Справа № 643/3497/26
Провадження № 1-кс/643/1816/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка звернулася до слідчого судді із скаргою ОСОБА_3 у режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Харківський слідчий ізолятор», розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у кримінальному провадженні №0000082 від 26.12.2024 за ч.2 ст.365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у кримінальному провадженні №0000082 від 26.12.2024 за ч.2 ст.365 КК України.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що за його заявою було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000082 від 26.12.2024 за ч.2 ст.365 КК України. На початку січня 2026 року звернувся до слідчого із клопотанням про надання йому статусу потерпілого. На момент звернення до слідчого судді вказане клопотання слідчим не розглянуто, у зв`язку з чим, звернувся до слідчого судді із цією скаргою.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги своєї скарги підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що дійсно звернувся до суду із аналогічними скаргами, в обґрунтування яких вказав, що йому було завдано фізичної та моральної шкоди, але не зважаючи на це процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні він не має, внаслідок чого позбавлений права звертатися з клопотаннями та заявами у кримінальному провадженні.

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, до його початку надав заяву, у якій вказав, що скарга з аналогічними вимогами перебувала на розгляді слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 , за результатами розгляду якої, 02.03.2026 винесено ухвалу про відмову у задоволенні вимог, зазначених у скарзі (справа №643/3603/26, провадження №1-кс/643/1837/26). Надав копію ухвали.

Слідчий суддя, заслухавши доводи скаржника, дослідивши скаргу з додатками, ухвалу Салтівського районного суду міста Харкова від 02.03.2026 у справі №643/3603/26, провадження №1-кс/643/1837/26, дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Як зазначив ОСОБА_3 у судовому засіданні, він звернувся до суду з двома скаргами, у яких виклав аналогічні вимоги, а саме щодо бездіяльності слідчого та ненадання йому статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0000082 від 26.12.2024 за ч.2 ст.365 КК України, а також про скасування рішення слідчого, у разі його наявності, про відмову у визнанні його потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Як вбачається з ухвали Салтівського районного суду міста Харкова від 02.03.2026 у справі №643/3603/26, провадження №1-кс/643/1837/26, у провадженні слідчого судді ОСОБА_5 перебувала на розгляді скарга ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 від 05.02.2026 про відмову у визнанні його потерпілим, яку останній у своїй скарзі просив скасувати, визнати його потерпілим на надати витяг з ЄРД та пам`ятку потерпілого. Слідчий суддя у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 від 05.02.2026 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000082 від 26.12.2024, відмовив.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що вимоги цієї скарги вже були предметом судового контролю, за результатом якого слідчим суддею постановлено рішення, а тому, з огляду на загальні засади кримінального провадження, а саме: обов`язковість судових рішень, слідчий суддя не вбачає за можливе повторно здійснювати розгляд цієї скарги з питань, що були вже вирішені. Кримінальне процесуальне законодавство не передбачає перевірки слідчим суддею вчинення уповноваженою особою дій за наслідками ухваленого слідчим суддею рішення про зобов`язання вчинити певну дію, а також і здійснення ним судового контролю у цьому питанні у межах розгляду скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні, а також кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК). Виходячи з практики ЄСПЛ, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто остаточності рішення суду у спірних правовідносинах. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення у справі Brumarescu v. Romania, заява №28342/95, від 28 листопада 1999 року, §61, 62).

Враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя у задоволенні скарги відмовляє, а її подання, як аналогічної у цьому провадженні, оцінює як зловживання ОСОБА_3 правом на подання скарги в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, за результатами скарг на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчим суддею може бути постановлена ухвала про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.2, 39, 40, 55, 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у кримінальному провадженні №0000082 від 26.12.2024 за ч.2 ст.365 КК України, - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1