Дата документу 11.05.2026
Справа № 334/5506/19
Провадження № 1-кп/334/53/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0000085 від 30.05.2019 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта вища, не одруженого, працевлаштованого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Запорізькій області № 454 о/с ОСОБА_4 призначено на посаду слідчого Слідчого відділення Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Згідно зі 68 Конституції Україникожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із ст. ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе. Особи уповноважені на виконання функцій держави у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити заходів на запобігання проявів корупції.

Відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК Українислужбовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України "Про державну службу" належать до категорії "Б", судді, прокурори і слідчі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий органу досудового розслідування уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; звертатися за?погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до посадової інструкції слідчого Слідчого відділення Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, затвердженої начальником СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , на ОСОБА_4 покладені наступні завдання та обов`язки: під час проведення досудового розслідування дотримуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України (далі за текстом КПК) та Законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК України строків; забезпечувати реалізації в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження; не вчиняти будь-які дії, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості; забезпечувати прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Всупереч наведеним вимогам, ОСОБА_4 , будучи слідчим слідчого відділення Запорізького районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, відповідно до п.2 Примітки до ст.368 КК України, усвідомлюючи, що його як слідчого наділено службовими повноваженнями щодо повернення тимчасово вилученого майна у кримінальних провадженнях, які знаходяться у його провадженні, з корисливих мотивів, діючи умисно, з метою власного збагачення, висунув вимогу та одержав від ОСОБА_7 , неправомірну вигоду у сумі 3000 гривень за повернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000366 від 20.03.2019, а саме автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, 20.03.2019 на підставі рапорту інспектора СРПП №2 Запорізького РВП Дніпровським ВП ГУНП в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000366 за ч. 1 ст. 358 КК України внесено відомості щодо підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Того ж дня слідчим слідчого відділу Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 в рамках вищезазначеного кримінального провадження проведено огляд місця події, під час якого вилучено автомобіль «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та направлено його для зберігання на адміністративній території Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

21.03.2019 проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000366 доручено слідчому Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 .

Слідчий слідчого відділу Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 21.03.2019 звернувся до слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області у задоволенні зазначеного вище клопотання про накладення арешту на транспортний засіб «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відмовлено.

Приблизно наприкінці травня 2019 року, більш точний час в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_4 виник умисел на отримання грошових коштів у розмірі 3000 гривень у якості неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за повернення тимчасово вилученого транспортного засобу «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 наприкінці травня 2019 року, але не пізніше 29.05.2019, будучи слідчим слідчого відділення Запорізького районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, тобто службовою особою, яка замає відповідальне становище, усвідомлюючи, що його як слідчого наділено службовими повноваженнями щодо повернення тимчасово вилученого майна у кримінальних провадженнях, які знаходяться у його провадженні, з корисливих мотивів, діючи умисно, з метою власного збагачення, висунув ОСОБА_7 вимогу надати йому, ОСОБА_4 , неправомірну вигоду у сумі 3000 гривень за повернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000366 від 20.03.2019, а саме автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

03 червня 2019 року, приблизно о 18:38 год., ОСОБА_4 будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, перебуваючи у своєму службовому кабінеті №4 Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го батальйону, 14, усвідомлюючи, що його як слідчого наділено службовими повноваженнями щодо повернення тимчасово вилученого майна у кримінальних провадженнях, які знаходяться у його провадженні, з корисливих мотивів, діючи умисно, з метою власного збагачення, одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3000 гривень у якості неправомірної вигоди для себе за повернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000366 від 20.03.2019, а саме автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто за вчинення дій, які безпосередньо входили до його службових обов`язків.

Отримані грошові кошти у сумі 3000 гривень, поміщені до привітального конверту, ОСОБА_4 поклав до свого робочого столу, розташованого у його службовому кабінеті №4 Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го батальйону, 14, де останні були виявлені та вилученні під час проведення огляду.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що не визнає своєї винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, він не вчиняв жодних дій щодо отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 . Так, у 2019 році під час роботи слідчим СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області у його провадженні перебувало кримінальне провадження за ст.290 КК України, у якому було вилучено у ОСОБА_7 автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на цей автомобіль.

В рамках цього кримінального провадження він звертався до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищевказані вилучені речі, але в задоволенні клопотання було відмовлено. Після рішення суду невідкладних заходів для повернення автомобіля ОСОБА_7 він не вжив у зв`язку із значним навантаженням та зайнятістю по роботі, перебуванням у відпустці, хоча розуміє, що повинен був повернути автомобіль ОСОБА_7 відразу після рішення слідчого судді. Наприкінці весни 2019 року йому подзвонив, а потім приїхав у відділок поліції ОСОБА_7 , який поцікавився можливістю забрати вилучений у нього автомобіль. Він запропонував ОСОБА_7 забрати автомобіль прямо зараз, але на ньому були спущені колеса, сів акумулятор, а тому ОСОБА_7 пояснив, що забере його трохи пізніше. Приблизно через тиждень, а саме 03.06.2019, ОСОБА_7 зателефонував йому та пояснив, що сьогодні ввечері він може забрати автомобіль. Приблизно о 18:00 годині ОСОБА_7 приїхав до відділку поліції. Вони вдвох пройшли до його службового кабінету, де ОСОБА_7 написав розписку про отримання автомобіля. Після цього вони вийшли у двір відділення поліції, але він згадав, що забув ключі від автомобіля і вони повернулись до кабінету. Забравши ключі та закривши за собою кабінет, він з ОСОБА_7 знову вийшли у двір, де ОСОБА_7 почав займатись накачуванням коліс. Він знаходився поруч і у цей же час у дворі його затримали. У його затриманні та під час обшуку в кабінеті брали участь одні і ті ж самі особи.

