Справа № 727/2972/26
Провадження № 1-кп/727/274/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи, щодо якої застосовуються примусові заходи виховного характеру ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього ОСОБА_6

психолога ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Чернівці, клопотання, внесене в рамках кримінального провадження, відомості про яке 03.12.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000996, відносно неповнолітнього:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, учня 9-го класу Чернівецького Ліцею №19 ім. О. Кобилянської Чернівецької міської ради, раніше не судимого, за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, про застосування примусових заходів виховного характеру,

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Встановлено, що 02.12.2025 року близько 22:00 неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою м. Чернівці, вул..П. Орлика, буд. 9, що навпроти входу до парку «Жовтневий», в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в праву частину обличчя ОСОБА_8 . Внаслідок зазначених дій потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, в дії неповнолітнього ОСОБА_5 підпадають під ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, умисного легкого тілесного ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері строком на 1 рік, яку зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив над сином і систематично контролювати поведінку останнього, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нових кримінальних правопорушень.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення внесеного прокурором клопотання.

Неповнолітній ОСОБА_5 в судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку, вину визнав, запевнив суд, що більше такого вчиняти не буде.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява в якій клопотання прокурора підтримує повністю та просить розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 вчинив вказане суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України за обставин, викладених в клопотанні, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 15 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що ОСОБА_5 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст.125 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Статтею 499 КК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яка характеризуються задовільно за місцем проживання та навчання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.

Згідно з ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст. 498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру"передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Пунктом 7 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю, яка згодна на передачу сина їй під нагляд.

Враховуючи, що ОСОБА_5 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 15 років на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, вчинив су-спільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст. 498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру. Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 97, ст.105 КК України, ст.ст. 498,501,371-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000996 від 03.12.2025 року відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, передачі під нагляд матері - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку зобов`язати посилити контроль, нагляд та виховний вплив на сином і систематично контролювати поведінку останнього строком на 1 рік.

Речові докази - DVD-R диски - залишити при справі.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1