ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1126/26 Справа № 181/1809/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 23.01.2025, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Молодогвардійськ Луганської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, навідника 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 07.12.2017 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст.15 ч.2 ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;

2) 11.12.2019 року Лисичанським міським судом Луганської області за ст.185 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 16.08.2021 року за відбуття строку покарання;

3) 14.07.2022 року Підволочинським районним судом Тернопільської області за ст.309 ч.1 КК України до 5 місяців арешту, 06.03.2023 року звільнений за відбуттям строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржений вирок змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , призначивши йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

В обгрунтування своїх вимог, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, у той же час вказує, що суд першої інстанції призначив останньому надмірно суворе покарання.

Зазначає, що судом помилково не було встановлено наявності пом`якшуючих покарання ОСОБА_8 обставин. Вказує, що під час допиту обвинувачений визнав та підтвердив усі фактичні обставини події, надав логічні та послідовні зізнавальні показання, в дебатах розкаявся у вчиненому, неодноразово просив вибачення у потерпілої - матері загиблого та постійно висловлював жаль, що не було враховано при постановленні вироку.

Крім того вважає, що факт військової служби ОСОБА_9 та захисту ним Батьківщини сам по собі є пом`якшуючою покарання обставиною.

Оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначене йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Вирішені питання про запобіжний захід, початок строку відбування покарання, зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.

Вирішені питання про процесуальні витрати та речові докази.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин,встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскарженого вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді навідника 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 28-33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 22.01.2025 приблизно 23 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні житлового будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 разом з потерпілим ОСОБА_10 та іншими військовослужбовцями, з яким спільно вживали алкогольні напої.

Далі, в ході вживання спиртних напоїв між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 виникла словесна сварка, в ході якої у обвинуваченого ОСОБА_8 раптово виник умисел на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 , тобто на умисне протиправне заподіяння йому смерті. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_10 , в ході раптово виниклих неприязних відносин обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі, ввірений йому для службового користування зброю, автомат АКМ № НОМЕР_2 калібру 7,62 мм., пройшов до кімнати, в якій перебував потерпілий ОСОБА_10 , знаходячись в положенні сидячи в напівоберта, спиною відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та направивши ствол автомата Калашникова «АКМ» № НОМЕР_2 , в область тім`яно-потилочної ділянці голови ліворуч потерпілого ОСОБА_10 , діючи умисно, здійснив-один постріл в його бік, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді вогнепального, наскрізного, кульового поранення голови, від якого потерпілий ОСОБА_10 помер на місці вчинення злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 у цій частині кваліфіковані у вироку за ч. 1 ст. 115 КК України за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України та доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи захисника щодо надмірної, на його думку, суворості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів не може із ними погодитись з огляду на наступне.

Так, за змістом ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції вказані вимоги закону про кримінальну відповідальність було виконано та достатньою мірою враховано обставини, що мають значення, а саме тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що має умисний характер та згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні фактично не визнав; за місцем несення служби характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо; не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра; є раніше судимою особою; відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність одної обставини, що його обтяжує, - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Проаналізувавши наведені обставини у сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, ближче до верхньої її межі, - у виді позбавлення волі строком на 12 років, - із чим апеляційний суд погоджується та вважає це покарання законним, справедливим, достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а належних і достатніх підстав для його пом`якшення не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання колегія суддів оцінює критично з огляду на викладене, а також зважаючи на те, що наведені апелянтом обставини та відомості про особу обвинуваченого у сукупності не спростовують висновків суду першої інстанції. Крім того, ці доводи фактично полягають в оспорюванні реалізації судом його дискреційних повноважень щодо призначення покарання у межах, встановлених законом, оскільки не містять нових відомостей та полягають у переоцінці обставин, які були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку. На думку колегії суддів, ці обставини були враховані достатньою мірою при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Посилання захисника на безпідставне неврахування судом першої інстанції щирого каяття обвинуваченого як обставини, що пом`якшує його покарання, колегія суддів оцінює критично, оскільки згідно із усталеною практикою Верховного Суду, що знайшла відображення зокрема у Постанові ККС ВС від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19 (провадження № 51-3198км21) щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Натомість ОСОБА_8 на всьому протязі судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, не заперечуючи фактичні обставини справи, у той же час змінював показання, намагався виправдатись, створюючи враження випадковості події. Не вбачається, що його позиція виходила за межі визнання фактичних обставин події, які є очевидно доведеними.

З огляду на викладене колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, приходить до переконання про відсутність щодо ОСОБА_8 такої обставини, що пом`якшує покарання, як щирого каяття.

Апеляційні доводи захисника про те, що факт військової служби ОСОБА_9 та захисту ним Батьківщини сам по собі є пом`якшуючою покарання обставиною, колегія суддів відхиляє, оскільки інкриміноване останньому кримінальне правопорушення було вчинене обвинуваченим під час несення військової служби та щодо іншого військовослужбовця.

У зв`язку із вищенаведеним колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2025 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4