Приблизно через 3 години він разом з іншими учасниками прийняв участь в огляді свого службового кабінету, хоча він вважає, що фактично проводився обшук. Під час цього обшуку у його столі було виявлено та вилучено конверт, у якому знаходились гроші, які за твердженням слідства, є предметом неправомірної вигоди, отриманої ним від ОСОБА_7 . Свою вину він не визнає, так як гроші від ОСОБА_7 він не вимагав та не отримував, його дії щодо повернення автомобіля були законними і правомірними. Під час складання розписки про повернення автомобіля у кабінеті вони спілкувалися на різні теми, не пам`ятає, щоб мова йшла про гроші. ОСОБА_7 він передавав документи по справі, конверт не передавав. Залишки хімічної речовини на його руках пояснює тим, що він до освідування здоровався з ОСОБА_7 за руку, брався рукою за ручку дверей у кабінеті. Обшук у кабінеті був несанкціонований. Ключі від його кабінету були і у інших осіб, тому він не виключає, що конверт з грошима міг потрапити у його стіл без його відома. Просить виправдати його.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в отриманні неправомірної вигоди доведена сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, які суд визнав належними і допустимими, на підставі яких встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Документами з кадрових питань встановлено, що ОСОБА_4 склав присягу працівника поліції 29.01.2016 (а.с.211 т.1). Згідно з наказом від 15.09.2017 №454 о/с по особовому складу ОСОБА_4 призначений на посаду слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (а.с.207 т.1). Наказом від 28.02.2019 №81 о/с ОСОБА_4 присвоєно спеціальне звання старший лейтенант поліції (а.с.208 т.1). З посадовою інструкцією слідчого слідчого відділу Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 ознайомлений 05.02.2019 (а.с.212-215 т.1).

Факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження, підтверджуються процесуальними документами кримінального провадження №0000366 від 20.03.2019 за ч.1 ст.358 КК України, у якому вилучався автомобіль ОСОБА_7 :

- витягом з ЄРДР від 20.03.2019, згідно з яким 20.03.2019 під час зупинки автомобіля «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_7 виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, про що внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України;

- протоколом огляду місця події від 20.03.2019, згідно з яким 20.03.2019 під час зупинки працівниками патрульної поліції автомобіля «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу;

- дорученням про проведення досудового розслідування від 21.03.2019 заступника СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 згідно з яким проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000366 від 20.03.2019 за ч.1 ст.358 КК доручено слідчому СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 ;

- клопотанням про накладення арешту на вилучений у ОСОБА_7 автомобіль «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 21.03.2019, складеним слідчим ОСОБА_4 ;

- ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 22.03.2019, згідно з якою у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відмовлено.

Вказані матеріали кримінального провадження №0000366 від 20.03.2019 засвідчені належним чином згідно з вимогами ч.4 ст.99 КПК, отримані із Запорізької місцевої прокуратури №2 19.07.2019 на запит прокурора в порядку ст. 93 КПК України від 16.07.2019 (а.с.152-195 т.1, а.с.158-159 т.2).

Винуватість ОСОБА_4 підтверджується показаннями свідків, які є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст. 84 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що на початку 2019 року він придбав автомобіль «OPEL VECTRA». У тому ж році, навесні, його зупинили на цьому автомобілі працівники поліції, у яких при перевірці документів виникла підозра у підробці свідоцтва про реєстрацію на автомобіль. Тоді ж автомобіль та свідоцтво про реєстрацію у нього були вилучені. Через 4-5 днів він звернувся до відділку поліції де йому повідомили, що його справа знаходиться у провадженні слідчого ОСОБА_4 . Слідчий сказав, що свідоцтво на транспортний засіб направили на експертизу, після проведення якої можна буде забрати автомобіль. Сказав приїхати через 4-5 тижнів. Приблизно через 4 тижні йому подзвонив ОСОБА_4 , сказав що експертиза готова і який запропонував зустрітись. Він приїхав до ОСОБА_4 на роботу, ОСОБА_4 пояснив, що свідоцтво на транспортний засіб підроблене. Тоді він поцікавився, як забрати автомобіль, на що ОСОБА_4 сказав, що для цього потрібно йому передати 3000 грн.. Він погодився, так як хотів повернути свій автомобіль, однак сказав, що потрібен час зібрати вказану суму. ОСОБА_4 дав йому на це декілька днів, сказав прийти, коли він буде на зміні. Однак вважаючи це незаконним, він повідомив про це правоохоронним органам.

Через декілька днів він приїхав до відділення поліції, де зустрівся з ОСОБА_4 і передав йому в кабінеті обумовлену грошову суму. Грошові кошти в сумі 3000 гривень, з якими він поїхав у Запорізький РВП Дніпровського ВП, працівники правоохоронних органів вручили йому, купюри були помічені. Також на ньому розмістили технічні прилади. При зустрічі під час розмови ОСОБА_4 запитав у нього, чи приніс він гроші, на що він відповів, що так. Після цього, перебуваючи в службовому кабінеті ОСОБА_4 , він передав обвинуваченому надані йому працівниками правоохоронних органів гроші у сумі 3000 гривень, які той одразу поклав у свій робочий стіл. Інших осіб при цьому в кабінеті не було. Після цього разом з ОСОБА_4 вони вийшли у двір відділення поліції до автомобіля, де ОСОБА_4 затримали, а він залишив територію відділення поліції. На цей момент гроші були в кабінеті слідчого. Під час допиту ОСОБА_7 також пояснив, що на даний час детально всі обставини зустрічі з ОСОБА_4 , передачі грошей вже не пам`ятає, оскільки з того часу пройшло майже 7 років, і обов`язку пам`ятати все достеменно протягом тривалого часу на свідка не покладається.

Допитаний свідок ОСОБА_6 пояснив, що у 2019 році він працював начальником СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області та був безпосереднім начальником ОСОБА_4 . Останній позитивно характеризувався, стягнень не мав. Про затримання ОСОБА_4 йому повідомив черговий, сам він на той час здавав звіт в ГУНП. Приблизно о 18:00 год. йому повідомили, що затримали слідчого ОСОБА_4 . Після повернення на роботу він був присутній при огляді службового кабінету ОСОБА_4 . У нього просили дозвіл на проведення огляду в кабінеті ОСОБА_4 , однак він відмовив. Тоді слідчий провів огляд без дозволу і ухвали слідчого судді. Також він був присутній під час освідування ОСОБА_4 , однак не пам`ятає, щоб на його руках світилася спеціальна хімічна речовина. Обставини та причини події, яка сталася з ОСОБА_4 , йому відомі тільки зі слів працівників ДБР. Разом з ОСОБА_4 в кабінеті знаходилось робоче місце слідчого ОСОБА_10 . Ключі від кабінету крім ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , були у нього як начальника слідчого відділу, його заступника та у черговій частині.

