Справа № 296/3356/26
УХВАЛА

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

23 березня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене заступником керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лутівка, Радомишльського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , звання молодший сержант, спеціальність старший стрілець-оператор 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні № 0000056, від 22.03.2026, -

В С Т А Н О В И В :

23.03.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене заступником керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні № 0000056 від 22.03.2026.

Клопотання обґрунтовано тим, що близько 01 години 22.03.2026, ОСОБА_5 , перебував в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього на ґрунті алкогольного сп`яніння виникла сварка з неповнолітнім ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої у ОСОБА_5 , виник раптовий умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому.

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, дістав з кишені ножа, та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння у вигляді можливого настання смерті неповнолітнього та бажаючи їх настання, наніс клинком вказаного ножа не менше 2 ударів в область життєво важливих органів, а саме шиї та плеча.

Після чого ОСОБА_9 , користуючись тим, що стояв поруч з виходом з будинку, втік з місця події, вподальшому йому було надано своєчасну медичну допомогу, та в подальшому госпіталізовано до КНП «Радомишльська лікарня».

Таким чином, у зв`язку з втечею потерпілого, ОСОБА_5 , не довів свій умисел до кінця та не виконав всіх дій, які він вважав за необхідне для заподіяння смерті ОСОБА_9 .

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у виді різаної рани передньо-бокової поверхні шиї ліворуч в надключичній ділянці, різаної рани внутрішньої поверхні лівого плеча у верхній третині.

22.03.2026 о 09 год. 45 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

22.03.2026 о 19 год. 40 хв., у відповідності до вимог ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, що додані до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаниого кримінального правопорушення орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою.

Під час судового розгляду слідчий та прокурор клопотання повністю підтримали та просили його задовольнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Підозрюваний під час судового розгляду пояснив, що не мав намірів убивати підлятка, ніж випадково виявився під рукою. Втік бо злякався. Просив застосувати цілодобовий домашній арешт бо йому необхідно постійне лікування так як у нього хронічний панкріотит.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 також просив застосувати домашній арешт вказуючи, що підозрюваний буде виконувати всі обов`язки, що покладе на нього суд.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, додані захисником докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України" метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження № 0000056, від 22.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України де підозрюваним є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що на цій, стадії кримінального провадження, підозра ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадженні № 0000056, від 22.03.2026 є обґрунтованою, це підтверджується в своїй сукупності доказами, що долучені до клопотання:

-протоколом огляду місця події від 22.03.2026;

-протоколом огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та влучено знаряддя вчинення злочину ніж, а також виявлені та вилучені сліди речовини бурого кольору;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.03.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.03.2026

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.03.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 22.03.2026;

- протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який розповів про обставини вчиненого відносно нього злочину;

-висновком КНП «Радомишльська лікарня» від 22.03.2026, де встановлено перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння.

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 22.03.2026;

-протоколом огляду місця події за адресою м. Радомишль, вул. Присутствена, 9, Житомирського району Житомирської області, в КНП «Радомишльська лікарня», під час якого було виявлено та влучено одяг потерпілого ОСОБА_9 зі слідами речовини бурого кольору;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 22.03.2026;

-протоколами допитів неповнолітніх свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , від 22.03.2026;

-протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , який розповів про обставини вчинення ним злочину;

-випискою з історії хвороби № 1186 з КНП «Радомишльська лікарня» про виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Щодо наявності ризиків.

Слідчий вказує, що наявні всі 5 ризиків, що пердбачені ч.1 ст.177 КПК України:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення .

Існування ризику щодо можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюється судом в світлі тих обставин, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого в даному кримінальному провадженні кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

Так ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину - закінченому замахі на вбивство - ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти (особливо тяжкий злочин).

При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

ЄСПЛ постійно наголошує, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від «20» січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від «14» жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від «20» травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Окрім тяжкості покарання, суд зобов`язаний враховувати і інші чинники- зокрема і особу підозрюваного, його характеристики в побуті, за місцем роботи, спосіб життя та репутацію.

Підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків не одружений не працює,утриманців не має, є військовослужбовцем проте знаходиться у СЗЧ. Проживає без реєстрації, зловживає алкоголем. Після вчинення злочину у якому його підозрюють втік з місця події та переховувався в іншому селі де був відшуканий та затриманий працівниками поліції.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України пошкодити знищити речові докази розглядається в світлі тих обставин, що під час допиту потерпілого той вказав на знаряддя вчинення злочину а саме ніж із рукояткою чорного кольору. Проте підозрюваний під час допиту повідомив, що наносив удари іншим ножем, який не вдалось відшукати, тому ризик знищити вказаний речовий доказ є цілком реальним, він міг його сховати та при нагоді знищить.

Ризик передбачений п. 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України вплив на свідків та потерпілих, перешкоджання іншим чином знайшов своє відображення в тому, що підозрюваний особисто знайомий з потерпілим та свідками. Тому підозрюваний, в разі не перебування під вартою, може незаконно впливати на нього та свідків у кримінальному провадженні шляхом їх підкупу, переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. При цьому потерпілий та свідки є неповнолітніми.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 , не має джерел доходів, зловживає алкоголем, самовільно залишив військову частину та перебуває в розшуку, що свідчить про те що ОСОБА_5 може вчинити й інше кримінальне правопорушення.

Отже прокурором та слідчим під час розгляду клопотання доведено слідчому судді, що ризики за п. п. п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують, при цьому ризики мають високу ступінь ймовірності.

Згідно із частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Також, п.4 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

А оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, то до нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу враховав: вік підозрюваного ОСОБА_5 чоловік 52 років, відсутність міцних соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, як особи що зловживає алкоголем та перебуває в СЗЧ, а також той факт, що будь-яких медичних протипоказань, що б унеможливлювали його утриманняв умовах ізоляції від суспільства, а саме в СІЗО слідчим суддею не встановлено.

Посилання підозрюваного, як на підставу неможливості утримуватися в СІЗО, наявність хронічного панкріотиту слідчий суддя відхиляє, оскільки це не є тяжкою хворобою, що не може лікуватися в умовах СІЗО.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим. Прокурор під час розгляду клопотання довів, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, наявність ризиків передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та що наразі, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, навіть цілодобовий домашній арешт не здатен запобігти ризикам, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту обрання більш м`якого запобіжного заходу - відмовити.

Щодо альтернативного запобіжного заходу.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, слідчий суддя, суд згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не визначити розмір застави, оскільки підозрюваний підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини (неповнолітнього).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартоюне може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

ОСОБА_5 затримано 22.03.2026 та в той же день вручено повідомлення про підозру отже він може утримуватися під вартою 60 днів, які обраховуютться з дні затримання , тобто не довше 20.05.2026.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні № 0000056, від 22.03.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 20.05.2026 року включно, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали оголошено 24.03.2026

Слідчий суддя ОСОБА_1