Справа № 202/1550/26
Провадження № 1-кс/202/1410/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

25 лютого 2026 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого групи слідчих т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 000085 від 10.02.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду міста Дніпра звернулася слідчий групи слідчих т.в.о. старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 з погодженим прокурором клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 000085 від 10.02.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 23 лютого 2026 року.

Відповідно до матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000085 від 10.02.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, в рамках якого 21 лютого 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 369 КК України пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого службового становища; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України пособництво у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

21.02.2026 в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , який проведено за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Max, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 який поміщено до спеціального пакету №NPU6068126; предмет, схожий на пістолет з маркуванням «ПМР 9мм ХК ЕГ 0599» з магазином, у якому знаходяться вісім предметів, схожих на патрони та три патрони з маркуванням «МАС 9мм РА» , поміщено до спец. пакету №NPU5895728; купюра номіналом 100 доларів США НЕ77118637Е F6, поміщено до спец. пакету №NPU6068129; військовий квиток НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ; паспорт громадянина України ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_4 ; посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_5 ; візитні картки у кількості 6 (шість) шт.; банківська картка емітована в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 , грошові кошти в розмірі 14 гривень, поміщено до спец. пакету № NPU6068127; ключі від автомобілю, ключі від будинку з брелком, на якому мається флеш-носій, запальничка, сумка шкіряна коричневого кольору, поміщено до спец. пакету №PSP3031098.

21.02.2026 постановою слідчого вказані речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування встановлені достатні дані, які вказують на те, що під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 та невстановлені особи використовував вище перераховані речі та документи в якості знаряддя злочину, вказані речі і документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучене майно може містити на собі сліди, які слугують доказом вини причетних осіб до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а саме у вилучених телефонах наявна інформація про спілкування всіх співучасників про вчинення кримінального правопорушення, яка є доказовою інформацією у вказаному кримінальному провадженні.

Окрім того, вказані речі, а саме мобільний телефон, грошові кошти, підпадають під критерії можливої подальшої спеціальної конфіскації, в порядку ст. 96-2 КК України.

З метою збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а також конфіскації майна просила накласти арешт на вказане вище майно, вилучене під час особистого обшуку в порядку ст.208 КПК України затриманого ОСОБА_5 .

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Старшим слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 до матеріалів клопотання долучено заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000085 від 10.02.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону.

В ході досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, якого 21 лютого 2026 року затримано в порядку ст. 208 КПК України та 21 лютого 2026 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 369 КК України пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого службового становища; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України пособництво у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Санкція ч. 3 ст. 369 КК України, за якою проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000085 від 10.02.2026 року та, відповідно, у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_5 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна або без такої.

Під час затримання 21 лютого 2026 року у ОСОБА_5 в ході проведення особистого обшуку т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Max, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 який поміщено до спеціального пакету №NPU6068126; предмет, схожий на пістолет з маркуванням «ПМР 9мм ХК ЕГ 0599» з магазином, у якому знаходяться вісім предметів, схожих на патрони та три патрони з маркуванням «МАС 9мм РА» , поміщено до спец. пакету №NPU5895728; купюра номіналом 100 доларів США НЕ77118637Е F6, поміщено до спец. пакету №NPU6068129; військовий квиток НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ; паспорт громадянина України ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_4 ; посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_5 ; візитні картки у кількості 6 (шість) шт.; банківська картка емітована в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 , грошові кошти в розмірі 14 гривень, поміщено до спец. пакету №NPU6068127; ключі від автомобілю, ключі від будинку з брелком, на якому мається флеш-носій, запальничка, сумка шкіряна коричневого кольору, поміщено до спец. пакету №PSP3031098.

Постановою т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 21 лютого 2026 року вказане вище майно вилучене 21.02.2026 року під час затримання ОСОБА_5 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 000085 від 10.02.2026 року.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання прокурора про арешт майна подано через канцелярію суду 23 лютого 2026 року, що свідчить про дотримання строків, передбачених ч. 5 ст.171 КПК України.

Згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Max, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , купюру номіналом 100 доларів США НЕ77118637Е F6, флеш-носій, з метою збереження речових доказів, можливої спеціальної конфіскації та конфіскації майна, як виду покарання, проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення, а також враховуючи те, що є достатні підстави вважати, що зазначене майно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого в цій частині.

При вирішенні питання про арешт предмету, схожого на пістолет з маркуванням «ПМР 9мм ХК ЕГ 0599» з магазином, у якому знаходяться вісім предметів, схожих на патрони та три патрони з маркуванням «МАС 9мм РА»; військового квитка НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ; паспорта громадянина України ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_4 ; посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_5 ; візитних карток у кількості 6 (шість) шт.; банківської картки емітованої в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 ; грошових коштів в розмірі 14 гривень; ключів від автомобіля, ключів від будинку з брелком, запальнички, сумки шкіряної коричневого кольору, слідчий суддя вважає недоведеною необхідність накладення арешту в рамках кримінального провадження, оскільки слідчим жодним належним доказом не доведено, що останні містять сліди злочину, та відповідають визначеним ст. 98 КПК України критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, та в подальшому підлягати спеціальній конфіскації та конфіскації майна, як виду покарання, а тому причина для подальшого їх арешту відсутня.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 132, 168, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого групи слідчих т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 000085 від 10.02.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, вилучене 21.02.2026 року в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон марки iPhone 16 Pro Max, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету № NPU6068126; купюру номіналом 100 доларів США НЕ77118637Е F6, поміщену до спец. пакету № NPU6068129; флеш-носій, поміщений до спец. пакету № PSP3031098.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1