Справа №295/3633/26
УХВАЛА

(про арешт майна)

05.03.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000152 від 28.02.2026, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на кофту спортивну сірого кольору з капюшоном та штани спортивні чорного кольору, які упаковані до спецпакету QYH0024855, направлення на ВЛК, карта обстеження та медичного огляду у двох примірниках та довідку про персональні дані, які упаковано до паперового конверту №1, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів з позбавленням права на відчуження, користування та розпорядження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив проводити без участі слідчого.

Власник майна в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 Житомирськтго РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, відомості про яке 28.02.2026 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000152, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2026 о 20.30 годин невстановлені особи, діючи умисно, за попередньою змовою, маючи умисел на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, проти волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вибивши вхідні двері його житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зайшли в середину даного будинку, та маючи умисел, направлений на викрадення людини, застосували до ОСОБА_5 фізичне насильство. Реалізовуючи свій злочинний намір та діючи за попередньою змовою, з метою позбавлення волі та викрадення, ОСОБА_5 за руки та ноги винесли останнього на вулицю, після цього подавляючи його волю, позбавивши можливості чинити фізичний опір, застосовуючи фізичну силу, під руки вивели його за межі господарства, та всупереч його волі помістили до невстановленого автомобіля.

28.02.2026 під час огляду особи ОСОБА_5 , останній добровільно видав працівникам поліції особисті речі, у яких він перебував під час його незаконного позбавлення волі та в момент, коли останньому розпиляли в обличчя газовим балончиком, зокрема: кофта спортивна сірого кольору з капюшоном та штани спортивні чорного кольору, які упаковані до спецпакету QYH0024855 а також документи, які йому було надано у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: направлення на ВЛК, карта обстеження та медичного огляду у двох примірниках та довідка про персональні дані, які упаковано до паперового конверту №1 та вилучено до відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області.

28.02.2026 року вилучене під час огляду, вищезазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на завдання арешту майна, враховуючи, що вказані речі, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні і могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому з метою збереження речових доказів для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на: кофту спортивну сірого кольору з капюшоном та штани спортивні чорного кольору, які упаковані до спецпакету QYH0024855, направлення на ВЛК, карту обстеження та медичного огляду у двох примірниках та довідку про персональні дані, які упаковано до паперового конверту №1 та вилучені до відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області,щоі належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1