Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8331/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/322/26
Категорія ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

її представника: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

захисника: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №0000714, внесеному до ЄРДР 17.04.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 3 місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. В решті позову відмовлено за безпідставністю.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

16.04.2021 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_9 перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де припаркував вантажний автомобіль MAN моделі LE 10.225 LLC в кузові білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , коли до нього підійшла раніше не знайома ОСОБА_7 .

В цей день, час, місці та за вказаних обставин, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту з приводу паркування автомобіля, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_9 підійшов до останньої з правого боку та наніс один удар лівою рукою, зігнутою у ліктьовому суглобі (ліктем) в праву частину грудної клітки ОСОБА_7 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді перелома 6,7-го ребра справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в ході судового розгляду не було здобуто жодного об`єктивного та беззаперечного доказу причетності її підзахисного до спричинення потерпілій ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень. Вважає, що покази потерпілої є суперечливими та не відповідають показам інших свідків та письмовим доказам. Судом першої інстанції безпідставно не враховано покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є сторонніми та незацікавленими особами. Відсутність вагомого доказу відеозапису події з бодікамери працівників поліції, про наявність яких зазначали свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які не були передані слідчому, з урахуванням того, що чоловік потерпілої є співробітником правоохоронних органів, викликає великий сумнів в об`єктивності та неупередженості проведеного досудового слідства. Посилається на сумніви дати проведення рентгенографії потерпілої, стверджує, що остання отримала вказані переломи до події, яка інкримінується ОСОБА_9 . Також посилається, що потерпіла неодноразово протягом 2016-2020рр. зверталася з повідомленнями до правоохоронних органів, що свідчить про її конфліктність.

Захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі.

Потерпіла та її представник просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а вирок суду - без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, заперечення потерпілої, її представника, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок Корольовського районного суду м.Житомира щодо ОСОБА_9 в межах поданої апеляційної скарги та підстав для виходу за межі апеляційної скарги, в порядку ч.2 ст.404 КПК, колегія суддів не встановила.

За приписами ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

За змістом ст.94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно із ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону судом при розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як умисне заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя та не потягли за собою наслідків, передбачених ч.1 ст.121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.

Будучи допитаним в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав та пояснив, що 16.04.2021р. близько 21 год він приїхав на вантажному автомобілі до будинку АДРЕСА_2 для виконання замовлення на перевезення речей квіткового магазину. Власниця магазину попросила під`їхати ближче до входу магазину. Почалися крики «що ви тут робите і хто ви такі?». На місце приїхав поліцейський патруль, запитали хто водій автомобіля, повідомили про те, що надійшов виклик про порушення водієм ПДР з приводу виїзду вантажного автомобіля на бордюр, за що передбачено стягнення у виді штрафу. ОСОБА_9 підійшов до власниці магазину та повідомив про цей факт та вона сказала, що візьме на себе оплату штрафу. На двір вийшла ОСОБА_7 і поліцейські пояснили їй ситуацію, а ОСОБА_9 показав чек про штраф, при цьому попросив патрульних надати йому час для завершення розвантаження. ОСОБА_7 почала кричати про порушення ним правил, в присутності патрульних погрожувала йому звільненням («ти тут працювати не будеш»), на що він пояснював, що є лише водієм. Потерпіла відійшла в бік та почала комусь дзвонити. Патруль перекрив дорогу та повідомили, що його автомобіль звідси не виїде. В подальшому, на місце приїхав автомобіль, сказали, що СОГ, повідомили, що у нього, ОСОБА_9 , великі проблеми. Хтось із СОГ підійшов до нього та сказали, що у ОСОБА_7 фізичні ушкодження, після цього екіпаж патрульних поїхав, при цьому йому повідомили, що зателефонують пізніше. Через два місяці йому зателефонував слідчий та повідомив про те, що він ( ОСОБА_9 ) має статус обвинуваченого. На запитання прокурора пояснив, що потерпіла підходила до нього на відстані близько 2 м, стояла напроти нього, хотіла дати йому ляпаса, поліцейські стояли збоку біля патрульного автомобіля, дівчина поліцейська завжди була в полі зору і бачила його та потерпілу постійно. Наполягав на проведенні слідчого експерименту, однак на дату проведення слідчої дії слідчий не з`явився. На запитання суду ствердив, що потерпілій тілесних ушкоджень не наносив, впевнений в тому, що на свідків чинився тиск. Виїхати не міг, так як патрульні перекрили йому дорогу.

Будучи допитаною місцевим судом, потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що проживає за адресою у АДРЕСА_2 , в квартирі на першому поверсі. 16.04.2021р. була вдома, близько 21 години її розбудив сторонній звук, спочатку подумала, що хтось перелазить через її балкон. Подивилася у вікно та побачила, що перед її балконом стоїть будка від машини (автівка вдарилася об балкон), поруч стоїть чоловік, вона викликала поліцію з приводу паркування автомобіля в неналежному місці, було зламано два дерева. Через 10 хвилин їй зателефонувала співробітник поліції, попросила взяти паспорт та спуститися на вулицю. Почали з`ясовувати хто водій та на яких підставах на даному місці припарковане авто. Обвинувачений постійно говорив з кимось по телефону, був обурений, погрожував, казав про те, що вона буде боятися ходити у себе по району. Підходив до неї та казав, що знає де вона живе, спалить хату, якщо йому випишуть штраф. Поліцейські роздрукували Опанасюку чек, останній сказав, що хоче її сфотографувати, на що вона теж виявила бажання сфотографувати і його. Проте навіть не встигла це зробити, коли ОСОБА_9 почав вихвачувати з її рук телефон, вона зажала пальцями телефон, і тоді обвинувачений вдарив з ліктя лівої руки в її грудну клітку (під груди) з правої сторони, тримаючи своєю правою рукою її телефон, від чого в неї на дві хвилини запаморочилася голова, потемніло в очах. Такі дії були одномоментними. Вона звернулася до поліцейських, однак останні не реагували, хоча бачили удар (стояли зліва від неї), ОСОБА_16 сказав, що буде писати заяву так як йому розбили ніс, хоча вона ударів йому не наносила, обвинувачений кричав, втік до свого авто та сидів там. Вона сказала поліцейським про необхідність виклику на місце СОГ, проте їй пояснили, що на такі виклики СОГ не приїжджає, самостійно зробила виклик на 102. Близько 12 години ночі приїхала СОГ з двох чоловік, почали брати в неї покази, складати документи. Вона помітила, що в неї розійшовся шов (була після операції, діагноз пневмоторакс), почала задихатися, їй викликали швидку, по приїзду якої була надана медична допомога. Лікар швидкої вказав на те, що вбачає переломи, була доставлена до лікарні, де в травмпункті була надана перша медична допомога, діагноз забій грудної клітини (робили рентген), після чого її відвезли додому, де вона дописала заяву. Слідчий дав їй направлення на СМЕ, куди вона мала з`явитися в понеділок, проте не попала (прийом лише зранку), на СМЕ потрапила 20 числа, була оглянута лікарем, надала направлення слідчого, виписку з травмпункту, лікар зазначив, що вбачає переломи, її відправили до обласної лікарні. За результатами знімків багаточисленні переломи 6,7 ребра, після цього висновки були надані слідчому. Два місяці була на лікуванні, була оглянута спеціалістами, больові синдроми не проходять, дихальна система не відновилася, потребує оперативного втручання. На запитання прокурора пояснила, що в момент удару поруч було двоє поліцейських, були ще дівчата, щось вигружали. Виписка, знімки наявні в медичній карті, за її участі проводився слідчий експеримент. Особу обвинуваченого в момент події запам`ятала, так як він підходив до неї, погрожував. На запитання адвоката пояснила, що по приїзду СОГ розповіла про обставини події, коли вона вийшла, останні вже проводили огляд та шукали водія. Працівникам поліції, які приїхали на її виклик, вона обставини не розповідала, останні самостійно з`ясовували хто водій та чому відкрита будка автомобіля, ще було зламано два дерева. В момент події ОСОБА_16 стояв лицем до неї, відстань між патрульним автомобілем та вантажним авто була метрів 20-30. Раніше в неї не було ніяких травм грудної клітини, про що свідчить МРТ 2020р., відсутні кістково деструктивні зміни (грудень 2020р).

В ході досудового розслідування був проведений слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_7 , протокол якого був визнаний судом першої інстанції належним та допустимим доказом, за яким остання розповіла про обставини та показала на місці механізм спричинення їй тілесних ушкоджень невідомою особою 16.04.2021 року близько 21 год 30 хв поблизу будинку АДРЕСА_2 . Вказала на місця, де перебував вантажний автомобіль, стояла вона та невідомий чоловік, який поводився агресивно та погрожував, показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень невідомою особою - лівою зігнутою частиною руки (ліктем) наніс удар по тілу в праву частину грудного відділу, де в неї знаходився післяопераційний шрам після двох оперативних втручань, на що вона правою долонею нанесла незначний поштовх в ділянку носа, з метою повернути свій телефон, який забрав невідомий перед ударом (а.10-18 том 3).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2021 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_7 , остання впізнала серед пред`явлених осіб ОСОБА_9 який близько 21 год 30 хв 16.04.2021р. за адресою у м. Житомирі, майдан Станишівський, 4/1 наніс їй один удар ліктем в праву частину грудної клітини (а.с.19-22 том 3).

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 пояснив, що є працівником поліції, і з обвинуваченим та потерпілою не був знайомий. 16.04.2021р. були на вечірньому чергуванні, близько 21 -22 години отримали виклик порушення ПДР, приїхали на місце виклику, встановили особу водія ОСОБА_16 , винесли відносно нього постанову. Коли сіли в автомобіль щоб їхати, в цей час сталася суперечка між потерпілою та обвинуваченим, була штовханина, він та його напарниця почали їх розбороняти. Потерпіла казала про те, що в неї є тілесні ушкодження, було викликано на місце СОГ. Потерпіла (заявниця) прийшла на місце, коли виносили постанову на водія, стояла біля них, конфлікту не було. При ознайомленні водія з постановою, останнього це обурило. Коли сіли в свій службовий автомобіль та мали намір від`їжджати, звернули увагу, що між потерпілою та обвинуваченим (останні наблизились один до одного) відбуваються якісь дії. Була штовханина між ними, потерпіла стояла, а водій її відштовхував (своєю рукою у верхню частину тіла потерпілої), була словесна суперечка між ними. Вони вийшли з автомобіля та їх розборонили. Боді камера була увімкнена під час винесення постанови, в момент, коли розбороняли учасників конфлікту, боді камера була вимкнена, реєстратор в патрульному автомобілі був відсутній. До вказаних подій потерпіла скарг не висловлювала, водій був обурений, говорив в підвищеному тоні, діставав телефон, була явна агресія в бік потерпілої. Не бачив чи наносила потерпіла удар обвинуваченому, хто розпочав штовханину не знає, перед штовханиною першим наблизився обвинувачений до потерпілої. Про тілесні ушкодження обвинувачений не повідомляв, видимих ушкоджень у нього не було.

Свідок ОСОБА_15 допитана судом першої інстанції пояснила, що вона є працівником патрульної поліції, особисто з учасниками не знайома. 16.04.2021р. була з колегою ОСОБА_14 на чергуванні, після 21 години отримали виклик з приводу порушень ПДР та прибули на місце. Поспілкувалися з водієм ОСОБА_9 , автомобіль якого стояв на тротуарі. Вона винесена постанову на водія, зателефонували заявниці, яка спустилась до них. Після виконання своєї роботи вона з напарником пішли до службового автомобіля аби їхати. Почули, що між заявницею та водієм виник словесний конфлікт, вийшли з автомобіля водій відштовхував від себе заявницю, так як та знімала його на камеру. Відштовхнув лівою рукою (ліктем) в середню (грудну) частину тіла. Заявниця після поштовху повідомила, що водій її вдарив та наніс ушкодження, було викликано швидку допомогу, в подальшому на місце приїхала СОГ. На запитання адвоката пояснила, що по приїзду на місце вантажний автомобіль стояв на тротуарі, їх патрульний автомобіль стояв поперек вантажного, з вантажного автомобіля щось розвантажували. Потерпіла знімала на телефон обвинуваченого, стояла близько біля нього.

Також за участю вказаних свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 14.07.2021 були проведені слідчі експерименти, за протоколами яких останні розповіли про обставини, які їм відомі з приводу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 16.04.2021р. близько 21 год 30 хв за адресою у АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 . Вказали на місце, де перебував вантажний автомобіль вказали на місце, де перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , показали механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які ОСОБА_9 завдав останній з правого боку зігнутою в суглобі лівою рукою (ліктем) один удар в область грудної клітки, а саме в праву частину (а.с.25-42 том 3).

