Справа № 303/1378/26
Провадження № 11-сс/4806/177/26
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

12.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді - доповідача ОСОБА_1 , перевірив апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2026.

Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , подану в порядку ст. 206 КПК України, про незаконне затримання ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 20.02.2026 та постановити нову ухвалу, якою визнати затримання ОСОБА_3 незаконним й негайно звільнити його з незаконного утримання.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, які на вимогу апеляційного суду надійшли 11.03.2026, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2026, з таких підстав.

Згідно ст. 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства - є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано главою 31 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України регламентовано, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична

-2-

особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11 -1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

При цьому, апеляційний суд окрім іншого, враховує положення ст. 9 КПК України та виходить із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст. 7 цього Кодексу.

Як вбачається з ухвали від 20.02.2026, слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про незаконне затримання останнього та позбавлення волі, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

При відмові у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , слідчий суддя зазначив, що зі змісту скарги та доданих до неї документів не вбачається, що відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження чи він тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями).

Таким чином, наведений у ст. 206 КПК України механізм надає повноваження слідчому судді перевіряти наявні підстави для позбавлення підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого свободи, зокрема за наявності чи відсутності відповідного судового рішення, та відповідно реагувати, шляхом перевірки законності підстав утримання такої особи.

У свою чергу, вказаний порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності будь-якого іншого органу, пов`язаного із затриманням особи, поза межами кримінального провадження.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів також не вбачається, що скаржником оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність органу поліції.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи РТЦК та СП чи військової частини не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Відтак, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінального процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що у нього відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи в інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду скарги у порядку ст. 206 КПК України.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 766/22242/17, відповідно до якої, ухвала слідчого судді щодо скарги (клопотання), поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином ухвала слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2026 про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про незаконне затримання та безпідставне позбавлення волі, яка подана в порядку ст. 206 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягає, оскільки не входить до переліку ухвал слідчого судді, які відповідно до ст. 309 КПК України можуть бути оскарженні в апеляційному порядку.

При цьому, вказівка на можливість оскарження ухвали в апеляційному порядку, зазначена в резолютивній частині ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2026 є помилковою.

-3-

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

Аналізуючи зміст поданої апеляційної скарги, зокрема підстави та предмет оскарження, в контексті наведених вище положень кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване адвокатом ОСОБА_2 рішення слідчого судді не є таким, що передбачене нормою ст. 309 КПК України, у зв`язку з чим відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 слід відмовити.

Таке рішення не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 , апеляційний суд бере до уваги те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ст. 309, 392, 399, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2026 про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, про незаконне затримання ОСОБА_3 .

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та додатками до неї повернути адвокату ОСОБА_2 , як особі, що її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя