печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 03.11.2025 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження №0000513 від 11.02.2025,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 03.11.2025 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження №0000513 від 11.02.2025.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 , вказує, що оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, немотивованою, такою, що оскаржувана постанова слідчого є протиправною, не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а наведені в ній висновки суперечить доказам та фактичним обставинам кримінального провадження.

Адвокат, що подав скаргу в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином.

Правило неможливості розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України передбачає обов`язкову участь такої особи, разом з тим, про розгляд скарги адвокат повідомлений належним чином, при цьому враховуючи розгляд даної категорії скарг, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги за відсутності особи, яка його подала.

Слідчий, прокурор не з`явився у судове засідання, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, подав заперечення на скаргу.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою дійшов наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000513 від 11.02.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України (виділене з кримінального провадження №0000420 від 11.04.2022).

Так, до Головного слідчого управління Національної поліції України надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відновлення досудового розслідування кримінального провадження №0000513 від 11.02.2025.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 03.11.2025 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Зі змісту постанови вбачається, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання, слідчий вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 282 Кримінального процесуального кодексу України, зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого або прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати, а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.

Згідно з матеріалами кримінального провадження №0000513, досудове розслідування було зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у зв`язку з оголошенням підозрюваного ОСОБА_4 у розшук. Отриманою інформацією, 30 вересня 2025 року ОСОБА_4 був затриманий на території Чеської Республіки, після чого за рішенням суду у місті Прага до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, без передачі його під юрисдикцію компетентних органів України.

Таким чином, хоча місцезнаходження підозрюваного формально встановлено, фактична можливість проведення процесуальних дій за його участю в межах українського кримінального провадження відсутня, оскільки він перебуває на території іноземної держави, а процедура його екстрадиції наразі не завершена.

За змістом ст. 282 КПК України, підставою для відновлення досудового розслідування є усунення обставин, які унеможливлювали його проведення. До моменту фактичної передачі (екстрадиції) ОСОБА_4 українським правоохоронним органам такі обставини не усунуті, а тому підстави для зупинення досудового розслідування не відпали.

Посилання сторони захисту на факт затримання підозрюваного в іноземній державі не може вважатися належною підставою для відновлення розслідування, оскільки саме по собі затримання не забезпечує можливості реалізації прав і обов`язків сторін відповідно до вимог глави 22 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, які викладені в постанові та вважає, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч. 2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, так як постанова містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх обґрунтування, які стороною спростовано не було.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням наведеного вище прийшов до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, стороною захисту не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання, а відтак скаргу слід залишити без задоволення, з залишенням оскаржуваної постанови в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 221, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 від 03.11.2025 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження №0000513 від 11.02.2025 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1