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили конфлікт між потерпілою та обвинуваченим 16.04.2021 у нічний час, в цей час вони знаходились навпроти через дорогу, чули крики потерпілої, яка різко підійшла та вдарила обвинуваченого рукою, не бачили, як ОСОБА_9 наносив удар потерпілій. Коли вони під`їхали, то конфлікт вже тривав.

Також допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 пояснив, що з потерпілою не знайомий, знайомий з обвинуваченим по роботі, не бачив як обвинувачений завдавав тілесні ушкодження потерпілій. Чув як потерпіла кричала на ОСОБА_16 , бачив момент замахування потерпілої в бік обвинуваченого. Також зазначив, що поліцейські в момент конфлікту знаходились від них (обвинуваченого та потерпілої) на відстані 3-4 м.

Допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_17 пояснив, що з учасниками провадження не знайомий, в день події був в складі лікарської бригади, виїжджали на місце виклику. Потерпілу оглянув лікар в машині на місці події, чув, як вона казала про те, що особа, яку вона запам`ятала, завдав їй тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження у потерпілої були не критичні, були зроблені ін`єкції з приводу струсу та знеболюючі, старшим лікарем бригади ОСОБА_18 було запропоновано госпіталізацію до травмпункту, для більш детального обстеження (рентген, огляд травматолога), на що вона погодилась. У потерпілої були скарги на травму в ділянці грудної клітини.

Крім зазначених доказів винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, доводиться також й іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.04.2021 року, ОСОБА_7 письмово повідомила про те, що 16.04.2021р р. близько 21 год 30 хв невідома особа (бачила та зможе впізнати), перебуваючи за адресою у АДРЕСА_2 , погрожувала її життю та здоров`ю, наніс один удар в область ділянки легень. Просить притягнути вказану особу до кримінальної відповідальності (а.с.2-3 том 3).

Згідно з протоколом огляду місця події та таблиць зображень до нього від 16.04.2021 року, слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, на підставі повідомлення від оперативного чергового, за участі ОСОБА_7 , спеціаліста ОСОБА_19 , в присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , проведено огляд відкритої ділянки місцевості, що поряд з будинком АДРЕСА_2 . Присутня ОСОБА_7 вказала на місце, де відбулася конфліктна ситуація, в ході якої вона отримала тілесні ушкодження. Виявлено пошкоджений газон (деформація трави), неподалік від газону розміщено автомобіль марки MAN білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зафіксовано його загальний вигляд. На відстані близько 60 м від будинку розташований продуктовий магазин, поряд з вхідними дверями, через який здійснюється вхід до магазину, виявлено камеру відеоспостереження, направлена на вхід до магазину (а.с.4-8 том 3).

За висновком судово медичної експертизи №608 від 23.04.2021 року, розпочатої 21.04.2021р., у ОСОБА_7 на підставі даних судово медичного обстеження, медичних документів, рентгенологічного дослідження, виявлено переломи 6,7-го ребра справа, які утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, малоймовірно при падінні, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженою та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, шо не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я (а.с.9 том 3).

У відповідності до висновку судово медичної експертизи №1061 від 13.07.2021 року, у ОСОБА_7 , на підставі даних судово медичного обстеження, медичних документів, рентгенологічного дослідження, виявлено переломи 6,7-го ребра справа, які утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, малоймовірно при падінні, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженою та так як зазначено в протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 13.07.2021р., відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, шо не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я (а.с.23-24 том 3).

Згідно з копією карти виїзду швидкої медичної допомоги КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради за №535 від 16.04.2021р. на ім`я ОСОБА_7 , наданої медичною установою за протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 22.07.2021р., на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.07.2021р., бригадою ШМД 16.04.2021 року здійснено виїзд за адресою у м. Житомирі, майдан Станишівський, 4/1, привід для виклику побиття близько 21:30, скарги на біль в грудній клітині справа, що посилюється при вдосі, в анамнезі операція на правій легені. Попередній діагноз лікаря забій грудної клітини справа, госпіталізація до травмпункту ТМО №1 (а.с.44, том 3).