Допитаний свідок ОСОБА_10 пояснив, що у 2019 році він працював слідчим СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, його робоче місце знаходилось в одному кабінеті з ОСОБА_4 . У день затримання ОСОБА_4 його на роботі не було, у нього був вихідний після добового чергування. Обставини події з ОСОБА_4 йому відомі зі слів начальника слідчого відділу ОСОБА_6 . Ключі від їх службового кабінету були тільки у нього, ОСОБА_4 та начальника слідства ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що на час інкримінованих подій він працював слідчим СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, його кабінет був навпроти кабінету ОСОБА_4 і ОСОБА_10 . Пам`ятає, що у той вечір в коридорах було багато людей, бачив ОСОБА_4 , однак свідком обставин події, учасником слідчих дій він не був.

Факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню, підтверджуються іншими доказами та документами, в тому числі процесуальними документами, які стали підставою для проведення НСРД, з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій:

- заявою ОСОБА_7 від 29.05.2019 на ім`я начальника Запорізького управління ДВБ НП України, згідно з якою заявник просить притягнути до кримінальної відповідальності слідчого ОСОБА_4 , який вимагає від нього неправомірну вигоду за повернення вилученого автомобіля «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 3000,00 грн., рапортом о/у Запорізького управління ДВБ НП України ОСОБА_12 про надходження заяви ОСОБА_7 29.05.2019 (а.с.92-93 т.1);

- постановою слідчого від 03.06.2019 про залучення до проведення НСРД у формі конфіденційного співробітництва ОСОБА_7 , письмовою згодою на таке залучення ОСОБА_7 від 03.06.2019 (а.с.127-129 т.1);

- постановою прокурора про використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 03.06.2019, яким доручено працівникам Запорізького управління ДВБ НП України використання під час контролю за вчиненням злочину заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів шляхом огляду, помітки (ідентифікації) та вручення працівнику правоохоронного органу та особі, яка вимагає неправомірну вигоду (а.с.94 т.1);

- протоколом огляду, помітки та вручення ОСОБА_7 заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр в кількості 15 штук, номіналом по 200 гривень, серія та номер: ЄД4196412; КМ6247904; ПД5716079; ХИ8213983;СК5916145; ЕЖ9061044; ЗД1925637; УЖ0039771; ВА9691801; К34096144; УЕ2921143; УМ1437940; ХЕ8091730; ПБ4888561; КД8369820, на загальну суму 3000,00 гривень. Вказані грошові купюри оглянуті із застосуваннями ультрафіолетової лампи, чим встановлено наявність відповідних водяних знаків на купюрах, інших слідів свічення люмінесцентної краски не виявлено, що засвідчено підписами понятих і ОСОБА_7 . Перед проведенням обробки купюр зроблено контрольний зразок спеціального хімічного засобу «Промінь 1», лист формату А-4 з контрольним зразком, з підписами понятих, ОСОБА_7 поміщено у конверт та опечатано. Оглянуті купюри оброблені спеціальним хімічним засобом «Промінь 1», після чого при освітленні їх кварцовою лампою від поверхні купюр випромінювалося сяйво жовто-зеленого кольору. Оглянуті і помічені купюри були вручені ОСОБА_7 для використання у документуванні злочинної діяльності слідчого ОСОБА_4 (а.с.95-100 т.1);

- довідкою начальника відділу ДВБ НП України про видачу Запорізькому управлінню ДВБ НП України грошових коштів, передбачених спеціальними видатками державного бюджету України, в сумі 3000 гривень з метою використання у кримінальному провадженні № 0000085 за ч.3 ст.368 КК України (а.с.101 т.1);

- протоколом огляду місця події від 03.06.2019, а саме, приміщення кабінету №4 Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, проведеного слідчим першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі до постановлення ухвали слідчого судді, в період з 21:16 год. до 23:17 год., в присутності понятих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , за участі начальника СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , слідчого СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , заступника начальника відділуЗапорізького управління ДВБ НП України ОСОБА_15 , під час якого у робочому столі слідчого ОСОБА_4 виявлено та вилучено конверт з надписом «В день народження» з грошовими коштами купюрами 200 гривень в кількості 15 штук на суму 3000 гривень. При освітленні грошових купюр за допомогою ультрафіолетової лампи виявлені плями жовто-зеленого кольору. Також при освітленні ультрафіолетовою лампою рук ОСОБА_4 помітно крапки з характерним світінням жовто-зеленого кольору. Додатками до протоколу є Опис вилученого в ході огляду місця події, зауваження адвоката ОСОБА_16 , начальника СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 . Згідно з Описом, в ході огляду місця події вилучено:

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером ЄД4196412;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером КМ6247904;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером ПД5716079;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером ХИ8213983;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером СК5916145;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером ЕЖ9061044;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером ЗД1925637;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером УЖ0039771;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером ВА9691801;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером К34096144;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером УЕ2921143;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером УМ1437940;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером ХЕ8091730;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером ПБ4888561;

- купюра номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номером КД8369820;

- паперовий згорток з речовиною схожою на ґрунт (а.с. 102-106 т.1);

- ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду від 07.06.2019 в порядку ст. 233 КПК України надано дозвіл на проведення огляду службового кабінету №4 адміністративної будівлі Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області по вул. Героїв 37 бригади, 14 м. Запоріжжя, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення та можливих слідів вчинення кримінального правопорушення та вилучення вказаних об`єктів, в тому числі зазначених грошових коштів купюрами 200 гривень в кількості 15 штук (а.с.108-109 т.1);

- постановою прокурора від 03.06.2019 про освідування ОСОБА_4 з метою відшукання та фіксації на його тілі можливих слідів, які могли утворитися під час вчинення злочину, проведення якого доручено слідчому СВ СУ ТУ ДБР розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_17 , співробітникам оперативного підрозділу Запорізького управління ДВБ НП України, ознайомлення ОСОБА_4 з постановою засвідчено його підписом (а.с. 156 т.2);

