УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 Справа №607/3366/26 Провадження №1-кс/607/1408/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування кримінального провадження №000809 від 26.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2026 року до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся володілець майна ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту, накладеного під час досудового розслідування кримінального провадження №000809 від 26.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 .

Клопотання мотивовано тим, що 03.12.2025 слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду у кримінальному провадженні №000809 від 26.11.2025 винесла ухвалу, якою задовольнила клопотання прокурора та наклала арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування, серед іншого, на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , що поміщений на спецмайданчик для тимчасового утримання транспортних засобів ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Так, на даний час всі необхідні експертизи проведені, а тому вважає, що потреба у накладенні арешту на мікроавтобус марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 відпала, відтак просить його скасувати, адже подальше обмеження права користування майном є необґрунтованим та завдає значної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Прокурор Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання ОСОБА_3 заперечив, та вказав, що на його думку клопотання подано до суду не уповноваженим суб`єктом, адже у відповідності до ч.4 ст.64-2 КПК України, представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт до початку розгляду по суті, може бути особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю - у випадку, якщо власником майна, щодо якого здійснюється арешт, є юридична особа. У даному випадку вбачається, що ОСОБА_3 не являється адвокатом, більше того власником арештованого автомобіля є інша фізична особа, а не ОСОБА_3 . Крім того зазначає про те, що клопотання про скасування арешту майна є передчасним через ряд підстав, зокрема: на даний час у кримінальному провадженні є необхідність у проведенні слідчого експерименту із вищевказаним транспортним засобом, який неможливо було провести раніше у зв?язку із об?єктивними обставинами, а саме суттєвою зміною погодних умов (постійні снігопади, ожеледиця), адже ДТП трапилося за інших погодних умов, які не можливо відтворити. Також за результатами проведення слідчого експерименту необхідно буде провести ряд судових експертиз для встановлення або спростування обставин події кримінального правопорушення та винуватості особи у його вчиненні. Разом з тим звертає увагу, що у кримінальному провадженні проведено судову інженерно-транспортну експертизу під час якої встановлено, що на момент експертного дослідження виявлено несправність (невідповідність) гальмівної системи наданого на дослідження транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 , яка виникла до моменту настання ДТП і яка має вплив на керування транспортним засобом під час гальмування та могла бути виявлена водієм. Враховуючи викладене, на даний час є об?єктивні підстави для продовження утримання речового доказу, а саме автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_1 , з метою запобігання можливості його ремонту до проведення слідчого експерименту. Арешт речового доказу, на його думку, є пропорційним адекватним та необхідним втручанням в право власника володіти його майном.

Заслухавши думку учасників судового засідання щодо клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Арешт майна відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна у кримінальному провадженні визначено та регламентовано ст.174 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.12.2025 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування, серед іншого, на мікроавтобус «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Вищевказаний транспортирний засіб було вилучено 26 листопада 2025 року під час проведення огляду місця події з місця дорожньо-транспортної пригоди, та поміщено на територію спеціального майданчика для тимчасового утримання транспортних засобів ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м. Бережани, вул. Степана Бандери 8, Тернопільського району, Тернопільської області.

Вказаною ухвалою слідчого судді встановлено, що зазначене вище майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №000809 від 26.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшла до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на вказане майно.

Слідчий суддя вважає, що при розгляді клопотання про арешт майна було з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому 03.12.03.2025 у справі №607/25135/25 обґрунтовано накладено арешт на транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_3 , за наявності правових підстав, визначених ст. 170 КПК України.

При цьому викладені ОСОБА_3 у клопотанні про скасування арешту майна доводи про те, що відпала потреба в подальшому арешті транспортного засобу, слідчий суддя визнає безпідставними, адже доказів, які б могли беззаперечно підтвердити відсутність подальшої потреби у накладенні арешту на зазначене майно, слідчому судді не надано. Натомість викладені прокурором у судовому засіданні пояснення свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування у кримінальному провадженні №000809 від 26.11.2025, виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Так, під час розгляду даного клопотання з`ясовано, що орган досудового розслідування ще не реалізував потребу у проведенні слідчого експерименту та інших експертних досліджень з арештованим транспортним засобом, що має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні. Передчасне повернення майна без належної фіксації його стану в межах слідчих дій, може унеможливити встановлення істини у справі та негативно вплинути на повноту розслідування.

Враховуючи викладене, з огляду на необхідність збереження даного майна, яке містить на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберігається необхідність арешту мікроавтобуса «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», р.н. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , оскільки таке обмеження права власності, його можливі негативні наслідки для власника чи користувача є на даний час розумними та співрозмірними.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, на те, що твердження прокурора, який вважає володільця майна ОСОБА_3 не уповноваженим суб`єктом щодо подачі клопотання про скасування арешту посилаючись на ч. 4 ст. 64-2 КПК України, є необґрунтованими та такими, що суперечать положенням ст. 174 КПК України.

Положення ст. 64-2 КПК України визначають загальні засади участі третьої особи у кримінальному провадженні, проте спеціальна норм ст. 174 КПК України, прямо передбачає право власника або володільця майна, які не були присутні при накладенні арешту, звертатися з клопотанням про його скасування в будь-який час досудового розслідування. Таким чином, статус особи як «володільця» є достатньою і самостійною підставою для звернення до суду з метою захисту свого права власності, незалежно від офіційного залучення такої особи до провадження як «третьої особи» у порядку ст. 64-2 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені обставини судовим рішенням при накладенні арешту не спростовано та не доведено, а захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є актуальним та таким , що не суперечить засадам розумності та співмірності, оскільки на даному етапі забезпечує баланс між інтересами власника і володільця майна та завданнями кримінального провадження, визначеними ст. 2 КПК України, щодо повного та неупередженого розслідування. За наведеного, клопотання володільця майна ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 131, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.12.2025 у справі №607/25135/25 під час досудового розслідування кримінального провадження за №000809 від 26.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відмовити.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1