ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/865/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2026 року, якою продовження дію запобіжних заходів стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0001357 від 08.07.2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 квітня 2026 року без визначення розміру застави.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційні скарги, в яких просив її скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинувачених запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або застосувати до них альтернативний запобіжний захід.

В обґрунтування своїх апеляційних скарг захисник посилався на те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України є недоведеними, оскільки відсутні докази їх існування. Вважав, що клопотання прокурора є необґрунтованим, а суд першої інстанції неповно дослідив усі обставини провадження та дійшов помилкового рішення щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Посилався на відомості про особу обвинувачених а вважав, що застосування стосовно них більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою зможе забезпечити їх сумлінну процесуальну поведінку у цьому кримінальному провадженні.

23.02.2026 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_12 , який просив розглянути апеляційну скаргу без його участі, а також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Враховуючи стислі строки, регламентовані ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд ухвали суду за відсутністю сторони, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення апеляційного розгляду, так як, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі прокурора.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки апеляційні скарги подав захисник лише в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану ухвалу лише в частині щодо продовження запобіжного заходу стосовно цих обвинувачених.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та просив їх задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 255, ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 383, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 368, ч.3 ст 255, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 246, ч.4 ст. 189, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 зач.5 ст. 27 ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.2 ст 307, ч.5 ст. 27- ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 307, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 за ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_15 за ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 353, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_16 за ч.3 ст. 368 КК України.

У підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, в тому числі, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на фактичні обставини кримінального провадження. Вказував, що обвинуваченим інкримінується вчинення, в тому числі, особливо тяжкого злочину, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинувачених переховуватись від суду. Також з метою уникнення від кримінальної відповідальності , перебуваючи на свободі, вони можуть здійснювати незаконний вплив на інших обвинувачених, а також потерпілих і свідків з метою відмови або зміни ними показань. Крім того, вказував, що існує ризик того, що обвинувачені можуть знищити, сховати або спотворити будь-як із речей чи документів, які мають істоте значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також вказував, що обвинувачені можуть вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження виду запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , суд першої інстанції вважав встановленим та доведеним стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Поряд з цим, суд першої інстанції зазначив, що стороною захисту не наведено достатніх доводів та не надано належних доказів, що свідчать про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення та наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченими переховування від суду; Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачені вчинили, згідно обвинувального акту, в тому числі, особливо тяжкий злочин і можуть негативно вплинути на хід встановлення істини у справ. Крім того, обвинувачені в порядку ст. 290 КПК України ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, в яких зазначені певні відомості і можуть мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Крім того обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що ними скоєно, втому числі, особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 13 років, а ОСОБА_10 до 12 років позбавлення волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть переховуватись від суду.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм злочинів можуть вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_8 обвинувачується за ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 255, ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 383, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 обвинувачується за ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 368, ч.3 ст 255, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 246, ч.4 ст. 189, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочини, які відповідно до обвинувачення інкримінуються обвинуваченим є тяжкими та особливо тяжкими.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченими покладних на них процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а доводи апеляційних скарг правильності цього висновку не спростовують.

Крім того, враховуючи положення ст. 183 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування стосовно обвинувачених альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що застосування до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2026 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :