Справа № 455/445/26
Провадження № 1-кс/455/50/2026
У Х В А Л А

16 березня 2026 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області (надалі СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області) ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Старий Самбір Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи, з базовою загальною середньою освітою -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачениого ч.2 ст.289 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2026 року за №0000082,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням з начальником Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах кримінального провадження №0000082, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2026 року.

Мотивуючи клопотання, слідчий СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області посилається на те, що у провадженні СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 від 11.03.2026 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Самбір Львівської області, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , відносно якого 17.12.2025 ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області у кримінальному провадженні № 0000245 від 28.05.2025, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, на шлях виправлення не став, а повторно, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_5 , 11.03.2026 року, близько 02:30 год., перебуваючи навпроти житлового будинку, що розташований в с. Стрілки по вул. Михайла Вербицького, №6, Самбірського району Львівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до запаркованого автомобіля марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору, вартістю 75000 гривень, фактичним власником якого є ОСОБА_8 , де шляхом вільного доступу всупереч волі власника, сів за кермо даного автомобіля, та використовуючи ключі від запалювання, що знаходились у вказаному автомобілі, запустив двигун і рушив в напрямку до м. Старий Самбір Самбірського району Львівської області, чим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обгрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Старий Самбір Львівської області, зареєстрований та який проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, із базовою загальною середньою освітою, інвалід ІІ групи з дитинства, не одружений, відносно якого 17.12.2025 ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області у кримінальному провадженні № 0000245 від 28.05.2025 року, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

12.03.2026 року о 10 год. 30 хв., у відповідності до вимог ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та який проживає в АДРЕСА_1 , затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 289 КК України.

12.03.2026 року о 10:50 год. ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у криміпальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ;

- протоколами огляду місця події;

- постановою про визнання речовими доказами;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, де під час затримання було вилучено дві пари рукавиць, одні з яких як повідомив ОСОБА_5 він одягнув на момент незаконного заволодіння транспортним засобом;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , який пояснив що повністю визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності;

Згідно вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п?ять років.

ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Під час досудового розслідування здобуто відомості про наявність процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме останній може:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- незаконно впливати на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що:

- наявні докази, які дають підстави обгрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;

-тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється;

- вік та стан здоров?я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжний захід пов?язаний з позбавленням волі;

- останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки після вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом перебуваючи в м. Старий Самбір здійснив на ньому дорожньо-транспортну пригоду та втік з місця події;

- відносно ОСОБА_5 17.12.2025 ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області у кримінальному провадженні № 0000245 від 28.05.2025, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

Враховуючи те, що інші запобіжні заходи не пов?язані з триманням під вартою не здатні запобігти вищенаведеним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України та забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов?язків, просить винести ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Самбір Львівської області, зареєстрованого та який проживає за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, інваліда ІІ групи з дитинства, не одруженого, відносно якого 17.12.2025 ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області у кримінальному провадженні № 0000245 від 28.05.2025, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, з визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень. У випадку внесення ОСОБА_5 , визначеної судом застави, покласти на нього наступні обов?язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Правова кваліфікація ч.2 ст.289 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 підтримали вимоги клопотання та просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , проти клопотання заперечив, просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Також, зазначив, що прокурором не доведено обгрунтованість ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також зауважив, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_7 просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також зазначив, що він як законний представник здатен забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у випадку обрання такого запобіжного заходу.

Вивчивши матеріали клопотання, додані до нього документи, якими слідчий слідчого відділення обгрунтовує доводи клопотання, заслухавши прокурора ОСОБА_9 та слідчого ОСОБА_4 , які підтримали клопотання, просили його задовольнити, підозрюваного, його захисника та законного представника підозрюваного, які заперечували щодо задоволення клопотання та просили обрати більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш мяких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно дост. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Підозрюваний ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 клопотання та долучені до нього документи отримали 12.03.2026 року о 12 годині 00 хвилин.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». В оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У п. 32 рішення «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86), п. 175 рішення «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У п. 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» від 28 листопада 2017 року (заява № 72508/13) Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

З огляду на зазначене необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що відділенням поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000082, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2026 року.

