Справа № 308/5587/26
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/324/26 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.04.2026.

Цією ухвалою скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові від 14.03.2026 про закриття кримінального провадження № 0000919 від 01.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, повернуто заявнику.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2026, у судовому провадженні 11-сс/4806/324/26 визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .

Разом з тим, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2026 у судовому провадженні 11-сс/4806/324/26 визначено наступний склад колегії суддів у складі: судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2

24.04.2026 до початку розгляду судового провадження по суті, до Закарпатського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_6 про відвід суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у судовому провадженні 11-сс/4806/324/26.

Заява ОСОБА_6 про відвід суддів умотивована тим, що кримінальне провадження № 0000919 пов`язано зі злочинними діями співробітників ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області та ОСОБА_8 , яка працювала в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області разом з суддею ОСОБА_9 , яка з останнім добре знайома, має його особистий номер телефону, повідомляла, що може вирішити з ним та в Закарпатському апеляційному суді будь-яке питання. При цьому суддя Закарпатського апеляційного суду і голова цього суду ОСОБА_7 , є сестрою судді ОСОБА_9 , який в силу родинних зв`язків може здійснювати на неї вплив. Щодо судді ОСОБА_3 , то він безпідставно залишив на волі ОСОБА_10 батька ОСОБА_8 , який повторно обвинувачувався у вчиненні тяжких злочинів. Також, суддя ОСОБА_3 вчинив дії, що містять ознаки катування її та членів сім`ї. Крім того, суддя ОСОБА_3 здійснював розгляд кримінальних проваджень щодо ОСОБА_10 та безпідставно приймав рішення на користь останнього. Окрім іншого, суддею ОСОБА_3 було грубо порушено строки розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу

-2-

слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою і фактично розглядаючи апеляційну скаргу майже два місяці (що є терміном запобіжного заходу, вказаного у клопотанні про застосування запобіжного заходу), суд унеможливив подання старшим слідчим чи прокурором нових клопотань про застосування запобіжного заходу підозрюваному на той час ОСОБА_10 , що спричинило для неї, як заявниці у кримінальному провадженні, тяжкі наслідки. Не виключено, що про ці дії ОСОБА_8 могла просити знайомого їй суддю ОСОБА_9 , з яким вона раніше працювала. Крім того, дії судді ОСОБА_3 призвели до тяжких наслідків, оскільки її донька ОСОБА_11 їй не повернута по теперішній час. При цьому суддя ОСОБА_3 мав всі можливості та повноваження зупинити терор моєї сім`ї, але не зробив цього, і не врахував ризики залишення на волі ОСОБА_10 . Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_3 незаконно відмовив мені у доступі до правосуддя з формальних і вигаданих підстав неможливості встановити зміну мною прізвища. Зазначені обставини, на її переконання, виключають участь суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в судовому провадженні, а тому на підставі п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, просить відвести вказаних суддів від розгляду судового провадження.

З огляду на те, що протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2026 суддя ОСОБА_7 замінена на суддю ОСОБА_2 , заява ОСОБА_6 переглядається тільки в межах заявленого нею відводу судді ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_6 , перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що заяву ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_3 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Положеннями ст. 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді кримінального провадження.

Частиною 1 пунктом 4 статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Вимогами ч. 5 ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивований.

Колегія суддів уважає, що передбачених ст. 75, 76 КПК України підстав для відводу судді ОСОБА_3 немає, і на такі не посилалася заявник ОСОБА_6 у своїй заяві.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід звертати увагу на можливу небезсторонність суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в неупередженості, повинен заявляти самовідвід або бути відведений.

-3-

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 28.10.1998 по справі «Ветштайн проти Швейцарії» та у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі Білуха проти України, Європейський Суд з прав людини вказав, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості в результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена у рішеннях «Науменко проти України» № 41984/98 від 09.11.2004, «Білуха проти України» № 33949/02 від 09.11.2006, «Мироненко і Мартенко проти України» № 4785/02 від 10.12.2009, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Забезпечення рівного ставлення до всіх сторін судового засідання має першочергове значення для належного виконання суддею своїх обов`язків.

Тобто, при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя чи судді можуть бути небезсторонніми, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07.08.1996, п. 58).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

Оцінюючи наявність підстав для відводу, встановлено, що доводи заяви ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_3 , не містять посилання на обставини та докази, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість цього судді чи

-4-

неналежне забезпечення таким суддею дотримання процесуальних прав і свобод заявника.

Верховний Суд в ухвалі від 03.10.2023 у справі № 910/4462/22 зазначив, що висновки або позиції суддів/судді, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших таких справ у подальшому. Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію, доказів які містяться в матеріалах справи. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування.

Сама по собі незгода заявника із судовими рішеннями судді ОСОБА_3 в інших судових провадженнях, а також порушенням норм процесуального та матеріального права під час прийняття таких рішень не може бути підставою для відводу у даному судовому провадженні.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що обставини, які б свідчили про неможливість участі судді ОСОБА_3 у цьому судовому провадженні відсутні, і на такі заявник ОСОБА_6 не вказує.

Тому, колегія суддів уважає, що будь-яких даних про те, що суддя ОСОБА_3 може бути упередженими чи необ`єктивними під час розгляду судового провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові від 14.03.2026 про закриття кримінального провадження № 0000919 від 01.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, а також підстав, передбачених ст. 75 КПК України при розгляді цього провадження, немає.

Доводи, на які посилається заявник ОСОБА_6 , як на підставу заявленого відводу судді ОСОБА_3 , не свідчать про зацікавленість даного судді у результатах розгляду цього судового провадження і будь-яким чином не викликають сумнівів у його неупередженості й об`єктивності.

На наявність будь-яких інших даних, які би давали підстави вважати, що суддя ОСОБА_3 є упередженими чи необ`єктивними при розгляді судового провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові від 14.03.2026 про закриття кримінального провадження № 0000919 від 01.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, а також про зацікавленість даного судді в результатах його розгляду, та підстав визначених ст. 75 КПК України заявник ОСОБА_6 не вказує.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів уважає, що передбачені ст. 75, 76 КПК України обставини для відводу судді ОСОБА_3 у даному судовому провадженні відсутні, у зв`язку з чим, заява ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні відводу судді ОСОБА_3 береться до уваги те, що: відповідно до ст. 30 КПК України відмова у здійсненні правосуддя не допускається; необґрунтовані задоволення відводів чи самовідводів у кримінальному провадженні є неприпустимим, оскільки це може свідчити про ухилення від розгляду справи, що є порушенням правил суддівської етики та порочить звання судді, а також підриває авторитет суду та судової влади в цілому; необґрунтовані заяви про відвід судді можуть розцінюватися як тиск на суд та зловживання правом на заявлення відводів.

-5-

Керуючись ст. 21, 75, 81, 82, 405, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід суддів Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді