Провадження № 1-кп/643/102/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000700 від 11.02.2014 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Устинка Бєлгородського району Бєлгородської обл., громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.

У ході підготовчого судового засідання обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні 13.04.2026 не заперечував проти задоволення заявленого клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Представник потерпілого у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявленого обвинуваченим та його захисником клопотання.

Розглянувши заявлене клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Застосування норм ст. 49 КК України для суду є обов`язковим. Це означає, що зазначені положення кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності носять імперативний характер та у разі надання згоди обвинуваченого є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, навіть якщо проти такого звільнення будуть заперечувати інші учасники судового розгляду.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За приписами ст. 285 КПК України особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року (справа № 521/8873/18, провадження № 51-413кмо21), за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частин 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок роз`яснити особі, яка притягається до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження за п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

У підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні надав свою згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК України. Однак обвинувачений зазначив, що винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні себе не вважає.

Судом враховано позицію обвинуваченого, однак суд зазначає, що визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови у задоволенні заявленого клопотання.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не є правовою підставою для відмови у задоволенні клопотання про таке звільнення.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у справі № 552/5595/18 від 29.07.2021.

Інкримінований обвинуваченому злочин відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким і мав місце 01.03.2012, тобто з дня його вчинення минуло понад п`ять років.

Обставин, через які визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки переривалися чи зупинялися (ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України) судом не встановлено.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи те, що обвинувачений повністю підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, суд вважає, що наявні умови, які є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.06.2017 у справі № 643/8326/17 підлягає скасуванню.

Що стосується процесуальних витрат на залучення експерта суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 118 КПК України одним із видів процесуальних витрат є витрати, пов`язані із залученням експертів.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням, зокрема, експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким експертним установам із Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

За змістом наведеної норми КПК України процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 126 КПК України).

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки у цьому кримінальному провадженні суд дійшов висновку про те, що воно підлягає закриттю, ініціатором проведення експертиз був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів статей 122, 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертиз не можуть бути стягнуті з обвинуваченого, а повинні бути віднесені на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 100, 122, 124, 129, 284, 314, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 364-1 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Закрити кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за 0000700 від 11.02.2014 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.06.2017 у справі № 643/8326/17, шляхом заборони відчуження та розпорядження нежитловими приміщеннями № V, VI, VII, VIII, IX, X, XI, XII, XIIa, XIII, XIV, XV, XVI, XVII, XVIII, загальною площею 186,21 кв.м., в нежитловій будівлі літ. «А-1», які розташовані по вул. Владислава Зубенка (колишня назва Тимурівців), 58-А у м. Харкові, що належать на праві власності ОК «Автолюбитель-104» ().

Віднести на рахунок держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі:

- 4 329,50 грн (вартість технічної експертизи № 209 від 31.05.2017);

- 17 160,00 грн (вартість судової оціночно-земельної експертизи № 21879/15038-15048 від 27.06.2018).

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційної скарги поновлено, вважається, що ухвала набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1