12.03.2026 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Вищезазначені обставини обумовлюють наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, на думку сторони обвинувачення, з чим слідчий суддя погоджується, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться у поданих слідчому судді матеріалах, вислухавши пояснення самого підозрюваного.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаних кримінального правопорушення ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, копіями: витягу з ЄРДР від 11.03.2026 року, рапортом старшого інспектора-чергового відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області від 11.03.2026 року, заявою ОСОБА_8 від 11.03.2026 року, протоколу допиту потерпілого від 11.03.2026 року, протоколу огляду місця події від 11.03.2026 року, постанови про визнання речлвим доказом від 11.03.2026 року, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.03.2026 року, повідомленням про підозру від 12.03.2026 року, протоколом допиту підозрюваного від 12.03.2026 року, постановою про визнання законним представником підозрюваного від 12.03.2026 року та ін.

Водночас, за змістом ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні №7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова протии Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частини п`ятою статті 176 КПК України.

ОСОБА_5 не є особою, до якої може бути застосовано ч. 5 ст. 176 КПК України, так як кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється не зазначено в переліку статей, визначених у наведеній нормі.

Розмір санкцій, визначений у інкримінованому ОСОБА_5 кримінальному правопорушенні не передбачають безальтернативного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи застави в силу положень ч.8 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, соціальні зв`язки підозрюваного, наявність постійного місця проживання, твердження про наявність захворювань, зокрема необхідність у постійному сторонньому догляді, що підтверджується висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №92 від 11.02.2026 року.

наявність обґрунтованих та встановлених в судовому засіданні ризиків, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявності обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, - недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України.

Більш м`якими запобіжними заходами у порівнянні із триманням під вартою є: домашній арешт, застава, особиста порука та особисте зобов`язання.

Виходячи із наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_5 не є особою, яка без застосування додаткових обмежувальних заходів у вигляді ізоляції від суспільства буде виконувати покладені судом на нього обов`язки, тому до нього не може бути застосовано такий запобіжний захід як особисте зобов`язання (ст. 179 КК України) чи застава. Відсутність поручителів унеможливлює застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки (ст. 180 КПК України).

З огляду на викладене, а також наведених вище характеристик кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявності встановлених в судовому засіданні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, майнового стану підозрюваного ОСОБА_5 , пояснень підозрюваного в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти встановленим ризикам.

Зазначений висновок слідчого судді узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Боротюк проти України» (заява № 33579/04, рішення від 16.12.2010, п. 62), в якому зазначено, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що цілодобовий домашній арешт не створить перешкоди для доступу підозрюваного до необхідних медичних послуг у разі необхідності шляхом виклику карети швидкої допомоги, не порушить його право на охорону здоров`я та медичну допомогу, гарантовану Конституцією України.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, а також у разі закінчення строку досудового розслідування, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. 7 ст. 194 КПК України).

З огляду на ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є, в тому числі, забезпечення балансу між правами і інтересами окремої особи (підозрюваного) та суспільними інтересами (захист особи суспільства і держави), а також застосування належної правової процедури. Слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є співмірним особі підозрюваного, обставинам кримінального правопорушення.

Метою домашнього арешту має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине не тільки на підозрюваного, але і на життя членів його родини.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом, може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом, в тому числі продовженого, а також у разі закінчення строку досудового розслідування, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим (ч. 6 ст. 181 КПК України).

На підставі наведеного вище, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, оскільки до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням кола відповідних обов`язків та в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 193-194, 196 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 10 травня 2026 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики до слідчого, прокурора та слідчого судді чи суду;

- цілодобово не залишати без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді чи суду місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 ;

- повідомляти слідчого,прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання через слідчого до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, визначити на два місяці до 10.05.2026 року, але в межах строку досудового розслідування.

Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання цих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

У відповідності до вимог, передбачених п.1 ч.3 ст 202 КПК України, підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити до місця його проживання та звільнити з-під варти.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів зі складу групи процесуальних керівників та слідчих зі складу групи слідчих у кримінальному провадженні №0000082 від 11.03.2026 року.

Про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу повідомити Стрілківську сільську раду Самбірського району Львівської області.

Ухвалу скерувати в Відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 13 год. 00 хв. 16.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1