ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4292/23 Номер провадження 11-кп/814/748/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000881 за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 03.06.2025.

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, інваліда ІІ групи, учасника бойових дій, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

12.09.2023 близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу продуктового магазину за адресою: буд. 68, вул. Горького, с. Копили. Полтавський район, під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар ножем, який тримав у правій руці, в область грудної клітини ОСОБА_9 зліва, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор із урахуванням наданих змін просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв?язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покласти обов`язки, передбачені пунктом 1 та пунктом 2 частини 1 ст. 76 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не зазначив у вироку про покладення на обвинуваченого обов?язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала частково апеляційну скаргу та просила вирок суду змінити, поклавши на обвинуваченого обов`язок визначений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обвинуваченого, його захисника, представника потерпілого та потерпілого, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ніким із учасників провадження не оспорюється.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені статтями 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, є учасником бойових дій, у зв`язку з чим є особою з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває; наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального провадження, відсутність обставин, які обтяжують покарання; позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні ОСОБА_7 суворого покарання та з урахуванням викладеного вище правильно визначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від його відбування з випробуванням з іспитовим строком.

Проте доводи прокурора про неправильне застосування місцевим судом кримінального закону, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню, при призначенні обвинуваченому покарання, є слушними.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 03.06.2025 за ч. 1 ст. 121 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язок на підставі ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Частиною 1 статті 76 КК України передбачено, що у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 КК України.

Крім того, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки, зазначені у ч. 3 ст. 76 КК України.

Тобто при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням покладення обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України є обов`язковими.

Проте, місцевий суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, помилково поклав на нього лише обов?язок, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України, залишивши поза увагою обов?язок, зазначений у п. 2 ч. 1 вказаної статті, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.01.2019 у справі №189/1931/17 з якої вбачається, що ухвалення апеляційним судом вироку передбачено лише у визначених ч. 1 ст. 420 КК України випадках, а покладення на особу обов`язків визначених у ст. 76 КК України у разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, не є видом покарання з огляду на систему покарань, визначену в КК України, а є умовами звільнення особи від відбування покарання, невиконання яких тягне за собою припинення випробування, та те, що виправлення вказаних помилок суду першої інстанції не призводить до погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне вирок в частині призначення покарання змінити, частково задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 03.06.2025, щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов?язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3