КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 387/1746/25
Провадження № 1-кп/391/42/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

їх захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні (в режимі відео конференції)

в залі суду в селищі Компаніївка обвинувальний акт по кримінальному провадженню у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч.3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч.3 ст. 28 ч. 2 ст.317 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.209, ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді Компаніївського районного суду Кіровоградської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Відповідно до матеріалів справи, ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.11.2025 р. обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 07.01.2026, відповідно до якої строк тримання під вартою обвинувачених спливає 07.03.2026.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки строк тримання під вартою спливає, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню знаходиться на стадії судового розгляду, й до ухвалення рішення по суті необхідно дослідити чимало доказів, допитати свідків, обвинувачених, тощо, що неможливо здійснити до закінчення дії попередньої ухвали про продовження застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчинені в складі організованої групи кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч.3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, а обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, й злочин, передбачений ч.3 ст. 307 КК України - є особливо тяжким, оскільки санкцією статті передбачено покарання до 12 років позбавлення волі.

На думку прокурора, існують ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачені, не перебуваючи під вартою: можуть ухилятись від кримінальної відповідальності, переховуватися від суду шляхом залишення постійного місця проживання, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до них застосована у разі ухвалення обвинувального вироку; можуть незаконно впливати на експертів та свідків, оскільки свідки ще не допитані, й обвинувачені, для мінімізації негативних наслідків для себе, використовуючи вплив на учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів або перешкоджання безпосереднього дослідження судом їх показів, мають можливість незаконно впливати на них; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, з огляду на встановлені в ході досудового розслідування обставини кримінального правопорушення.

Також прокурор звертав увагу на відсутність в обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 соціальних зв`язків стійких настільки, які б могли забезпечити виконання ними їх процесуальних обов`язків.

Вищенаведене, на думку прокурора, свідчить про неможливість запобіганню ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування до обвинувачених інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, й саме такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, прокурор просив продовжити термін запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строком на 60 днів без визначення застави, оскільки відповідно до п.5 ч.4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки ризики є недоведеними, й не підтверджуються жодними доказами. Звертала увагу, що наявність ризиків - це є припущенням сторони обвинувачення. Також зазначала, що обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, співпрацював з органами досудового розслідування. До того ж прокурором не обгрунтовано, чому до обвинуваченого не можна застосувати більш м`який запобіжний захід. На підставі викладеного, просила застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, вважав його необгрунтованим, ризики недоведеними, їх наявність - припущенням прокурора, тому просив відмовити в задоволенні клопотання. Також зазначав про наявність міцних соціальних зв`язків в обвинуваченого, його зацікавленість в розгляді справи, тому вважав запобіжний захід в вигляді цілодобового домашнього арешту достатнім для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Якщо ж суд буде вважати неможливим застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід в вигляді домашнього арешту, просив визначити розмір застави. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 заперечувала проти клопотання, зазначаючи щодо його необгрунтованості, оскільки в ньому не наведено достатніх аргументів для обрання ОСОБА_8 найтяжчого запобіжного заходу - тримання під вартою. В цьому клопотанні не наведено жодного нового обгрунтування, яке б давало підстави стверджувати, що наразі реально існує хоча б один із ризиків, визначених ст. 177 КПК України й зазначені такі ж самі обставини, на підставі яких сторона обвинувачення прийшла до висновку про наявність ризиків при зверненні з клопотанням про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою. Також прокурором не обгрунтовано щодо неможливості запобігти ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Звертала увагу, що тяжкість покарання сама по собі не може свідчити про наявність ризику переховування від суду й ОСОБА_8 , в якого наявне постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки - одружений, має хвору матір, за якою через стан здоров`я виникла необхідність її доглядати, не зацікавлений в переховуванні від суду. На думку захисника, не знаходять підтвердження й ризики №3,5, на які посилається прокурор, оскільки ОСОБА_12 не має наміру: чинити тиск на свідків чи інших учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 07.01.2026 строк дії застосування запобіжного заходу було продовжено до 07.03.2026.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування кожного обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень (злочинів) в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до умисних тяжких та умисного особливо тяжкого злочину, (у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту). Злочини (згідно обвинувального акту), передбачені ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 311, ч.3 ст. 28 ст. 317 КК України вчинені обвинуваченими в складі організованої групи.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, оскільки вважає, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не перебуваючи під вартою, усвідомлюючи тяжкість покарання, можуть: переховуватись від суду; незаконно впливати на експертів, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вони обвинувачуються.

На підставі викладеного, суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти ризикам, раніше врахованим судом під час обрання обвинуваченим запобіжних заходів в вигляді тримання під вартою та забезпечити виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, оскільки, на думку суду, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не перебуваючи під вартою, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на експертів, свідків (при цьому суд зауважує, що свідки, експерти по справі на даний час не допитані), вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вони обвинувачуються, враховуючи те, що судовий розгляд на даний час тільки розпочато, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Суд вважає, що ризики наразі є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`які, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинувачених. Продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на даний час відповідає суспільному інтересу щодо охорони прав та інтересів інших осіб.

Зміну обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд за наведених вище підстав вважає недоцільним.

Тобто, суд вважає клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обгрунтованим, тому таким, що підлягає задоволенню.

Як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, з чим суд погоджується при розгляді даного клопотання, оскільки обвинувачені звинувачуються у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення (злочину) за ч.3 ст. 307 КК України, тобто у скоєнні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 199, 331, 350,369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч.3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, вважати продовженим строком на 60 днів, тобто по 03.05.2026 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч.3 ст. 28 ч. 2 ст.317 КК України, вважати продовженим строком на 60 днів, тобто по 03.05.2026 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.209, ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, вважати продовженим строком на 60 днів, тобто по 03.05.2026 року включно.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" №14 для виконання, з врученням під розпис обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , також копію вручити прокурору, захисникам.

Апеляційна скарга на ухвалу про продовження дії запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії ухвали.

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 09.03.2026 р. о 12 год. 45 хвилин в приміщенні Компаніївського районного суду Кіровоградської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3