Справа № 308/3784/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Мокрець, Турійський район, Волинська область, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні №0000134, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2026,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні №0000134, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2026.

На обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.03.2026, приблизно о 12 год. 00 хв., згідно з наказами працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 стрілець 1-го відділення охорони солдат ОСОБА_7 та стрілець 2-го відділення охорони солдат ОСОБА_8 , задіяних до несення служби щодо розшуку, затримання і доставки громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку (вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210, 210-1 КУпАП), здійснювали оповіщення таких громадян, використовуючи службовий транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Transporter», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 .

У ході здійснення вказаної діяльності, останні рухалися на відкритій ділянці місцевості по автомобільній дорозі зі сторони с. Лінці в напрямку с. Пацканьово Ужгородського району Закарпатської області, де рух їхнього транспортного засобу було перекрито групою невідомих осіб ромської народності.

Після зупинки транспортного засобу марки «Volkswagen», моделі «Transporter», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_8 , та на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_7 , до них підійшли ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , усвідомлюючи, що перебувають у громадському місці, маючи при собі заздалегідь заготовлені предмети для нанесення тілесних ушкоджень, підійшли до автомобіля групи оповіщення, в ході чого через малозначний привід виниклого словесного конфлікту, а саме невдоволення діяльністю працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які знаходилися у транспортному засобі марки «Volkswagen» моделі «Transporter», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, грубо порушуючи громадський порядок та встановлені норми суспільної поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, за попередньою змовою групою осіб, з хуліганських мотивів, тримаючи в руках дерев`яні палиці, які заздалегідь заготовили для спричинення тілесних ушкоджень, підійшли до транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Transporter», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , та почали наносити множинні удари дерев`яними палицями по кузову автомобіля, після чого, розбивши лобове скло, водійське та переднє пасажирське вітрове скло та бокові дзеркала заднього виду з двох сторін, почали наносити множинні удари дерев`яними палицями по різним частинам тіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зокрема, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс два удари дерев`яною палицею в лобове скло транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Transporter», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 .

У той же час ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтримуючи хуліганські дії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс один удар дерев`яною палицею по правому пасажирському вікні, один удар по правому дзеркалі заднього виду та один удар по задньому вітровому склі транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Transporter», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , після чого почав наносити множинні удари дерев`яною палицею по різним частинам тіла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Своєю чергою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтримуючи хуліганські дії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 наніс два удар дерев`яною палицею по водійському вікні, один удар по лівому дзеркалі заднього виду транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Transporter», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , після чого почав наносити множинні удари дерев`яною палицею по різним частинам тіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які тривали близько 30-40 хвилин, працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження, пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , а саме: розбите лобове скло, водійське та переднє пасажирське вітрове скло, заднє вітрове скло та бокові дзеркала заднього виду з двох сторін, чим спричинено матеріальну шкоду, тимчасово зупинено рух автомобільного транспорту на ділянці дороги між населеними пунктами Лінці та Пацканьово Ужгородського району Закарпатської області.

У такий спосіб встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням іншого предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Як зауважує слідчий, підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мокрець Турійського району Волинської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, без освіти, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий.

10.03.2026 ОСОБА_4 затримано у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

11.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованому ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 10.03.2026; протоколом огляду місця події від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.03.2026; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 11.03.2026; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 11.03.2026; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_7 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_7 від 11.03.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_7 від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 10.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 10.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 10.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 10.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 10.03.2026; протоколом огляду предмету від 11.03.2026; протоколом огляду відео від 11.03.2026; протоколом огляду предмету від 11.03.2026; протоколом огляду відео від 11.03.2026; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 10.03.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 11.03.2026.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, то обрати відносно останнього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не надається можливим. Запобіжний захід у виді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. У ході проведення досудового розслідування осіб, які б поручилися за виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у виді особистої поруки. Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту чи застави не надається можливим, оскільки, розуміючи невідворотність можливого призначення йому виключно реального покарання строком від трьох до семи років позбавлення волі за цей злочин, ОСОБА_4 може уникнути слідства і суду.

На думку слідчого, вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та є недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у виді тримання під вартою.