Відповідно до висновку судово медичної експертизи №1393 від 30.08.2021 року, у ОСОБА_7 , на підставі даних судово медичного обстеження, медичних документів, виявлено переломи 6,7-го ребра справа, які утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, малоймовірно при падінні, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженою та так як зазначено в описовій частині постанови про призначення судово медичної експертизи, протоколах проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_14 , відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, шо не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я (а.с.52-53 том 3).

Крім того з метою повноти судового розгляду та забезпечення принципу змагальності судом першої інстанції були задоволені всі клопотання сторони захисту та витребувано з травмпункту ТП КП «Лікарня №1» Житомирської міської ради та відділення променевої діагностики КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради відомості з журналу обліку проведення рентгенографії щодо проведення рентгенографії ОСОБА_7 в період 17.04.2021р., а також призначено комісійну судово-медичну експертизу.

З досліджених копій журналу запису рентгенологічних досліджень та копій журналу реєстрації нещасних випадків невиробничого характеру, наданих КНП «Лікарня №1» ЖМР, за 17.04.2021р. вбачається наявність запису про рентгенологічне дослідження потерпілої ОСОБА_7 ; в журналі реєстрації нещасних випадків невиробничого характеру порядковий №3233 наявний запис за 17.04.2021р. щодо ОСОБА_7 (з інформацією про побиття невідомим 16.04.2021р. о 21 год 30 хв). Діагноз: забій грудної клітини зправа (а.с.75-80 том 3).

Також, судом першої інстанції за клопотанням представника потерпілої було допитано судово медичного експерта ОСОБА_21 , яка надавала висновок за результатами проведення судово медичної експертизи ОСОБА_7 за №1061 від 13.07.2021р. та в ході судового розгляду експерт пояснила, що 23.04.2021 вона отримала рентгенологічний опис знімку, який 22.04.2021 описувався рентгенологом. Зміна дати пов`язана з допущенням механічної помилки, описки. Дійсна дата знімку 17.04.2021р. Підтвердила, що потерпіла ОСОБА_7 була у неї на обстеженні та було надано документи з травмпункту, долучався опис рентгенолога від 22.06.2021р., де зазначено переломи 6,7 ребра (консолідаційні переломи), висновки експерта надавалися по обстеженнях та слідчому експерименті. Також виявлено два свіжих переломи, які не були затягнуті. Підтвердила, що у даті висновку описка (опечатка) у висновку дійсності відповідає дата 04 (місяць квітень), підтримала також висновок від 30.08.2021р. Висновок за №608 є первинним, та за своєю суттю був обстеженням.

Також судом першої інстанції досліджено копію направлення судово-медичного експерта ОСОБА_22 від 21.04.2021р. до лікаря-рентгенолога для опису знімку побитої 16.04.2021р. ОСОБА_7 . Досліджено також результати рентгенографії від 17.04, тобто опис рентгену лікарем Якушкиною від 22.04.2021р.

На підставі викладеного, судом першої інстанції правильно встановлено, що 22.04.2021р. лікарем «Обласної клінічної лікарні ім.О.Ф.Гербачевського» Якушкіною проведено дослідження рентгенограми органів грудної порожнини Стрижко, виконаного 17.04.2021р. в КП «Лікарня №1», що відповідає даті нанесення потерпілій тілесних ушкоджень та вчинення кримінального правопорушення.

