Справа № 183/1731/26
№ 1-кп/183/243/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000029 від 12 лютого 2026 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого,військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на особливий період, на посаді водія-електрика 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 5 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч.1 ст.394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності (а.с.11-12).

Ухвалою суду від 03 березня 2026 року за клопотанням прокурора, відповідно до вимог статей 381, 382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, призначено до судового розгляду без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №339 від 01 грудня 2025 року старший солдат ОСОБА_3 вважається таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою водій-електрик 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 5 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Відповідно до п. 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованим, зразком високої культури, скромності й витримки.

Проте, старший солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, і проходячи її на посаді водія-електрика 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 5 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, всупереч вимогам ст.ст. 15, 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, п. 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 11 лютого 2026 року близько 15 години 10 хвилин, керуючи автотранспортним засобом, рухався автодорогою М-18 Харків-Сімферополь, 203 км, де на стаціонарному блокпосту, розташованому поблизу с. Піщанка, Самарівського район, Дніпропетровська область, був зупинений працівниками поліції ВРПП Самарівського ГУНП в Дніпропетровській області та на законну вимогу пред`явити документи, зокрема посвідчення водія, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, надав завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорій «В», «С» на ім`я ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що таке є підробленим, а саме не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчення водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчить додана до обвинувального акта письмова заява.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у використанні завідомо підробленого документа при обставинах встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, поза розумним сумнівом, а діїОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Щире каяттяОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнаються судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Разом з тим, суд бере до уваги те, щоОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, на обліку у лікарів не перебуває, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, зокрема того, що обвинувачений є військовослужбовцем, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначення покарання у виді пробаційного нагляду, а також у виді обмеження волі, оскільки останній вид покарання передбачає реальну ізоляцію особи, а вважає за необхідне призначитиОСОБА_3 покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару, суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судова технічна експертиза документів, яка складає 3 119,90 грн. (висновок експерта № СЕ-19/104-26/5773-ДД від 19.02.2026 року), яка підлягає стягненню з обвинуваченого на підставі вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись

статтями 100, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2026 року на «посвідчення водія» серії НОМЕР_2 категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії «В», «С» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 3 119 гривень 90 копійок.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1