Справа №: 398/807/22
провадження №: 1-кп/398/50/26
УХВАЛА

Іменем України

"27" лютого 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави та про повернення грошових коштів, внесених як застава, поданого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 27.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000054 від 27.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

26.02.2026 року захисником обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 подано клопотання про зміну запобіжного заходу. Клопотання обґрунтоване тим, що з часу обрання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу, не було виявлено жодного факту неналежної процесуальної поведінки обвинувачених. Навпаки, вони завжди своєчасно з`являлись за викликами слідчого, слідчого судді чи суду, утримуються від спілкування зі свідками, потерпілими, та/або іншими обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, виконують покладені на них ухвалою та законом процесуальні обов`язки. Продовження існування ризику переховування обвинувачених від суду ґрунтується на сукупності обставин, як то тяжкість можливого покарання, яке загрожує їм у разі доведення вини у суді, та можливості виїхати за межі території України при дії воєнного стану. Між тим, за час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не встановлено жодного факту неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, або фактів затягування судового процесу та зриву судових засідань. Навпаки, затягування розгляду справи нерідко було наслідком неналежної процесуальної поведінки прокурора, яким неодноразово безпосередньо перед початком судового засідання подавались клопотання про відкладення судового розгляду. Більше того, як вбачається з МРТ поперекового відділу хребта ОСОБА_4 , останній має значні проблеми зі здоров`ям, потребує дороговартісного лікування. ОСОБА_5 наразі є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою №04/6694 від 17 лютого 2026 року, що унеможливлює його переховування від суду.

З огляду на викладене, вважає, що зі спливом часу існування кримінального провадження зазначений в ухвалах слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда ризик переховування обвинувачених значно зменшився в порівнянні з часом ухвалення відповідного процесуального рішення. Просить змінити обраний відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляд особистого зобов`язання. Внесені в якості застави грошові кошти повернути заставодавцям.

У судовому засідання обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисник підтримали вказане клопотання та просять його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення даного клопотання заперечувала, вважає, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки він забезпечує належну поведінку обвинувачених.

Вирішуючи вказані клопотання судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч.4 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Як наголошено в ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 або ч.4 ст.183 цього Кодексу. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Більш м`якими запобіжними заходами є особиста порука та особисте зобов`язання.

Так, особиста порука, у відповідності до ст.180 КПК України, полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.10.2021 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави в сумі 158 900,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.10.2021 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави в сумі 147 550,00грн.

Визначені вказаними ухвалами розміри застави за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було внесено заставодавцями, а відтак, згідно з положеннями ч.4 ст. 202 КПК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У зв`язку із внесенням застави ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було звільнено з-під варти.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання посилається на відсутність фактів неналежної процесуальної поведінки обвинувачених або фактів затягування судового процесу та зриву судових засідань. Крім того, зазначає, що ОСОБА_4 має значні проблеми зі здоров`ям та потребує дороговартісного лікування, на підтвердження чого надає копію висновку МРТ поперекового відділу хребта, проведеного 24.09.2025 року, Також захисником надано суду копію довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2026 року, згідно якої солдат ОСОБА_5 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 з 25.01.2026 року.

Згідно з вимогами ст. ст. 177, 178, 182 КПК України, суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися. ОСОБА_4 офіційно не працює, отже законного джерела доходу немає. Надані його захисником характеристики, лише свідчать про те, що останній є членом громадських організації, та благодійної організації. Доказів офіційного працевлаштування та отримання доходу суду не надано. Джерела свого матеріального забезпчення/існування суду не пояснив. Розлучений, проживає один. ОСОБА_5 з 25.01.2026 перебуває на військовій службі. Обидва обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_8 мають постійне місце проживання.

Оцінюючи інсування на час розгляду вказаного клопотання ризиків, встановлених під час обрання запобіжного заходу, таких як можливість переховуватися від суду та впливати на потерпілого і свідків, суд зазначає, що навіть з плином часу, враховуючи наведені вище обставини, раніше встановлені ризики по відношенню до особи обвинувачених, не втратили своєї актуальності.

Суд вважає, що усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існують ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України. Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи. Наявність сталих соціальних зв`язків, позитивних характеристик, на які посилається захисник, не стала стримуючим фактором від ймовірного вчинення тяжкого кримінального правопорушення, що підлягає встановленю під час судового розгляду, який наразі триває. Потерпілий та свідки станом на сьогодні не допитані, отже враховуючи встановлений ст. 23 КПК України принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання потерпілого/свідків, які будуть надані безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. На даний час в кримінальному провадженні обвинувачені, потерпілий, свідки ще не допитані, отже існування вказаного ризику є досить імовірним.

Такі обставини, на переконання суду, у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку, що застосований до обвинувачених запобіжний захід, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно вимог ст.182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

Як визначено у ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, застава як запобіжний захід діє до її припинення в порядку ст. 203 КПК України чи скасування цього запобіжного заходу.

За ч. 1 ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, слід зазначити, що закон не містить підстав повернення застави через особисту потребу заставодавця у цих коштах.

Інститут застави в кримінальному провадженні має особливий, обтяжений характер. Його мета забезпечити належну поведінку обвинуваченого. Коли заставодавець вносив кошти, він усвідомлював правові наслідки такого кроку, зокрема неможливість отримати їх назад просто через зміну власних потреб. Закон чітко визначає виключні обставини для повернення застави, і особиста фінансова потреба до них не належить.

Приймаючи до уваги, що навіть з плином часу, раніше встановлені ризики по відношенню до особи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не втратили своєї актуальності, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава, не зможе забезпечити їх належної процесуальної поведінки, а відтак суд приходить до висновку про те, що у задоволенні клопотання захисника обвинувачених про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а також про повернення грошових коштів, внесених як застава, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,176,177,178,182,183,194,201,202, 291, 371-372,376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави та про повернення грошових коштів, внесених як застава, поданого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 27.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 02.03.2026 року о 16 год 45 хв

Головуючий суддя ОСОБА_1