Справа № 545/2654/25
Провадження № 1-кп/545/247/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Полтаві кримінальне провадження ЄРДР № 0000152 від 20.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, раніше судимого, останній раз 04.08.2022 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 286-1 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 7 років, який відбуває покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

встановив:

в провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000152 від 20.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, також наявні ризики, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків, перебуваючи у виправній колонії, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме через інших засуджених, які відбувають покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» впливати прямо або опосередковано на потерпілого. На даний час ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину під час відбування покарання за попереднім вироком суду у вигляді позбавлення волі, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності. Так з пояснень потерпілого ОСОБА_4 , наданих в суді, встановлено, що від інших засуджених йому надходили повідомлення у вигляді погроз, у разі надання ним пояснень проти ОСОБА_5 , внаслідок чого до нього можуть бути застосована фізична розправа. Отже, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам.

Потерпілий ОСОБА_4 просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_6 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи його необґрунтованим, а ризики, заявлені стороною обвинувачення, є не доведеними. Зазначила, що свідки кримінального провадження, які перебувають у колонії вже допитані, тому відсутні ризики, що ОСОБА_5 може впливати або погрожувати особам, які перебувають в установі виконання покарань, а тим більше, що вже звільнені, оскільки він перебуває у слідчому ізоляторі. Вважає, що він не може переховуватись від суду, оскільки відбуває покарання у виді позбавлення волі. Просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 22.01.2026 щодо ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 22.03.2025.

Як зазначено у ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб із погрозою застосування насильства, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, під час відбуття покарання у виді позбавлення волі, неодноразово судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем відбуття покарання характеризується негативно як конфліктна особа, має 18 стягнень за систематичне порушення режиму відбування покарання.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності; проти безпеки руху та експлуатації транспорту, проте, знову обвинувачується у скоєнні умисного злочину проти власності, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, із погрозою застосування насильства щодо потерпілого, який було вчинено в умовах ізоляції під час відбування основного покарання в умовах ДУ «Крюковська виправна колонія №29»; незаконно впливати на потерпілого та свідків, які також відбувають покарання та перебувають в умовах ДУ «Крюковська виправна колонія №29», з метою зміни ними своїх показань або відмови від дачі показань у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме через інших засуджених, які відбувають покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія №29», впливати прямо або опосередковано на потерпілого.

Вказані ризики були підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також подальшого його продовження, і обставини, які свідчили би про їх зменшення, наразі відсутні.

Крім того, дослідження доказів та допит свідків ще не завершений. Також, КПК України передбачає можливість повторного допиту потерпілого, свідків кримінального провадження, які у разі можливого впливу обвинуваченого можуть змінити показання.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що прокурором доведено необхідність продовження обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони є недостатніми для запобігання наведеним у клопотанні ризикам для гарантування належної поведінки обвинуваченого.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави обвинуваченому, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із погрозою застосування насильства стосовно потерпілого.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 291, 331, 372 КПК України,

ухвалив:

продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 16 травня 2026 року включно.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» для виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена обвинуваченим та/або його захисником до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1