- протоколом освідування ОСОБА_4 від 03-04.06.2019 та відеозаписом слідчої дії, згідно з якими під час освідування при освітленні ультрафіолетовою лампою долонь обох рук ОСОБА_4 на лівій долоні виявлено цятки (крапки) з характерним жовто-зеленим світінням. Зроблені змиви з рук ОСОБА_4 . За клопотанням захисника оглянуто рукоятку вхідних дверей до кабінету № 4за допомогою ультрафіолетової лампи для виявлення слідів жовто-зеленого кольору. За результатами огляду ручки вхідних дверей до кабінету № 4 слідів жовто-зеленого кольору не виявлено. Зроблені змиви з рук ОСОБА_4 та з поверхні рукоятки вхідних дверей до кабінету № 4 поміщені до паперових конвертів (а.с.110-113 т.1);

- постановою слідчого від 04.06.2019, якою визнані речовими доказами вилучені під час огляду місця події 03.06.2019 грошові кошти купюрами по 200 гривень в кількості 15 штук, серія та номер: ЄД4196412; КМ6247904; ПД5716079; ХИ8213983;СК5916145; ЕЖ9061044; ЗД1925637; УЖ0039771; ВА9691801; К34096144; УЕ2921143; УМ1437940; ХЕ8091730; ПБ4888561; КД8369820, контрольні зразки, змиви з рук ОСОБА_4 , з дверної ручки, та ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду від 11.06.2019 на грошові кошти купюрами по 200 гривень в кількості 15 штук, серія та номер: ЄД4196412; КМ6247904; ПД5716079; ХИ8213983;СК5916145; ЕЖ9061044; ЗД1925637; УЖ0039771; ВА9691801; К34096144; УЕ2921143; УМ1437940; ХЕ8091730; ПБ4888561; КД8369820, паперовий згорток з речовиною, схожою на ґрунт, накладено арешт (а.с.114-117 т.1);

- висновком судової хімічної експертизи № 6-272 від 05.07.2019, на п`ятнадцяти купюрах номіналом 200 гривень, серія та номер: ЄД4196412; КМ6247904; ПД5716079; ХИ8213983;СК5916145; ЕЖ9061044; ЗД1925637; УЖ0039771; ВА9691801; К34096144; УЕ2921143; УМ1437940; ХЕ8091730; ПБ4888561; КД8369820, встановлено присутність спеціальної хімічної речовини люмінофору, що люмінесцює жовто-зеленим кольором. На змивах з обох рук ОСОБА_4 встановлено присутність спеціальної хімічної речовини люмінофору, що люмінесцює жовто-зеленим кольором. На змиві з дверної ручки службового кабінету ОСОБА_4 встановлено присутність спеціальної хімічної речовини люмінофору, що люмінесцює жовто-зеленим кольором. Перелічені спеціальні хімічні речовини виявлені на п`ятнадцяти купюрах номіналом 200 гривень, на змивах з обох рук ОСОБА_4 та на змивах з ручки двері мають загальну родову належність з наданим на дослідження зразком спецзасобу (а.с. 118-126 т.1).

- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 10.06.2019, на підставі постанови прокурора від 31.05.2019 №15-1662т про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, відповідно до якого 03.06.2019 о 18:23 год. ОСОБА_7 приїхав до Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області і здійснив дзвінок, слідчий ОСОБА_4 зустрів його і провів його до свого службового кабінету. В ході бесіди у кабінеті ОСОБА_4 дав ОСОБА_7 заповнювати документи, після чого вони обидва вийшли до внутрішнього подвір`я, і зразу повернулись до службового кабінету ОСОБА_4 . Знаходячись у кабінеті, ОСОБА_4 передав ОСОБА_7 конверт у який ОСОБА_7 поклав гроші в сумі 3000 гривень та повернув його ОСОБА_4 , а той поклав цей конверт під стіл на полку з клавіатурою. В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знову вийшли у внутрішній двір, де ОСОБА_4 віддав ОСОБА_7 ключі та автомобіль, також надав копію ухвали суду. В подальшому ОСОБА_4 і ОСОБА_7 розійшлися (а.с. 150-151 т.1);

- протоколом аудіо-, відеоконтролю за особою від 10.06.2019 та відеозаписом, відповідно до змісту яких 03.06.2019 о 18:23 год. ОСОБА_7 приїхав до приміщення Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, вийшов з автомобіля і подзвонив ОСОБА_4 , який вийшов та провів ОСОБА_7 до свого службового кабінету. По дорозі до кабінету ОСОБА_4 уточнює у ОСОБА_7 , що той прийшов машину забирати, після чого пропонує пройти у кабінет писати розписку. ОСОБА_4 йшов попереду, відкрив ключем двері і зайшов до кабінету, ОСОБА_7 зайшов слідом за ним. Далі ОСОБА_4 сів за стіл, ОСОБА_7 сів на стілець з краю стола. Далі чути характерні звуки операційної системи комп`ютера і друку принтера. ОСОБА_4 в цей час запитує у ОСОБА_7 , чи все у нього вийшло, на що останній ствердно відповідає.

Далі ОСОБА_7 заповнює бланк розписки про отримання транспортного засобу під диктовку ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_4 розглядає запальничку ОСОБА_7 , потім бере його телефон, включає його, просить розблокувати, надає поради щодо покращення роботи телефону. О 18:30:45 год. ОСОБА_4 запитує, чи розуміє той що далі робити з машиною. ОСОБА_7 закінчивши писати розписку та запитавши у ОСОБА_4 , забирає свій телефон.

О 18:35 год. вони вдвох виходять з кабінету, ОСОБА_4 закриває кабінет і вони проходять у двір відділу. Знаходячись у дворі, о 18:36:13 год. ОСОБА_4 запитує у ОСОБА_7 «Ти бабки приніс?», на що той відповів «конечно», після чого ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_7 , чому він у кабінеті не сказав. ОСОБА_7 на це відповів, що «ну я ж, не знаю там, ну як у вас там». Після цього, продовжуючи розмову на інші теми, ОСОБА_4 пропонує повернутися до кабінету, посилаючись на те, що забувся в кабінеті ключі від автомобіля і що заодно покаже експертизу по справі.

