судді відомостей, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вказане є підставою для задоволення клопотання.

Також, враховуючи обставини кримінальних правопорушень (в умовах воєнного стану) та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, наявність двох істотних ризиків, особу підозрюваного (раніше неодноразово судимий, не має міцних соціальних зв`язків), слідчий суддя вважає доцільним не визначати розмір застави відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178,182,183,193-194,196-197,309,372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000397 від 19.01.2026 за ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, на строк з 03.03.2026 до 01.05.2026 включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали до 01.05.2026 включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1