Справа № 727/2883/26
Провадження № 1-кс/727/846/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання старшого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень за участю дітей СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (матеріали кримінального провадження № 0000710 від 07.11.2025 року) відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабин, Кельменецького району, Чернівецької області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, військовослужбовця за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Дане клопотання погоджене із начальником відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Посилається на те, що з 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її малолітніми дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

В період січня-лютого 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем їх спільного фактичного проживання з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в приміщенні сараю, який знаходиться на території зазначеного домоволодіння, діючи умисно, скористався відсутністю ОСОБА_7 , усамітнився з малолітньою донькою своєї співмешканки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про вік якої йому було достеменно відомо, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, без добровільної згоди ОСОБА_8 , яка внаслідок малолітства не могла усвідомлювати сутність та значення вчинюваних відносно неї дій, ввів свій статевий орган у вагінальний отвір дитини, вчинивши у такий спосіб дії сексуального характеру, пов`язані вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 з використанням геніталій.

Крім цього, ОСОБА_4 за невстановлених на даний час слідством обставин, без передбаченого законом дозволу, всупереч вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, придбав боєприпаси осколкову гранату та підривник до артилерійського снаряду 155 мм, які приніс до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , де їх зберігав до 26.02.2026

У подальшому, 26.02.2026 в період часу з 07:13 до 10:34 у ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці по місцю проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено корпус ручної осколкової гранати Ф-1 без запалу, запал до ручної осколкової гранати «УЗРГМ-2» та підривник «М762» до артилерійського снаряду 155 мм, які ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_4 , 26.02.2026 о 10:45 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

27.02.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, з підстав викладених в ньому.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ознайомившись з клопотанням та доказами, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що 07.11.2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000710 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України.

27.02.2026 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000066 від 26.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 від 27.02.2026 року матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0000710 від 07.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та №0000066 від 26.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, об`єднано в одне провадження.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину встановлено, що ОСОБА_4 був затриманий о 10 год. 35 хв. 26 лютого 2026 року.

27 лютого 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Також, зважаючи на практику Європейського суду, враховую, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вважаю, що слідчим у клопотанні, доданих документах та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Так, з матеріалів доданих до клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_4 можуть мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказів.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Також вважаю, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а тому підозрюваному ОСОБА_4 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень проти громадської безпеки та проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, йому відомі обставини кримінального провадження, він знайомий зі свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні, а тому існують ризики, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги з`ясовані судом обставини, вважаю за необхідне на підставі п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначити розмір застави.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до 26 квітня 2026 року, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_1