Справа № 496/6333/25
Провадження № 1-кс/496/374/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна -

УСТАНОВИВ:

Власник майна звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт в частині права користування на мобільний телефон марки «Iphone» моделі «13 PRO MAX» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , номер телефону НОМЕР_3 , який належить йому- ОСОБА_3 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 18.02.2026 року за місцем мого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , проведено санкціонований обшук у кримінальному провадженні № 0000579 від 11.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 4 ст. 246 КК України в ході якого було вилучено його особистий телефон «Iphone» моделі «13 PRO MAX» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та в подальшому ухвалою слідчого судді було накладено арешт на вказаний телефон. Вищезазначений мобільний телефон було оглянуто та долучено до кримінального провадження в якості речового доказу. Відомостей які мала б значення для досудового розслідування у його телефоні виявлено не було.

Власник майна до судового засідання не з`явився, але у своєму клопотанні просив розгляд справи провести за його відсутності.

Слідчий та прокурор до судового засідання не з`явилися, але від слідчого надійшла заява, в якій вона заперечує щодо скасування арешту майна, посилаючись на те, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а необхідність у застосуванні арешту на вказане майно не відпала, оскільки мобільний телефон може містити відомості, що мають доказове значення для кримінального провадження та можуть бути використані під час подальшого досудового розслідування. Крім того, існує ризик відчуження, приховування або зміни інформації, яка міститься на вказаному пристрої, що у свою чергу може перешкодити встановленню всіх обставин кримінального правопорушення. Скасування арешту на вказане майно на даному етапі досудового розслідування може призвести до втрати доказів або унеможливити досягнення цілей кримінального провадження, а тому просила відмовити у даному клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також слідчий суддя застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу положень частини 2 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Абзацом 2 частини 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000579 від 11.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 4 ст. 246 КК України.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 23 лютого 2026 року, справа № 496/6333/25, провадження № 1-кс/496/289/26 накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування майном у кримінальному проваджені №0000579, на майно, що було вилучене 18.02.2026 року в ході обшуку, а саме на мобільний телефон марки «Iphone» моделі «13 PRO MAX» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , номер телефону НОМЕР_3 , який належить громадянину ОСОБА_3 .

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що вищевказане майно, що було вилучено, визнано речовим доказом в означеному кримінальному провадженні, тобто відповідало критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, на таке майно було накладено арешт, про скасування якого в частині користування на даний час просить власник майна.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на майно було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна на мобільний телефона, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Оскільки на момент розгляду даного клопотання з часу вилучення мобільного телефону минув значний період часу, слідчі дії, які необхідно було провести із зазначеним мобільним телефоном, могли бути вже здійснені з урахуванням розумних строків. Крім того, стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_3 причетний до вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням того, що на теперішній час власник майна позбавлений можливості повною мірою користуватися належним йому мобільним телефоном у зв`язку з дією обмежень, встановлених ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області, а також з огляду на те, що підстави для подальшого арешту майна в частині обмеження права користування відпали, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна накладний ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду від 23.02.2026 року (справа №496/6333/25, провадження № 1-кс/496/289/26) в частині права користування на мобільний телефон марки «Iphone» моделі «13 PRO MAX» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , номер телефону НОМЕР_3 , який належить громадянину ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчими, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000579 від 11.07.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1