О 18:38:29 год. вони зайшли до службового кабінету ОСОБА_4 . Далі ОСОБА_7 запитує, що там по експертизі, ОСОБА_4 пропонує йому сісти, при цьому дістає з шухляди столу і передає ОСОБА_7 конверт у вигляді листівки. ОСОБА_7 промовляє «Щось він розпався», на що ОСОБА_4 відповідає «Що ж уже, акуратно». Далі ОСОБА_4 коментуючи висновок експертизи, бере назад у ОСОБА_7 конверт-листівку і кладе його під стіл. Після цього ОСОБА_4 бере щось з шухляди в столі, і разом з ОСОБА_7 виходять з кабінету у двір відділу поліції, де відбувалася передача ключів і автомобіля, та затримання ОСОБА_4 (а.с.140-149 т.1).

- ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 31.05.2019, якою задоволено клопотання слідчого від 31.05.2019 №15-1654т та надано дозвіл на проведення НСРД , передбаченої ст. 260 КПК України, а саме, аудіо-, відео контролю особи відносно ОСОБА_4 терміном на 20 днів;

- постановою прокурора від 31.05.2019 №15-1662т про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту з використанням заздалегідь ідентифікованих грошових коштів, дорученням його проведення оперативному підрозділу Запорізького управління ДВБ НП України, з можливістю залучення інших осіб (оперативних підрозділів), із залученням ОСОБА_7 , з використанням засобів аудіо та - відео контролю, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження;

- дорученням прокурора про проведення слідчих (розшукових) дій від 31.05.2019 №15-1663т, яким доручено оперативному підрозділу Запорізького управління ДВБ НП України, з можливістю залучення інших осіб (оперативних підрозділів) проведення НСРД за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту відносно ОСОБА_4 , з використанням засобів аудіо та - відео контролю, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження;

- дорученням прокурора про проведення слідчих (розшукових) дій від 31.05.2019 №15-1664т, яким доручено оперативному підрозділу Запорізького управління ДВБ НП України провести НСРД відповідно до ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 31.05.2019 (а.с.130-139 т.1, а.с.157 т.2);

- дорученням прокурора у порядку ст. 36, 41 КПК України працівникам Запорізького управління ДВБ НП України здійснити огляд, помітку (ідентифікацію) та вручення співробітнику правоохоронного органу, який займається вимаганням грошових коштів, заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр; дорученням слідчого від 03.06.2029 у порядку ст. 40, 41 КПК України працівникам Запорізького управління ДВБ НП України прийняти участь у проведенні слідчих дій, а саме, у проведенні обшуків, оглядів, затриманні підозрюваних осіб в порядку ст. 208 КПК України та освідуванні (а.с.154-155 т.2);

Стаття 94 КПК України передбачає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суд повинен вільно оцінювати докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів, наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду колегії суддів та всіх обставин справи.

Для доведення винуватості особи у вчиненні злочину встановлено стандарт «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність встановлених обставин повинна виключати будь-яке інше розуміння (пояснення) події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений, і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього злочину. Тобто фактичні обставини повинні бути встановлені з бодай мінімальним ступенем чіткості та переконливості, який дозволяв би суду зробити висновок щодо винуватості особи в межах пред`явленого їй обвинувачення.

Оцінюючи в порядку ст. 94 КПК України дані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що сукупність встановлених обставин доводить винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Так, дослідженими судом доказами беззаперечно доведено, що ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обіймав посаду слідчого Слідчого відділення Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, належним чином був ознайомлений з покладеними на нього завданнями та обов`язками, а відтак, усвідомлював, що його як слідчого наділено службовими повноваженнями щодо повернення тимчасово вилученого майна у кримінальних провадженнях, які знаходяться у його провадженні.

Згідно з п.1 примітки до ст. 364, п.2 примітки до ст. 368 КК України ОСОБА_4 належить до службових осіб, які займають відповідальне становище, та відповідно є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Також є доведеним, що слідчий ОСОБА_4 здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000366 від 20.03.2019 за ч.1 ст.358 КК України, в якому вилучався автомобіль ОСОБА_7 «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , у накладенні арешту на який слідчий суддя відмовив і який слідчий відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства повинен був повернути ОСОБА_7 як тимчасово вилучене майно.

Суд вважає недоведеним обвинувачення в частині того, що ОСОБА_7 28 травня 2019 року, приблизно о 19:20 годині, перебував в приміщенні Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го батальйону, 14, і зустрічався зі слідчим ОСОБА_4 , і за вказаних обставин ОСОБА_4 висунув вимогу ОСОБА_7 надати неправомірну вигоду у сумі 3000 гривень за повернення автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 ., в рамках кримінального провадження №0000366 від 20.03.2019.

Доказів, на підставі яких можливо було б встановити такі фактичні дані, стороною обвинувачення не надано. У матеріалах кримінального провадження не зафіксовано жодної розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_4 , яка мала місце 28 травня 2019 року, приблизно о 19:20 годині, в приміщенні Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області, свідок ОСОБА_7 під час допиту в суді таких фактів також не повідомив, пояснивши що таких деталей не пам`ятає, однак це відбувалося при їх зустрічі в кінці травня.

Зміна судом окремих обставин у викладі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, у порівнянні з формулюванням обвинувачення згідно обвинувального акту, не впливає на характер і обсяг обвинувачення, а також на можливість сторони захисту належним чином захищатися від висунутого обвинувачення.