Слідчий зазначає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1. ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема це підтверджується тим, що усвідомлюючи невідворотність покарання, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років позбавлення волі, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності у вигляді реальної міри покарання позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вищевказані обставини дають підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду протягом тривалого часу, а саме, перебуваючи на волі матиме можливість покинути територію України поза межами пункту пропуску та перебувати за її межами тривалий час, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судовий розгляд даного кримінального провадження;

незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь, що підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватися з свідками, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків даного кримінального провадження;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з тим, що досудове розслідування триває, в органу досудового розслідування є необхідність для відшукання речей і документів, які будуть мати значення для досудового розслідування, а саме тому, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може знищити, сховати чи спотворити речі і документи, які можуть мати значення для досудового розслідування чи штучно створити докази, в тому числі в електронному вигляді, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи зухвалість вчинення даного злочину, його тяжкість, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що дана особа є суспільно небезпечною і потребує ізоляції від суспільства, інакше, перебуваючи на волі, продовжить умисно вчиняти кримінальні правопорушення, в тому числі й з метою приховання вказаного злочину чи спотворення його фактичних обставин.

Беручи до уваги викладене, а також те, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_4 , передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років, той факт, що вказані дії викликали суспільний резонанс та спричинили низку негативних публікацій в засобах масової інформації, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього як підозрюваного процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам: переховуватися від органу досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що підстав для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у сторони обвинувачення не має, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаних ризиків, а тому слідчий вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі наведеного, слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зауваживши, що його підзахисний вину визнає, шкодує про вчинене та розкаюється у вчиненому, не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином. Також просить врахувати, що ОСОБА_4 неофіційно працює, має родину, яка потребує допомоги. У разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою захисник просить визначити його підзахисному заставу як альтернативний запобіжний захід.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000134, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

10.03.2026 о 23 год. 48 хв. у рамках даного кримінального провадження затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.03.2026.

11.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням іншого предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Також у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: протоколами огляду місця події від 10.03.2026 та від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.03.2026; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.03.2026; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.03.2026; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 11.03.2026; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 11.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 11.03.2026; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_7 від 11.03.2026; протоколами допиту свідків ОСОБА_14 від 10.03.2026, ОСОБА_15 від 10.03.2026, ОСОБА_16 від 10.03.2026, ОСОБА_17 від 10.03.2026, ОСОБА_18 від 10.03.2026; протоколами огляду предмету від 11.03.2026; протоколами огляду відео від 11.03.2026.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21 квітня 2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік підозрюваного, який є особою молодою за віком, та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, який неодружений, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, відсутність у нього офіційного та постійного місця роботи і джерела доходу, майновий стан підозрюваного, а також відсутність у нього судимостей.

Також слідчий суддя враховує конкретні обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, його суспільну небезпечність та характер вчинення злочину, за яким підозрюється ОСОБА_4 , який пов`язано із грубим порушенням громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

При цьому, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на території України введено воєнний стан та запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. У подальшому воєнний стан продовжено та на даний час такий триває. Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинено у період дії воєнного стану на території України, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки даного діяння.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеним під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного. На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»). Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику. Під час оцінки цього ризику слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваного. Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

можливість підозрюваного впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зважаючи на те, що досудове розслідування кримінального провадження триває, а показання свідків можуть вплинути на хід досудового розслідування злочину. Під час оцінки ризику впливу на свідків слідчий суддя виходить з того, що: по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні; по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Оцінюючи наявність цього ризику слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , зокрема вчинення його із застосуванням насильства. Наведені обставини обґрунтовано свідчать про наявність ризику того, що підозрюваний як самостійно, так й через інших осіб може впливати на свідків з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань (висновків) чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, ризик, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формі, що передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявним у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, зазначених у клопотанні, належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим ці ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 року «Летельє проти Франції», скарга №12369/86).

Виходячи з вимог ст. 177, 178, 183 КПК України та враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, існуючі в даному провадженні ризики, оцінені в сукупності із даними про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленому у провадженні ризику неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак, клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.

Крім того, на даній початковій стадії досудового розслідування підстави для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу відсутні, з огляду на інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, а наведені стороною захисту доводи не є такими, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Із урахуванням фактичним обставин кримінального провадження, суспільної небезпечності інкримінованого ОСОБА_4 діяння, яке вчинене із застосуванням насильства, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 10 березня 2026 року 23 год. 48 хв., тобто з моменту його фактичного затримання.

Строк дії ухвали закінчується 08 травня 2026 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1