За результатами отримання висновку комісійної судово медичної експертизи №109 від 15.05.2024 року встановлено, що згідно наданої виписки з медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_7 звернулася в травмпункт КП «Лікарня №1» ЖМР 17.04.2021р., в анамнезі побив невідомий 16.04.2021р., проведено огляд, рентгенографія та встановлено клінічний діагноз: «Забій м`яких тканин грудної клітки справа». При рентгенологічному дослідженні рентгенограми органів грудної порожнини на ім`я ОСОБА_7 від 17.04.2021р. лікарем обласним рентгенологом КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» ЖОР ОСОБА_7 було діагностовано перелом 6,7-го ребра справа по середньо пахвовій лінії без ознак консолідації з реакцією пристінкової плеври на цьому рівні у вигляді її потовщення. За відсутності будь яких видимих тілесних ушкоджень (синці, садна тощо) на час звернення 17.04.2021р. ОСОБА_7 в травматологічний пункт КП «Лікарня №1» ЖМР в ділянці грудної клітки та лише за даними рентгенологічного обстеження й дослідження, комісія дати категоричну відповідь про давність утворення переломів ребер справа (по середньо пахвовій лінії) не може. Діагностика утворення давності переломів ребер ґрунтується на підставі гістологічних ознак із врахуванням запальних процесів та регенерації в зоні переломів ребер, із врахуванням морфологічних особливостей в зоні переломів і давність травми може вираховуватися від хвилин до 16 діб. Дані висновки стосуються при посмертній діагностиці. В середньому терміном зрощення неускладнених переломів ребер є 3-4 тижні. Враховуючи відсутність ознак консолідації (зрощення) переломів ребер у ОСОБА_7 , давністю їх утворення можна вважати межі від декількох годин, але не більше як 2 тижні до часу рентгенологічного обстеження. Згідно наданої медичної документації на проведення комісійної судово медичної експертизи, будь яких даних щодо проведених медичних операцій (маніпуляцій) органів грудної порожнини та власне дренування органів грудної порожнини станом від 01.04.2021р до 26.05.2021р. немає. Експертами підтверджено надання ОСОБА_7 22.04.2024р. на виконання ухвали суду для проведення комісійної експертизи медичної карти амбулаторного хворого №7403, рентгенознімків та МСКТ, що зареєстровані у Книзі вхідної кореспонденції обласного бюро вх№682 (а.с.169-171 том 3).

За клопотанням сторони захисту судом першої інстанції допитано судово медичного експерта ОСОБА_23 , яка пояснила, що травма заподіяна потерпілій не більше 3-4 днів, конкретно визначити час утворення неможливо. Синці на грудній клітині з`являються вкрай рідко. Підтримала висновок комісійної СМЕ від 15.05.2024р. за №109.

Також допитаний судом першої інстанції судово медичний експерт ОСОБА_24 , пояснив, що точно встановити час (день) спричинення удару потерпілій неможливо, ушкодження на ребрах заживають до місяця, все індивідуально, синців може і не бути. Підтримав висновок комісійної СМЕ від 15.05.2024р. за №109.

Апеляційним судом в ході розгляду справи за клопотанням сторони захисту було досліджено оригінал рентгенологічного знімку грудної клітини потерпілої ОСОБА_7 , на якому зазначено дату дослідження 17.04.2021, а також прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_7 , що спростовує апеляційні доводи захисника в цій частині про підробку чи недійсність об`єкту експертних досліджень.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що докази в рамках кримінального провадження у своїй сукупності не є достатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Так, в ході розгляду справи судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив про його конфлікт із потерпілою 16.04.2021 з приводу наїзду вантажного автомобіля під його керуванням на газон біля вікон потерпілої, на що остання відреагувала негативно та викликала поліцію.

Крім того, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які є працівниками поліції та виїхали у складі екіпажу за викликом потерпілої на лінію «102», були безпосередніми очевидцями подій, які відбувались 16.04.2021 у вечірній час та підтвердили факт конфліктної ситуації між потерпілою та обвинуваченим з приводу виклику поліції та складання постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності, штовханини між ними та нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_7 , про що також повідомляли в ході досудового розслідування, що також зафіксовано в протоколах проведення слідчого експерименту за їх участю.

Також свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 в суді першої інстанції вцілому підтвердили конфлікт між обвинуваченим та потерпілою 16.04.2021 у вечірній час доби.

Судом першої інстанції вірно надано оцінку показам свідків ОСОБА_25 про те, що вони не бачили моменту заподіяння удару потерпілій, оскільки вони удвох прибули на місце події на автомобілі лише близько 22:10 22:15, тобто вже після нанесення удару та об`єктивно не бачили і не могли бачити події, які відбувались до цього часу. Водночас обидва свідки підтвердили, що в момент їх прибуття на місце події конфлікт між учасниками вже тривав. Так само покази свідка ОСОБА_11 щодо їх повноти та правдивості слід приймати критично крізь призму спільного знайомства із обвинуваченим та виконання з ним спільної роботи в день вчинення кримінального правопорушення, та навмисному замовчуванні факту нанесення тілесного ушкодження під час конфліктної ситуації між обвинуваченим та потерпілою.

