Справа № 183/5316/26
№ 1-кп/183/1924/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000184 від 08.02.2026 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне, громадянина України, неодруженого, маючого неповну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-24.03.2025 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки;

-16.04.2026 року Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік, на підставі ч. 3 ст. 78, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Верхівцеве, громадянина України, неодруженого, учня 9-А класу КЗО «Верхньодніпровська спеціальна школа» Дніпровської обласної ради», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-28.01.2026 року Центральним районним судом м. Дніпро за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Вільне, громадянина України, учня 9 класу Вільненської гімназії Губиниської селищної ради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього ОСОБА_10

в с т а н о в и в :

В провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 .

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у рішеннях «Ігнатов проти України» від 15.12.2016, «Наконечний та інші проти України» від 11.01.2018, «Міхайлов та інші проти України» від 11.01.2018 вказав, що, продовжуючи тримання заявника під вартою та відмовляючи у задоволенні його клопотань про звільнення, національні суди здебільшого посилались на аналогічні підстави, наведені при його затриманні, та не додавали жодних нових деталей. Крім того, на жодному етапі національні суди не розглядали можливості застосування альтернативних запобіжних заходів. З огляду на це, а також на свою попередню практику у справах проти України, Європейський суд встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

-ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Крім того, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, що відповідно до практики ЄСПЛ є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду. Тобто намагаючись уникнути покарання ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Висунуте обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 187 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків або потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи, що мета та підстави, які існували під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є і надалі актуальними та мають місце, суд погоджується з доводами прокурора про те, що ризики передбачені ст.177 КПК України, які встановленні під час досудового розслідування кримінального провадження та у суді, продовжують існувати, а метою продовження домашнього арешту є також запобігання спробам переховуватися обвинуваченому від суду.

Зокрема, доцільність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є актуальною, оскільки тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки від кримінального правопорушення, свідчать про наявність ризиків та обставин, які є реальними і триваючими.

Враховуючи наведені обставини суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 331, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту по 25 червня 2026 року включно.

Покласти на обвинуваченого, на час дії запобіжного заходу, наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожним судовим викликом;

- не відлучатися із місця проживання без дозволу суду цілодобового з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Копію ухвали направити до Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1