Відтак, суд виключає зазначені фактичні дані з обвинувачення, вважаючи доведеним, що ОСОБА_4 , у невстановленому судом місці і у невстановлений час, але не пізніше 29.05.2019, висунув ОСОБА_7 вимогу надати йому, ОСОБА_4 , неправомірну вигоду у розмірі 3000 гривень за повернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000366 від 20.03.2019, а саме автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, з пояснень ОСОБА_7 і ОСОБА_4 вбачається, що попередньо розмова щодо повернення транспортного засобу відбулась між ними приблизно за тиждень до 03.06.2019. Згідно з матеріалами справи, з повідомленням про вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_7 звернувся до Запорізького управління ДВБ НП України 29.05.2019, в цій заяві він просив притягнути до кримінальної відповідальності слідчого ОСОБА_4 , який вимагає від нього неправомірну вигоду за повернення вилученого автомобіля «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 3000,00 грн. Згідно з протоколом від 10.06.2019 аудіо-, відео контролю за особою, саме ОСОБА_4 першим звернувся до ОСОБА_7 із запитанням, чи приніс він гроші, на що ОСОБА_7 надав ствердну відповідь. Розмір грошової суми при цьому вони не обговорювали.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_7 , суд бере до уваги їх послідовність, хронологію повідомлених обставин та відповідність іншим наявним у кримінальному провадженні доказам, і вважає їх достовірними та правдивими, не зважаючи на те, що на час його допиту в суді він не згадав детально усі події цієї справи, оскільки з часу інкримінованих подій пройшло більше шести років.

Про умисел ОСОБА_4 , спрямований на отримання неправомірної вигоди, та причетність ОСОБА_4 до виявлених та вилучених у його службовому кабінеті грошових коштів свідчать розмови, зафіксовані у протоколі від 10.06.2019 аудіо-, відео контролю за особою та відеозаписом. Зокрема, під час розмови о 18:36:13 год. ОСОБА_4 запитує у ОСОБА_7 «Ти бабки приніс?», на що той відповів «конечно», після чого ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_7 , чому він в кабінеті про це не сказав. Після відповіді ОСОБА_7 ОСОБА_4 сказав «Ладно, сейчас подумаем…». Після цього ОСОБА_4 направився з ОСОБА_7 до свого службового кабінету.

Після передачі грошових коштів у кабінеті ОСОБА_4 , що згідно з протоколом аудіо-, відеоконтролю за особою від 10.06.2019 та відеозаписом, мало місце 03 червня 2019 року, приблизно о 18:38 год., ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 вийшли з кабінету, при цьому ОСОБА_4 відкрив двері, випустив ОСОБА_7 , після чого вийшов сам і закрив кабінет на ключ.

У ході судового розгляду встановлено, що вільний та не контрольований доступ до службового кабінету ОСОБА_4 сторонні особи не мали. Ключі були у ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_10 , який у той день на роботі був відсутній, у начальника ОСОБА_6 , який з моменту затримання ОСОБА_4 і до початку огляду кабінету слідчого ОСОБА_4 у відділенні поліції був відсутній. На момент початку огляду кабінет ОСОБА_4 був зачинений, що підтверджується відповідним відеозаписом.

Начальник ОСОБА_6 у зауваженнях до протоколу огляду і у поясненнях висловлював думку, що після затримання ОСОБА_4 у коридорі біля його кабінету знаходилась невідома особа, яка могла б нанести відповідну хімічну речовину на ручку дверей, однак будь-яких даних про можливе несанкціоноване проникнення до кабінету ОСОБА_4 він не повідомляв і таких припущень не висловлював. Під час судового розгляду таких обставин не встановлено.

Також беззаперечно встановлено, що під час огляду кабінету грошові кошти у розкритому подарунковому конверті були виявлені слідчим ОСОБА_17 і вилучені саме з робочого столу ОСОБА_4 , що співвідноситься з показаннями ОСОБА_7 з цього питання. При освідуванні ОСОБА_4 на його руках виявлена така ж за складом хімічна речовина, як на грошових купюрах, та на ручці вхідної двері в кабінет.

Отже, на думку суду, досліджені судом докази у своїй сукупності і взаємозв`язку доводять, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 були спрямовані на безпідставне одержання для себе матеріальної вигоди у формі грошових коштів та факт їх отримання за встановлених обставин.

Отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди пов`язане з його можливостями вчинити в інтересах ОСОБА_7 дії з використанням свого службового становища, ґрунтується на нормах законодавства України, яке визначає службові повноваження ОСОБА_4 як слідчого органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000366 від 20.03.2019.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 25.10.2022 у справі №695/2947/19, кримінальна відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає лише за умови, що службова особа одержала її за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких дій, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Даючи оцінку доказам і перевіряючи доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме відомості (фактичні дані), які отримані саме завдяки такому порушенню. Тобто закон вимагає встановити прямий причинний зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів - документів, отриманих з кримінального провадження №0000366 від 20.03.2019 за ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку з отриманням їх не шляхом здійснення тимчасового доступу, а відповідно до вимог ст. 93 КПК України.

КПК України не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, у розпорядженні якої знаходяться речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб та не є підставою для визнання їх недопустимими. Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду у постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03 жовтня 2023 року (справа № 596/509/22).

Суд також відхиляє доводи сторони захисту про те, що перед проведенням процесуальних дій слідчий і прокурор неправомірно не перевірили, чи відповідають дійсності повідомлені ОСОБА_7 відомості, чи дійсно у нього була зустріч з ОСОБА_4 і той висував вимогу про надання неправомірної вигоди, та чи вбачаються в діях ОСОБА_4 ознаки кримінального правопорушення.

З дослідженої судом заяви ОСОБА_7 від 29.05.2019 на ім`я начальника Запорізького управління ДВБ НП України вбачається, що ця заява у встановленому законом порядку прийнята оперуповноваженим Запорізького управління ДВБ НП України ОСОБА_12 і на підставі його рапорту та резолюції начальника зареєстрована у відповідному журналі 29.05.2019 за вх.№ 43е для направлення до уповноваженого органу для прийняття рішення згідно чинного законодавства.

30.05.2019 на її підставі до ЄРДР за №0000085 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст. 368 КК України, після чого було розпочате досудове розслідування вказаного кримінального правопорушення, приймались процесуальні рішення та проводились слідчі дії, в тому числі негласні слідчі (розшукові) дії.

Аналізуючи дані матеріалів кримінального провадження, суд також констатує відсутність ознак провокації злочину, оскільки за встановлених судом обставин саме ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів з метою викриття протиправної діяльності обвинуваченого, а правоохоронні органи лише долучилися до фіксації і розслідування на відповідному етапі розвитку подій, зокрема після подання ОСОБА_7 заяви про вчинення злочину.

Провокація вчинення злочину має місце за умови, якщо: дії правоохоронних органів були активними; мало місце спонукання цими органами особи до вчинення злочину (наприклад, прояв ініціативи в контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування); злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів. Вплив правоохоронного органу на хід подій із використанням НСРД у виді контролю за вчиненням злочину, коли цей орган лише долучається до протиправної діяльності, а не ініціює її, повинен розцінюватися не як провокація, а як таємна робота, що не містить ознак зловживань, з огляду на обов`язок правоохоронних органів протидіяти злочинам.

У цьому кримінальному провадженні працівники правоохоронного органу, документуючи протиправну діяльність ОСОБА_4 , діяли пасивно і злочин би відбувся і без втручання працівників правоохоронного органу та незалежно від їх діяльності.

Також суд враховує практику ВС (зокрема постанова Касаційного кримінального суду від 28 березня 2024 року по справі №397/430/20) та ЄСПЛ (справа «Раманаускас проти Литви»), згідно з якою заперечення обвинуваченим вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги на те, що його спровокували вчинити цей злочин, вважається непослідовним і не підпадає під категорію «справ про провокацію злочину». Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення ним інкримінованих йому дій, але стверджує, що їх скоєння було наслідком незаконного підбурювання з боку працівників органів правопорядку.

Сторона захисту також вважає недопустимим доказом протокол огляду місця події, а саме, огляду службового кабінету слідчого ОСОБА_4 , в ході якого слідчим було виявлено та вилучено 3000 гривень неправомірної вигоди, оскільки вказана слідча дія фактично була обшуком, проведеним з порушенням вимог ст.. 233, 234 КПК.

Перевіряючи ці доводи, суд зазначає наступне.

Стаття 233 КПК України передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Порядок проведення огляду врегульовано ст. 237 КПК України. З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Як визначено ч.2 ст. 237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. За правилами ч. 7 ст. 236 КПК України слідчий під час обшуку має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно з матеріалами справи, огляд проводився слідчим першого слідчого відділу управління ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_17 до постановлення ухвали слідчого судді, відповідно до приписів ч.3 ст.233 КПК України, яка надає право увійти до житла чи іншого володіння особи в невідкладних випадках.

Під час огляду ОСОБА_4 на пропозицію слідчого спочатку самостійно діставав з шухляд і поверхні свого столу речі і документи, демонструючи їх, а згодом відмовився від цього, вказуючи, що він не зобов`язаний це робити. Далі слідчий ОСОБА_17 продовжив оглядати речі з робочого столу ОСОБА_4 , і на полиці для клавіатури, розміщеній під стільницею, виявив серед іншого розкритий подарунковий конверт з грошовими коштами.

Після проведення огляду слідчий у встановленому законом порядку звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням і отримав дозвіл на проведення такого огляду.

При цьому суд також враховує правову позицію, сформульовану у Постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.01.2023 /справа № 648/1543/15-к/ про те, що службовий кабінет сам по собі не може вважатися житлом чи іншим володінням, доступ до якого визначає виключно його володілець, а тому без згоди володільця доступ до нього можна отримати за дозволом слідчого судді. Службове приміщення надається для виконання службових обов`язків і доступ до нього визначається іншим регулюванням, яке ґрунтується на міркуваннях, не пов`язаних із захистом приватності осіб, яким таке службове приміщення надається. Також Суд у своїй постанові зазначив, що особа, огляд службового кабінету якого проводився, був посадовою особою правоохоронного органу, представником держави. Огляд проводився у службовому кабінеті, який був наданий для виконання його службових обов`язків. Ніщо в матеріалах справи не свідчило про якісь обставини, які давали можливість цьому слідчому розраховувати на можливість використовувати кабінет для свого приватного життя та/або на збереження конфіденційності в межах службового кабінету, або вирішувати, коли і яким чином надавати до нього доступ. За таких обставин, Суд у своїй постанові прийшов до висновку, що на службовий кабінет не поширювалися гарантії, передбачені положеннями Конституції України, Конвенції та КПК, і проведення в ньому слідчої дії не вимагало дозволу суду, передбаченого ст.235 КПК України.

Відтак, судом не встановлено, що огляд було проведено з істотним порушенням вимог процесуального закону, які б вказували, що встановлені внаслідок такого огляду докази є недопустимими.

Суд перевіряє чи мало місце порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, що визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані.

Також не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Таким чином, сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді. Суду належить визначити, чи позначилось це порушення на допустимості доказів, оспорюваних стороною захисту.

Суд зазначає, що не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів.

Навіть якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані внаслідок такого порушення.

Таким чином, для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.

Сторона захисту стверджує, що у даній справі протоколи негласних слідчих дій містять істотні процесуальні порушення, що в силу норм процесуального законодавства підтверджує їх недопустимість. А докази, здобуті незаконним шляхом («отруєне дерево»), роблять недопустимими всі наступні докази, отримані завдяки їм («плоди»).

Правила фіксації ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій передбачені ст. 252 КПК України. Так, фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки. Проведення негласних слідчих (розшукових) дій може фіксуватися за допомогою технічних та інших засобів. Протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту припинення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій передаються прокурору.

Згідно з ч. 6 ст. 246 КПК слідчий може проводити НСРД самостійно, спільно з уповноваженими оперативними підрозділами, залучати до їх проведення інших осіб, а також доручати їх проведення уповноваженим оперативним підрозділам.

Зміст протоколів за результатами НСРД вказує на те, що ці протоколи складені заступником начальника Запорізького управління ДВБ НП України, право якого на такі дії передбачене ч.6 ст. 246 КПК України. Протоколи про результати аудіо-, відеоконтролю за особою та про результати контролю за вчиненням злочину відповідають вимогам ст. 252, 260, 271 КПК України.

Згідно з протоколом аудіо-, відеоконтролю за особою вказана слідча дія завершується о 18:44:39 год. після дзвінка ОСОБА_7 з приводу акумулятора, втім сам відеозапис тривав до 18:46:48 год., і о 18:45:38 год. на відеозаписі зафіксовані дії, які вказують на затримання ОСОБА_4 .

