Єдиний унікальний номер 741/503/26
Провадження № 1-кс/741/55/26
У Х В А Л А

м. Носівка 30 березня 2026 року

Слідчий суддя Носівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000730 від 25 лютого 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ст. 126-1, ст. 390-1 КК України,

встановив:

30 березня 2026 року від слідчого надійшло зазначене клопотання, яке мотивоване тим, що слідчим відділенням відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області за процесуального керівництва Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000730 від 25 лютого 2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ст. 126-1, ст. 390-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та який діє і на теперішній час.

16 червня 2024 року військовозобов`язаного ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 і направлено для проходження військової служби.

Таким чином, з 16 червня 2024 року солдат ОСОБА_5 почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21 серпня 2024 року № 148, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду номера обслуги 2 самохідного артилерійського відділення 1 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону та визнано вважати таким, що справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 4, 11, 16, 115-116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, під час дії воєнного стану, напередодні 11 вересня 2024 року у солдата ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на самовільне залишення місця несення служби з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, який він реалізував за наступних обставин.

Так, на виконання свого кримінально-протиправного умислу солдат ОСОБА_5 , у порушення вищевказаного законодавства, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин та дозволу відповідних командирів, в умовах воєнного стану 11 вересня 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20 години 00 хвилин, самовільно залишив місце служби військової частини НОМЕР_1 , яке знаходилось у районі АДРЕСА_1 і має чіткі межі (периметр, огорожу, добовий наряд), після чого до 28 березня 2026 року включно проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини за наявності реальної можливості для цього, до органів державної влади та лікувальних закладів не звертався та по даний час до військової часини А4948 не повернувся.

У подальшому, 28 березня 2026 року солдата ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України слідчим слідчого відділення Відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдата ОСОБА_5 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

ОСОБА_5 , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно співмешканки ОСОБА_7

28 березня 2026 року за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні розслідуваного злочину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується: наказом про результати службового розслідування; актом службового розслідування; протоколами допитів свідків; протоколом допиту потерпілої іншими матеріалами кримінального провадження, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ст. 126-1, ст. 390-1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, які у ньому зазначені, та просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував, щоб йому обрали запобіжний захід у виді тримання під вартою, зазначив, що декілька разів самовільно залишав військову частину за станом здоров`я.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а відтак встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування даного кримінального правопорушення, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, використовуючи свій статус військовослужбовця, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які можуть бути допитані як свідки.

Показання свідків мають важливе значення для цього кримінального провадження, проте в умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо, а також використовуючи зв`язки із іншими особами, впливати на вказаних свідків у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

Про існування ризику впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні свідчить, зокрема, можливість безперешкодного контактування з ними у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурюванні осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань, а також інших висунутих ним у подальшому версій.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінивши в сукупності всі обставини, вивчивши матеріали клопотання та вислухавши думку учасників судового провадження, вважаю, що надані докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України.

За таких обставин приходжу до висновку про необхідність не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 194, 196, 197 КПК України,

постановив:

Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця села Бурківка Ніжинського району Чернігівської області, не одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби, яку проходить у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого - вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 діб, тобто до 28 травня 2026 року включно, з утриманням у державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1