Центральний районий суд м. Миколаєва
Справа № 490/5678/25
У Х В А Л А

10 березня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

02.03.2026р. прокурором подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків. Зокрема, запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, запевняв суд що в нього не має намірів переховуватись.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Так, під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він 10.06.2025р. у період часу з 10 год. 47 хв. по 10 год. 49 хв., перебував у приміщенні магазину «Eva», який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 148А, власником якого є ТОВ «РУШ», де у останнього виник злочинний, корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, належного ТОВ «РУШ». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, ОСОБА_3 підійшов до стелажу з товарами на яких розміщується парфумерія, та скориставшись тим, що його злочинні дії були непомітні для оточуючих, викрав зі стелажу парфумовану воду «Moschino Toy Boy», об`ємом 100 мл, вартістю 3999,20 грн., яку відійшовши від стелажу сховав під внутрішню частину жилетки. Після чого, викрав дві одиниці лосьйону після гоління чоловічий «Gillette Series» Цитрус Бадьорливий», вартістю 239, 20 грн. кожний, загальною вартістю 478,40 грн., які сховав до пакету, з яким прийшов до магазину. Після чого, ОСОБА_3 утримуючи при собі товар, а саме: парфумовану воду «Moschino Toy Boy», об`ємом 100 мл, вартістю 3999,20 грн. та дві одиниці лосьйону після гоління чоловічий «Gillette Series» Цитрус Бадьорливий», вартістю 239, 20 грн. кожний, загальною вартістю 478,40 грн., оминувши касову зону магазину, не розрахувавшись за вказаний товар, для доведення свого злочинного умислу до кінця, направився до виходу з магазину, однак, на виході із магазину під час перетину турнікету був затриманий співробітниками магазину, у зв`язку з чим, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника та обвинуваченого, однак не вважає їх беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого судом не встановлено.

Суд дійшов висновку, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 опинившись на волі, зможе переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушенняі на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких йому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення.

Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування).

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує в разі визнання винним за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території.

Ризик незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом схиляння щодо зміни своїх показань, не знайшов свого підтвердження, оскільки не доведений прокурорм.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, як він неодноразово судимий та не працевлаштований, тож засобів для існування не має.

За такого клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 314, 315, 615 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 0.05.2026р. включно та з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.06.2025р.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1