Однак у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затриманий не був, чим обумовлена відсутність фіксації переходу до такої процесуальної дії, і з урахуванням чого суд доходить висновку про відсутність істотних порушень, які б вказували на недопустимість в якості доказу відомостей, отриманих за результатами аудіо-, відеоконтролю за особою.

Як на підставу недопустимості доказів, отриманих в результаті НСРД, захист посилається на порушення строків складання протоколів. Суд відхиляє вказані доводи, враховуючи позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 25 вересня 2023 року у справі № 208/2160/18, що складання протоколу НСРД поза межами строку, визначеного приписами ч. 3 ст. 252 КПК, не є підставою для визнання такого протоколу недопустимим доказом.

Доводи про те, що протоколи НСРД є недопустимими доказами, оскільки додатками до них є технічні носії інформації, записи на яких не дозволяють встановити, це оригінали чи виготовлені копії, суд також вважає неспроможними.

У частині 3 ст. 99 КПК законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще й його відображення, якому надається таке ж значення як документу. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

У статті 266 КПК встановлено гарантії захисту законних прав та інтересів сторін у кримінальному провадженні. За наявності обґрунтованих підстав носії інформації та технічні засоби, за допомогою яких отримано інформацію, можуть бути предметом дослідження відповідних спеціалістів або експертів у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналогічні правила оцінки електронного доказу на предмет його допустимості наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо21).

Сторона захисту в цьому кримінальному провадженні не ставила під сумнів дієвість цих гарантій, проте не зверталася до суду з клопотанням про призначення технічних досліджень носіїв інформації, долучених до протоколів НСРД, фоноскопфічної експертизи тощо. Записи НСРД були відтворені в судовому засіданні та не викликали обґрунтованих сумнівів у їх достовірності (справжності). Сторона захисту в порядку ознайомлення з матеріалами провадження мала можливість додатково ознайомитися з відеозаписами. Судом не встановлено невідповідності відомостей, внесених у протоколи, фактичним даним, відображеним на відео.

Належна оцінка фактичних даних, які відображені на вказаних носіях інформації, надана судом за наслідками дослідження відповідних процесуальних джерел доказів.

З урахуванням доводів сторони захисту суд також зазначає, що незазначення в протоколі, складеному за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, назви та серійного номера спеціальної техніки, її характеристики, носіїв інформації, призначених для негласного отримання інформації, не впливає на допустимість як доказу технічного запису фіксування проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії, а також указаного протоколу.

Суд також не встановив істотних порушень закону при залученні у якості понятого ОСОБА_13 , оскільки НСРД були проведені у встановлений законом спосіб, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Також одним із доводів захисту є посилання на відсутність повідомлення ОСОБА_4 про те, що відносно нього проводились НСРД, що є порушенням його конституційних прав.

Згідно зі ст. 253 КПК України, особи, чиї права були тимчасово обмежені під час негласних слідчих (розшукових) дій (НСРД), а також підозрюваний та його захисник, мають бути письмово повідомлені прокурором (або слідчим за дорученням) про це. Повідомлення здійснюється протягом 12 місяців після припинення дії, але до звернення до суду з обвинувальним актом.

Судом не встановлено, що відсутність такого повідомлення перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод ОСОБА_4 під час отримання доказів, вплинуло на їх результати, а тому це автоматично не є підставою для визнання доказу недопустимим.

Отже, суд визнає матеріали НСРД такими, що отримані в установленому кримінальним процесуальним законом порядку, допустимими, що спростовує доводи сторони захисту в цій частині. Таким чином суд доходить висновку, що оспорені стороною захисту докази були отримані в ході законних негласних слідчих (розшукових) дій, а також в ході огляду, освідування ОСОБА_4 .

Отже, досліджені під час судового розгляду докази, надані прокурором, переконливо вказують на те, що ОСОБА_4 , будучи слідчим слідчого відділення Запорізького районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, з корисливих мотивів, діючи умисно, з метою власного збагачення, за встановлених обставин одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі 3000 гривень за повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000366 від 20.03.2019, а саме автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Призначаючи покарання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Отже, суд враховує фактичні обставини даної справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких корупційних злочинів та ступінь його небезпечності для суспільства, родовим об`єктом якого є встановлений порядок використання влади, повноважень, становища службової особи.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують його покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за час служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції характеризується позитивно, і вважає, що виправлення та перевиховання можливе при призначенні йому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 368 КК України у вигляді позбавлення волі, а також позбавленням права обіймати певні посади, з позбавленням спеціального звання старший лейтенант поліції відповідно до ст.54 КК України.

Оскільки злочин було вчинено з корисливого мотиву та санкцією ч.3 ст.368 КК України передбачено обов`язкова конфіскація майна, суд призначає додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, що належить ОСОБА_4 на праві власності.

Відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати за залучення експертів в сумі 1256,08 грн., підтверджені довідкою Запорізького НДЕКЦ МВС України про витрати на проведення експертизи №6-272 від 05.07.2019.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду від 16.10.2020 на речові докази грошові кошти у сумі 3000 грн. купюрами по 200 грн. в кількості 15 штук, скасувати,оскільки потреба в подальшому застосуванні цього заходу відпала.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 3 ст. 368 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням владних, організаційно-розпорядчих функцій в правоохоронних органах, на строк 3 (три) роки, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно до ст.54 КК України позбавити ОСОБА_4 спеціального звання старший лейтенант поліції.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 1256,08 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду від 16.10.2020 на грошові кошти, скасувати.

Речові докази:

-Купюри номіналом 200 (двісті) гривень з серією та номерами: ЄД4196412; КМ6247904; ПД5716079; ХИ8213983; СК5916145; ЕЖ9061044; ЗД1925637; УЖ0039771; ВА9691801; К34096144; УЕ2921143; УМ1437940; ХЕ8091730; ПБ4888561; КД8369820; які виділені зі спеціальних видатків державного бюджету України Запорізькому управлінню ДВБ НП України, та після проведення судової експертизи повернуті до Запорізької обласної прокуратури, повернути законному володільцю;

- контрольні зразки, змиви з рук ОСОБА_4 , з дверної ручки, які після проведення судової експертизи повернуті до Запорізької обласної прокуратури, паперовий згорток з речовиною схожою на ґрунт знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення. Копію вироку не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1