Справа № 351/912/24
Номер провадження №1-кп/351/59/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянець Снятинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.1 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за наступних обставин.

Так, 03 жовтня 2014 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення у цивільній справі № 351/1900/14-4 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 350 грн щомісячно до досягнення нею повноліття, стягнення розпочати з 16.09.2014.

Даний виконавчий лист потерпілою звернуто до Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для здійснення примусового виконання рішення суду. Головним державним виконавцем Снятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_8 на підставі заяви ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, про що повідомлено сторони виконавчого провадження.

Після відкриття вищезазначеного виконавчого провадження ОСОБА_4 знаючи про те, що він зобов`язаний сплачувати аліменти згідно рішення суду, знаючи про наявність заборгованості щодо сплати аліментів та про кримінальну відповідальність за ухилення від їх сплати, починаючи з 16.09.2014 жодних дій щодо сплати аліментів не вчиняв, в результаті чого, станом на 01.04.2024 заборгованість зі сплати аліментів склала 92 160,50 грн.

Тим самим, в порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, а також ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» ОСОБА_4 знаючи про необхідність сплати аліментів на утримання дитини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи ухилитись від сплати аліментів та утримання неповнолітньої дитини, не сплачував їх та допустив заборгованість в загальному розмірі 92 160,50 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду вину не визнавав, однак згодом визнав вину. Пояснив, що у 2014 році було рішення суду, яким з нього стягувалися аліменти на утримання дитини. Спочатку він сплачував аліменти, однак, потім йому стало відомо, що дитина не від нього. Тому перестав платити аліменти, в результаті чого утворилася заборгованість. У іншій цивільній справі за його позовом було проведено ДНК експертизу, яка підтвердила його батьківство. Тому вину визнає. Вказав, що буде погашати заборгованість по аліментах. В даний момент не працює, але має намір погасити заборгованість та брати участь у вихованні дитини. Зазначив, що намагався помиритися із потерпілою, зв`язувався з нею декілька разів, однак, вона сказала, що має порадитись із адвокатом. Потім заперечувала проти примирення та заблокувала телефон. Також, він має сина від іншого шлюбу, який перебуває на його утриманні. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій просила дане кримінальне провадження розглядати у її відсутності, надані нею на досудовому розслідуванні покази підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставини, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.

Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, підтверджується іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження.

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.04.2024р. вбачається, що ОСОБА_6 звернулася із заявою до ВП №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо злісного ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 351/1900/14-ц від 03.10.2014р., виданого Снятинським районним судом, вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 за період з 01.04.2018р. по грудень 2024р. становить 92160,50 грн.

Із викликів державного виконавця Городенківського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.11.2022р., 04.04.2023р., 03.01.2024р., вбачається, що обвинуваченого ОСОБА_4 було повідомлено про сплату заборгованості за вказаним виконавчим листом.

Із постанови державного виконавця про накладення штрафу від 05.11.2021р. вбачається, що на боржника ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів, за наявну заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Із постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 20.07.2021р. вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_4 ..

Із повідомлення державного виконавця від 07.06.2021р. вбачається, що відомості про ОСОБА_4 внесено до Єдиного реєстру боржників.

Із постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 01.06.2021р. вбачається, що відносно ОСОБА_4 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у обсязі згідно виконавчого листа № 351/1900/14-ц від 03.10.2014р.

Постановами державного виконавця від 01.06.2021р., відносно обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено тимчасове обмеження у праві полювання; тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристоями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Із квитанцій від 15.08.2019р., 23.09.2019р., 18.11.2019р., 17.12.2019р. та інших вбачається, що обвинуваченим сплачено на користь потерпілої ОСОБА_6 заборгованість по аліментах на суму 7205 грн.

Тому дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 164 КК України, оскільки він вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є проступком, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який характеризується позитивно за місцем проживання, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває,

До пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого суд відносить щире каяття у вчиненному.

Обтяжуючих покарання обставин обвинуваченого судом не встановлено.

Суд вважає, що наведена пом`якшуюча покарання обставина та відсутність обтяжуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого, щире каяття, дають підстави призначити йомупокарання у межах санкції ч.1 ст. 164 КК України у виді пробаційного нагляду.

На думку суду такепокарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного та відповідатиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 371, 373- 374 КПК України,-

У Х В АЛ И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців пробаційного нагляду з покладенням на нього таких обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- копії виконавчого провадження стосовно ОСОБА_4 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_9