У колегії суддів немає підстав сумніватись у показаннях потерпілої та свідків, оскільки усі вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. Крім того, їх показання є чіткими, послідовними та взаємоузгодженими, як між собою, так і з письмовими доказами, покладеними в основу вироку, які не заперечуються апелянтом у поданій апеляційній скарзі.

Факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій підтверджується також поясненням лікаря ОСОБА_17 , який виїжджав на місце події з бригадою ШМД для надання допомоги потерпілій ОСОБА_7 , картою виїзду швидкої медичної допомоги за 16.04.2021, де встановлено попередній діагноз, висновками судово-медичних експертиз та узгоджується із показами свідків, потерпілої, та іншими письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги захисника про утворення переломів ребер у потерпілої до подій, інкримінованих обвинуваченому, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, висновками всіх експертних досліджень та поясненнями судових експертів ОСОБА_21 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які підтвердили, виникнення у потерпілої свіжих нещодавних переломів 6,7 ребер, які могли виникнути за обставин вказаних в потерпілою. Крім того, за висновком №109 від 15.05.2024 утворення давності переломів ребер у потерпілої може вираховуватися від хвилин до 16 діб. Також у вказаному висновку констатовано про відсутність ознак консолідації (зрощення) переломів ребер у ОСОБА_7 , що спростовує версію сторони захисту щодо можливих переломів ребер до зазначеної події.

Також була витребувана вся наявна інформація з травмпункту та обласної клінічної лікарні щодо потерпілої ОСОБА_7 та за даними наданих журналів обліку починаючи з 22.03.2021 року наявні лише відомості про єдину травму ребер за 17.04.2021. Інших випадків травмування потерпілої документально не підтверджено та будь-яких доказів в ході змагального процесу не здобуто.

Відсутність відеозапису конфліктної ситуації з місця події з бодікамер працівників поліції, на що посилається сторони захисту в апеляційній скарзі, не спростовують наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки вказане підтверджується сукупністю інших доказів, дослідженими судом першої інстанції, в тому числі показами свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які є працівниками поліції, та підтвердили, що в момент нанесення удару ОСОБА_9 потерплій нагрудні відеокамери були вимкнені, так як вони вже завершили складання та вручення постанови водію, і планували залишити місце події.

На переконання колегії суддів при розгляді кримінального провадження суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, розглянув кримінальне провадження повно, всебічно та неупереджено. Порушень вимог закону при цьому не допустив. Надав всім зібраним доказам належну правову оцінку.

Суд першої інстанції дослідивши зібрані по кримінальному провадженню докази дійшов правильного висновку у вироку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами, які є належними та допустимими взаємоузгоджуються між собою та повністю підтверджують вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому слід зазначити, що суд першої інстанції при оцінці позиції обвинуваченого стосовно того, що останній не наносив удари потерпілій правильно розцінив її як спосіб його захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене протиправне діяння.

Оскільки дані доводи повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_7 , слідчим експериментом проведеним з нею, слідчим експериментом за участю свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , в ході яких останні показали механізм нанесення потерпілій - з правого боку зігнутою в суглобі лівою рукою (ліктем) один удар в область грудної клітки, а саме в праву частину, від якого у потерпілої утворилися переломи 6-7-го ребра справа, та іншими вищевказаними зібраними по справі доказами, які повністю підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Таким чином, встановлено достатність та взаємозв`язок беззаперечних доказів, які вказують на наявність причино наслідкового зв`язку між умисними протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_9 , який на фоні раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту з приводу паркування вантажного автомобіля та притягнення його до адміністративної відповідальності, наніс один удар лівою рукою зігнутою у ліктьовому суглобі в праву частину грудної клітки потерпілої, та наслідками, які настали від такого удару у вигляді переломів 6,7 ребра у потерпілої ОСОБА_7 , що відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Покарання, призначене ОСОБА_9 відповідає вимогам ст. 65 КК України, та судом враховано тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, за результатами судового розгляду повно, всебічно, об`єктивно і неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, з точки зору належності, допустимості та достовірності оцінив кожний доказ та дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегією суддів не виявлено.

Інших доводів щодо наявності істотних порушень кримінального процесуального закону України, які би ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції, вмотивованість висновків цього суду, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2025 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді: