ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1071/26 Справа № 212/6603/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Кривий Ріг

26 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 07 травня 2026 року, якою застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 01 липня 2026 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до ухвали слідчого судді, 07.05.2026 р. слідчий ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що у ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 05.05.2026 року з корисливих мотивів, виник умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, наркотичних засобів обіг яких обмежений. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут наркотичного засобу обіг якого обмежений метадон, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставин однак не пізніше 09:21 години 05.05.2026, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, незаконно придбав з метою збуту, наркотичний засіб обіг якого обмежений метадон загальною масою не менше ніж 0,0392 г. та почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

05.05.2026 року, о 11:16 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 70 по вулиці Федора Караманиць в Покровському районі м. Кривого Рогу, в ході оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_9 , який проводив оперативну закупку, наркотичного засобу обіг якого обмежений метадон, що знаходився в блістерній упаковці «Метадон-ЗН 25 мг.» у кількості 2 таблеток в борг, з метою в подальшому в якості оплати від ОСОБА_9 отримати грошові кошти за незаконний збут наркотичного засобу. 05.05.2026 о 12:48 годині, ОСОБА_7 , був затриманий відповідно до ст.ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України працівниками відділення поліції №3 КРУП ГУ НП в Дніпропетровській області в під`їзді №3 будинку №74 по вулиці Федора Караманиць (Ватутіна) в Покровському районі міста Кривого Рогу. В ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 , в присутності понятих, у останнього в особистих речах виявлено та вилучено 2 таблетки в блістерній упаковці з написом «Метадон-ЗН 25 мг.» який віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Так згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів від 05.05.2026 року №СЕ-19/104-26/16384-НЗПРАП 2 таблетки в блістерній упаковці з написом «Метадон-ЗН 25 мг.» містить у собі метадон, який віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежений. Маса метадону складає 0,0392 г., яку ОСОБА_7 , незаконно придбав та зберігав при собі з метою незаконного збуту.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів обіг яких обмежений.

Як вказує слідчий, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом затримання від 05.05.2026 року гр. ОСОБА_7 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в кримінальному провадженні; протоколом впізнання за фотознімками свідком ОСОБА_10 ; висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 06.05.2026 №СЕ-19/104-26/16384-НЗПРАП; речовими доказами та матеріалами кримінального провадження в сукупності. Також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, крім того підозрюваний може вплинути на свідків, яких він також знає.

Ухвалою слідчого судді Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 07 травня 2026 року, застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 01 липня 2026 року включно.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, проте стороною обвинувачення не доведено не достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурором ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить ухвалу слідчого судді Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 07 травня 2026 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Не оскаржуючи висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, посилається на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та вважає, що слідчий суддя дійшов до хибного висновку про можливість обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, обґрунтовано підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку, що доводи прокурора про наявність таких ризиків, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню є необґрунтованими, оскільки доказів про те, що за час проведення досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що в матеріалах провадження відсутня будь-яка інформація на підтвердження того, що підозрюваний ОСОБА_7 може ухилятися від явки до слідчого та суду, а абстрактна можливість такого ухилення, на думку суду, не може вважатися такою, що підтверджує даний ризик.

Слідчим суддею першої інстанції враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 , який хоч і підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак раніше не судимий, має місце реєстрації, де фактично постійно і проживає.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави:

1.Ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (Рішення у справі «Шьегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 9, п.15);

2.Ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (Рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 р., серія А, № 7, п.14);

3.Вчинення ним подальших правопорушень (Рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 р., серія А, № 10 п.9);

4.Або спричинення ним порушень громадського порядку (Рішення у справі «Летельєр проти Франції» від 16 червня 1991 р., серія А, № 207, п.51).

Таким чином, ризики вказані прокурором про переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, п.33.).

Колегія суддів зазначає, що крім вищезазначеного, статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами), передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ як джерела права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку, зазначені слідчим у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_7 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, а тому, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді - не обґрунтовані.

На думку колегії суддів, немає підстав вважати, що слідчим суддею допущені якісь порушення норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 07 травня 2026 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: