Справа № 645/1527/26
Провадження № 1-кс/645/428/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м.Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000262 від 25.02.2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Харкова, громадянці України, з середньою освітою, неодруженій, яка офіційно непрацевлаштована, малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-19.05.2023 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 17000 гривень. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.10.2024 несплачена сума штрафа замінена на 240 годин громадських робіт;

-22.12.2023 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; Ухвалою Фрунзенського районного суда м. Харкова від 14.10.2024 відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України усунення караності діяння у зв`язку з декриміналізацією.

- 02.09.2025 Слобідським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 389 КК України на підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 30 днів,

підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2026 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000262 від 25.02.2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що слідчим відділенням відділу поліції № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 25.02.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 лютого 2026 року в період часу з 21 год 00 хв до 22 год 00 хв ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась в квартирі раніше знайомого потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , де останній добровільно передав ОСОБА_5 свою банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 та пароль доступу до неї для того щоб остання зняла грошові кошти у сумі 500 гривень та повернула йому вищевказану картку та куплений за зняті кошти товар.

Після чого у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на привласнення офіційного документа - вищевказаної банківської картки, яку вона обрала як об`єкт свого злочинного посягання, з метою подальшого використання в особистих корисливих цілях для викрадення грошових коштів із банківського рахунку шляхом незаконного використання вказаної банківської картки.

У подальшому ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на привласнення офіційного документа, не вживаючи будь-яких заходів для його повернення, усвідомлюючи те, що банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, із корисливих мотивів привласнила зазначену пластикову банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 з банківським рахунком НОМЕР_2 , емітовану на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», примітки до ст. 358 КК України - є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, фактично привласнила вказану банківську картку задля вчинення крадіжки грошових коштів шляхом її використання.

Після чого, ОСОБА_5 утримуючи вищевказаний офіційний документ при собі, залишила місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилась привласненим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними та протиправними діями, які виразились у привласненні офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 07 листопада 2022 року, №58/2022 від 06 лютого 2023 року та №254/2023 від 01 травня 2023 року, від 14 липня 2025 року № 478/2025, №793/2025 від 21.10.2025 та № 40/2026 від 12.01.2026), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан.

Так, 20.02.2026 , не пізніше 22 год 26 хв ОСОБА_5 , привласнивши пластикову банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 з банківським рахунком НОМЕР_2 , емітовану на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , знаючи пін-код доступу до неї, керуючись єдиним протиправним умислом на таємне викрадення чужого майна - грошових коштів із вищевказаного банківського рахунку, розробила злочинний план вчинення кримінального правопорушення, а саме - здійснення крадіжки грошових коштів наявних на вказаному банківському рахунку, шляхом зняття готівки в банкоматі «ПриватБанк».

Надалі ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше привласнену нею банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 з банківським рахунком НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи 20.02.2026 здійснила ряд тотожних протиправних діянь у вигляді зняття готівки в банкоматі А10 АТ КБ «ПриватБанк» із використанням вищевказаної банківської платіжної картки, на суми що не перевищують ліміти та таким чином, таємно викрала:

- 20.02.2026 о 22 год 26 хв перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Каденюка, буд. 14 А провела операцію по зняттю готівки з вищезазначеної картки на загальну суму 5000 гривень розпорядившись коштами на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5000 гривень 00 копійок;

- 20.02.2026 о 22 год 27 хв перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 провела операцію по зняттю готівки з вищезазначеної картки на загальну суму 1000 гривень розпорядившись коштами на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень 00 копійок.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 6000 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними та протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторона обвинувачення зазначає, що 25.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Підставою для звернення до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стали наявність достатніх підозр вважати, що ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підтримала. Прокурор зазначила, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку із необхідністю належної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрювана не заперечувала проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, приходить до наступного.

З наданих матеріалів встановлено, що ВП №2 ХРУП №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000262 від 25.02.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, внесені до ЄРДР 25.02.2026 за фактом того, що невстановлена особа 20.02.2026 шляхом зняття готівкових коштів в банкоматі вчинила крадіжку грошових коштів в сумі 6000 грн з банківської картки, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинила матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 ч.1 КК України, внесені до ЄРДР 20.03.2026 за фактом того, що 20.03.2026 надійшов рапорт від СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області про ймовірний факт привласнення банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у привласненні офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану. Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_5 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 25.03.2026.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було вручено у встановлений законом строк, а отже, відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у привласненні офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та таємному викраденні чужого майна (крадіжці) в умовах воєнного стану.

Слідчим суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 підозрюється, остання є осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

24 лютого 2022 року Україна зазнала чергового акту збройної агресії з боку Російської Федерації. Відбулося широкомасштабне вторгнення в Україну збройних сил Росії, що триває і досі.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який неодноразово продовжувався.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме:

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 25.02.2026;

-Протоколом впізнання особи за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_6 від 25.02.2026;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.03.2026;

-Протоколом впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 від 02.03.2026;

-Протоколом огляду предмету від 07.03.2026;

-Протоколом огляду предмету від 12.03.2026;

-Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 25.03.2026;

-Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.03.2026;

-Протоколом огляду предмету від 25.03.2026;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2026.

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян; кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, то тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, особливо на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в яких підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрювана є офіційно не працевлаштованою, отже не має офіційного доходу, а тому існує обґрунтований ризик того, що вона буде продовжувати протиправну діяльність, з метою отримання грошових коштів. Окрім того, судом враховано, що ОСОБА_5 неоднаразово судима, не відбула покарання, призначене вироком Слобідського районного суду м.Харкова від 02.09.2025 р. за ч. 2 ст. 389 КК України.

Крім того, слідчий суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, проти власності, вчиненим в умовах воєнного стану, тобто з використанням надзвичайної обстановки для реалізації своєї мети;

- дані щодо особи ОСОБА_5 , яка має середню освіту, неодружена, малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працює, має зареєстроване місце проживання, раніше судима: 19.05.2023 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 17000 гривень. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.10.2024 несплачена сума штрафа замінена на 240 годин громадських робіт; 22.12.2023 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.10.2024, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України усунення караності діяння у зв`язку з декриміналізацією; 02.09.2025 Слобідським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 389 КК України на підставі ч. 1 ст.71, 72 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 30 днів.

Частина 1 статті 179 КПК визначає, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 179 КПК підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Системний аналіз норм КПК щодо загальних положень запобіжних заходів свідчить, що особисте зобов`язання є найменш жорстким запобіжним заходом з їх переліку, наведеному у статті 176 КПК, тобто закон дозволяє обирати такий запобіжний захід у разі коли немає необхідності обирати більш суворі запобіжні заходи. Особисте зобов`язання, як правило, застосовується до осіб, які не становлять великої суспільної небезпеки і які мають певне місце проживання та/або місце праці, тобто у випадку незначної ймовірності ухилення від органів досудового розслідування і суду.

Внаслідок наявності доведених ризиків, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки відповідно до визначеного пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що частина 5 статті 194 КПК містить припис щодо визначення обов`язку підозрюваного, обвинуваченого (без визначення строку дії такого обов`язку) прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Окремо від цього слідчий суддя, суд зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого виконувати один або декілька обов`язків, передбачених пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК на строк не більше двох місяців, який може бути продовжений (частина 7 статті 194 КПК).

Тобто запобіжний захід, у цьому випадку - особисте зобов`язання, забезпечує виконання підозрюваним чи обвинуваченим процесуальних обов`язків, покладених на нього безпосередньо процесуальним законом - частиною 7 статті 42 КПК, - а також на певний строк визначених ухвалою слідчого судді чи суду обов`язків, покладених при застосуванні запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваній ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000262 від 25.02.2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто до 23 травня 2026 року - включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді і суду та зі встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, визначити в межах строку досудового розслідування на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, тобто до 23 травня 2026 року - включно.

Роз`яснити підозрюваній, що в разі невиконання обов`язків, покладених слідчим суддею, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 26.03.2026 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1