ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/813/26 Справа № 204/1602/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 березня 2026 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001977 від 06.10.2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 березня 2026 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна.

Накладено арешт на майно, вилучене 19 лютого 2026 року під час обшуку, а саме: транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , (VIN) № кузова НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» (), ключ від транспортного засобу; договір фінансового лізингу №21927/09/25-Г від 09.09.2025 з додатками, всього на 9 аркушах; поліс № ЕР-232322957 на 1 аркуші.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № від 6 жовтня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 114-1 КК України, розпочате за фактом повідомлення про те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з іншими мешканцями Дніпропетровської області, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, організували протиправний механізм вивезення діючих військовослужбовців з місць дислокації для подальшого ухилення останніми від проходження військової служби. Відповідно до отриманої інформації, ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, використовують для своєї протиправної діяльності транспортний засіб автомобіль «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , (VIN) № кузова НОМЕР_2 . Тому з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з урахуванням того, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, на нього необхідно накласти арешт.

20.02.2026 року вилучені речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001977.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16.03.2026 року про арешт майна та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та повернути негайно транспортний засіб «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , (VIN) № кузова НОМЕР_2 ; ключі від транспортного засобу «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 ; сім-картка оператора мобільного зв`язку «Водафон» з маркуванням НОМЕР_3 ; пакування від сім-картки, серійний номер НОМЕР_3 ; чорнові записи, що стосуються ДОО МГО «Міжнародний комітет захисту прав людини на 6 аркушах»; договір фінансового лізингу № 21927/09/25-Г від 09.09.2025 з додатками, всього на 9 аркушах; поліс № ЕР-232322957 на 1 аркуші.

Зазначає, що 27.03.2026 року захисником отримано ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25.03.2026 року про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України.

Посилається на те, що:

- ОСОБА_6 не є власником транспортного засобу «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , (VIN) № кузова НОМЕР_2 , оскільки цей транспортний засіб перебуває у власності ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» ();

-не доведено можливість запобігання ризикам приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вилученого майна;

-не долучено до клопотання про арешт майна доказів на підтвердження того, що даний транспортний засіб використовувався для вчинення протиправних дій;

-слідчим порушено строк подання клопотання про арешт майна відповідно до ст. 171 КПК України 23.02.2026 року.

Прокурор, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт,- ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_7 , будучи належним чином увідомленими про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про поважні причини суд не увідомили, що не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, з наданих до клопотання прокурора матеріалів вбачається, що слідчим відділом Упраління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001977 від 06.10.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.4 ст.408, ч.4 ст.408, ч.1 ст.114-1 КК України, за фактом вивезення на автомобілі «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , (VIN) № кузова НОМЕР_2 , військовослужбовців з місць їх дислокацій.

Постановою слідчого від 20.02.2026 року вилучений в ході обшуку транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001977 (а.п.106-109).

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, зокрема автомобіль, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речових доказів, оскільки відповідно до клопотання вказаний автомобіль є предметом злочину, тому має суттєве значення для з`ясування обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

Доводи представника про те, що слідчим не доведено можливість запобігання ризикам приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вилученого майна, а також, що до клопотання не долучено доказів на підтвердження того, що цей транспортний засіб використовувався для вчинення протиправних дій, - не є слушними, оскільки на цей час триває перевірка обставин використання зазначеного автомобіля у злочинній діяльності, що саме по собі обумовлює необхідність збереження такого майна, відповідно до клопотання слідчого досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 та інші невстановлені особи використовують автомобіль «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , (VIN) № кузова НОМЕР_2 , для своєї протиправної діяльності. Окрім того, до апеляційної скарги не було надано жодного документу на підтвердження того, що ОСОБА_6 користувався вказаним автомобілем правомірно, оскільки відповідно до матеріалів провадження власником вказаного автомобіля є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС».

Посилання представника на те, що ОСОБА_6 не є власником транспортного засобу «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , (VIN) № кузова НОМЕР_2 , - є безпідставним, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Посилання представника щодо порушення слідчим строку на подачу клопотання про арешт майна до суду, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що обшук автомобіля був проведений 19.02.2026 року, а вказане клопотання слідчим було подано 20.02.2026 року, що підтверджується конвертом (а.п. 112), тобто в строк, передбачений ч.5 ст.171 КПК України.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 березня 2026 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 березня 2026 року про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4