Справа № 645/706/26
Провадження № 1-кп/645/312/26
В И Р О К

Іменем України

23 лютого 2026 р. м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000103 від 05.03.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, неодружений, пенсіонер, який має інвалідність 2-ї групи, із середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні малолітніх дітей або осіб похилого віку не маючий, не судимий в силу ст. 89 КК України,

у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

Відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом рослин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.

Згідно з вимогами ст. ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється. Відповідно до списку № 2 таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, «PVP» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якого заборонено.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 вчинив незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено - «РVР» за наступних обставин.

Так, 05.03.2025 року приблизно о 12 годині перебуваючи за адресою свого місця мешкання, ОСОБА_5 , через месенджер «Телеграм» у чат -боті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », замовив речовину «Alpha PVP», за яку сплатив через термінал самообслуговування «І-box» адресу якого не встановлено, грошові кошти готівкою у розмірі 800 гривень на зазначений невідомою особою рахунок у чат- боті.

Після чого ОСОБА_5 , як особа, яка раніше епізодично вживала психотропні речовини, здійснюючи замовлення вказаних речовин у месенджері «Телеграм», достовірно розуміючи, що в знайденому ним зіп- пакеті знаходиться PVP, яку віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібрав данні об`єкти та стистувши їх у руці рушив з місця у напрямку свого місця мешкання з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Протиправні дії ОСОБА_5 пов`язані із незаконним придбанням та зберіганням особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено без мети збуту були виявлені та припинені працівниками поліції, якими 05.03.2025 року у період часу з 13 год. 30 хв. до 14 год. 20 хв. під час огляду місця події за адресою: м. Харків, пр-кт Тракторобудівників, буд. 2, у ОСОБА_5 в присутності понятих виявлено та вилучено: полімерний пакет прозорого кольору в середині якого знаходилась речовина білого кольору, яка згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» СЕ-19/121-25/5781-НЗПРАП від 12.03.2025 надана на дослідження речовина масою 0,7184 г. містить у своєму складі «РVР», що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено- «РVР». Маса «РVР» в складі наданої на дослідження речовини становить 0,5704 г.

Таким чином, всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав без мети збуту «РVР», який віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. №770.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі, розкаявся у скоєному та пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення яке йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, фактичні обставини їх вчинення та правову кваліфікацію не оспорював.

Обвинувачений наголосив, що вину він визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, нових злочинів обіцяє не вчиняти. Просив його суворо не карати, призначити покарання у вигляді штрафу, оскільки він отримує пенсію та має необхідні заощадження для його оплати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просила врахувати обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме визнання ним провини та щире каяття за скоєне, а також особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, просила застосувати мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи той факт, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як воно встановлено в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, яке згідно класифікації кримінальних правопорушень, передбаченій ст.12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, пенсіонер, який має інвалідність 2-ї групи, на утриманні малолітніх дітей чи осіб похилого віку не має.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд зазначає, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого, засудженого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання суд враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого- щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також відомості, що характеризують обвинуваченого.

Враховуючи викладене, з урахуванням заяви самого обвинуваченого та конкретних обставин справи, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді мінімального штрафупередбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду, штраф як призначена міра покарання є справедливою і відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Таким чином, з обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави процесуальнівитрати за проведені у кримінальному провадженні судову експертизу дослідження матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № СЕ-19/121-25/5781-НЗПРАП від 12.03.2025 в сумі 2387 грн. 70 коп. та судову комп`ютерно-технічну експертизу №СЕ-19/121-25/6476-КТ від 26.06.2025 року у розмірі 12479,60 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2025 року по справі № 645/1389/25 (провадження 1-кс/645/292/25), оскільки подальше його застосування є недоцільним.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до частини 1 статті 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід Держави судові витрати за проведенні у кримінальному провадженні:

-судову експертизу дослідження матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № СЕ-19/121-25/5781-НЗПРАП від 12.03.2025 в сумі 2387 грн. 70 коп.;

-судову комп`ютерно-технічну експертизу №СЕ-19/121-25/6476-КТ від 26.06.2025 року у розмірі 12479,60 грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2025 року по справі № 645/1389/25 (провадження 1-кс/645/292/25) на речові докази.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- полімерний пакет № 6064704, на якому є пояснювальний напис наступного змісту: висновок: CE-19/121-25/5781-НЗПРАП від 12.03.2025; Вилучено: об`єкт дослідження; Слідчий, поняті: 1.2. Експерт (спеціаліст): (підпис) ОСОБА_6 ; Дата та час пакування: 12.03.2025 ЄРДР № 0000103 «05»03.2025». В полімерному пакеті наданому на дослідження міститься згідно результатів дослідження матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» CE-19/121-25/5781-НЗПРАП від 12.03.2025 виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг яких заборонено - «РVР». «РVР» відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса «РVР» в складі наданої на дослідження речовини становить 0,5704 г., що переданий до камери схову речових доказів УЛМТЗ ГУ НП в Харківській області (м.Харків, вул. Молочна, 40), після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «mi 11 lite», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , який передано до камери зберігання речових доказів ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області (квитанція №41), після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немишлянський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя