КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1485/2025
№363/3987/22
Категорія КК: ч. 5 ст. 111-1 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буки Черкаської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах, а також організаціях, що надають публічні послуги, на строк 10 років з конфіскацією майна.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він у період часу з 25.02.2022 по 30.03.2022, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, територія смт Димер Вишгородського району Київської області знаходилась під окупацією, тобто фактично перебувала під владою армії Російської Федерації. Для запровадження та утримання у незаконний спосіб місцевих мешканців смт Димер Вишгородського району Київської області, військовослужбовці Російської Федерації, з метою повного контролю над захопленою територією, використовуючи силу та вогнепальну зброю на в`їздах та виїздах з території вказаного селища обладнали ворожі бойові озброєні блокпости, а також введено спеціальний режим переміщення місцевого населення окупованою територією.

В зазначений період часу, представники окупаційної армії Російської Федерації, діючи в порушення законодавства України, вживали заходів зі встановлення на тимчасово окупованій території смт Димер незаконних органів влади з метою повного контролю жителів місцевої громади.

В період часу з 15.03.2022 по 30.03.2022, більш точного часу не встановлено, в умовах запровадженого на всій території України воєнного стану, громадянин України ОСОБА_6 , фактично знаходячись в смт Димер Вишгородського району Київської області, розуміючи, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації територія вказаного населеного пункту окупована армією Російської Федерації, підтримуючи збройну агресію Російської Федерації по відношенню до України, діючи умисно та достовірно знаючи, що єдиними органами влади та управління є законно обрані, в порядку передбаченому законодавством України громадяни України, добровільно надав представникам окупаційної армії Російської Федерації згоду на його фактичне призначення на посади заступника голови Димерської селищної Ради Київської області та директора Димерського комбінату комунальних підприємств, тобто добровільно зайняв посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій армією Російської Федерації території смт. Димер Вишгородського району Київської області.

З моменту призначення на вказані посади, з 15.03.2022 по 30.03.2022, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , здійснював організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. Так, добровільно, перебуваючи на посаді заступника голови тимчасово окупованої території Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області та на зайнятій посаді директора Димерського комбінату комунальних підприємств, ОСОБА_6 здійснював підбір кадрів серед місцевих жителів смт Димер Вишгородського району Київської області для незаконної співпраці зі збройними силами Російської Федерації, вирішував питання пов`язанні з доставленням продуктів та пального, організовував вивіз сміття, постачання газу та електроенергії.

Окрім того, ОСОБА_6 в період часу не пізніше 15.03.2022 по 30.03.2022 зайняв приміщення (кабінет) в адміністративній будівлі Димерського комбінату комунальних підприємств, за адресою: Київська область, Вишгородський район, смт Димер, вул. Ярослава Мудрого, 18, де облаштував своє робоче місце та здійснював прийом мешканців Димерської громади.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вказаний вирок скасувати, кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги обвинувачений вважає, що даний вирок суду є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Неповноту судового розгляду обвинувачений вбачає у відхиленні клопотання захисника про допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Показаннями зазначених свідків було б підтверджено факт здійснення апелянтом волонтерських дій по доставці ліків, продуктів харчування, одягу та перевезення громадян на підконтрольну територію та відсутність при цьому будь-яких злочинних мотивів.

Обвинувачений звертає увагу, що судом не встановлено, що на території смт Димер було створено незаконні органи влади із виконанням організаційно-розпорядчих функцій і що він був призначений на посаду заступника голови Димерської селищної ради та директора комунального підприємства смт Димер.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження обвинувачений убачає у тому, що письмовими беззаперечним доказами не підтверджується факт створення окупаційної влади РФ на території смт Димер. Показаннями свідків сторони обвинувачення також зазначена обставина не підтверджується. Так само судом не зазначено які ж саме організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки виконував апелянт, як суб`єкт злочину за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

На думку обвинуваченого його соціально-гуманітрані дії були спрямовані на допомогу мешканцям смт Димер отримати життєво-необхідні предмети: ліки, продукти харчування, одяг, тощо, та виїзд на підконтрольну Україні територію, що в свою чергу не призвело до матеріальної шкоди Україні чи окремій фізичній чи юридичній особі. Тому призначення судом першої інстанції покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна є несправедливим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти скасування вироку, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні колабораційної діяльності, а саме: добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялись судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Кваліфікація дій за ч. 5 ст. 111-1 КК України є вірною.

Так, відповідно до п. 6 ст. 1-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України", окупаційна адміністрація Російської Федерації це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

З огляду на диспозицію ч. 5 ст. 111-1 КК України, важливим для кваліфікації даного кримінального правопорушення є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами кримінального провадження, що у період часу з 25.02.2022 по 30.03.2022, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, територія смт Димер Вишгородського району Київської області знаходилась під окупацією, тобто фактично перебувала під владою армії Російської Федерації.

Факт добровільного зайняття ОСОБА_6 в період з 15.03.2022 по 30.03.2022 посад, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій армією Російської Федерації території смт. Димер Вишгородського району Київської області, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які були безпосередньо допитаними під час судового розгляду, а також письмовими доказами, яким судом надано належну правову оцінку.

Так, свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , будучи допитаним під час судового розгляду, підтвердили факт співпраці ОСОБА_6 з військовими Російської Федерації, які тимчасово окупували смт Димер Вишгородського району Київської області. ОСОБА_6 перебував на робочому місці директора Димерського комбінату комунальних підприємств та заступника Димерської селищної ради, займався організацією роботи комунальних служб, забезпеченням паливними матеріалами, тобто здійснював розпорядження матеріальними ресурсами, які перебували у віданні Димерського ККП. При цьому ОСОБА_6 неодноразово повідомляв вказаним свідкам, що невдовзі на цій території буде Росія, завезуть російські рублі, вирішувалось питання організації вивезення людей громади до території Білорусі. Свідок ОСОБА_18 вказувала, що з питань працевлаштування потрібно було звертатись виключно до ОСОБА_6 , який узгоджував кандидатуру кожної особи з військовими Російської Федерації. ОСОБА_6 особисто контактував з військовими Російської Федерації, повідомив свідку ОСОБА_13 паролі на блок постах, які контролювала армія агресора, щоб остання могла безперешкодно переміщатись між селами та перевозити продукти харчування та предмети першої необхідності. При цьому обвинувачений повідомляв вказаному свідку, що необхідно здійснити зміну керівників старост по селах у зв`язку з приходом Росії, поставити на ці посади відповідних людей. Свідок ОСОБА_22 зазначала, що ОСОБА_6 розпитував її про місце дислокації військових Збройних Сил України в напрямку до м. Києва. Обвинувачений слідкував за чергою роздачі окупаційними військами Російської Федерації гуманітарної допомоги жителям Димерської громади. Свідок ОСОБА_15 підтвердила фактичні обставини щодо пропуску через блокпости, де перебували російські окупаційні війська виключно за погодженням з ОСОБА_6 . В подальшому, за розпорядженням ОСОБА_6 , повинна була бути проведена евакуація людей не до м. Києва, а до Білорусі. Після відмови свідком проводити зазначені дії, ОСОБА_6 приїхав особисто та почав погрожувати розправою і ображати нецензурною лайкою. Коли 19.03.2022 свідок потрапила до полону, то бачила там ОСОБА_6 , який ставив питання щодо місць розташування Збройних Сил України.

Таким чином, показання вказаних вище свідків, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, підтверджують факт зайняття посади заступника голови Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області та директора Димерського комбінату комунальних підприємств та здійснення ним організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на цих посадах.

Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Адміністративно-господарські обов'язки - це обов'язки з управління чи розпорядження державним, колективним або приватним майном.

Тобто розпорядження ОСОБА_6 матеріальними ресурсами, які перебували на балансі Димерського комбінату комунальних підприємств, залучення комунальних служб, забезпечення енергоресурсами, повідомлення жителів громади про те, що саме він займається питаннями, які належать до обов`язків керівника Димерського ККП тощо, проведення співбесід для працевлаштування за погодженням з військовими Російської Федерації, в сукупності з висловленням підтримки збройної агресії Російської Федерації проти України, співпраці з військами країни агресора, обґрунтовано свідчать про наявність в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 111-1 КК України. Показання вказаних свідків та активна поведінка обвинуваченого, спрямована на співпрацю з військовими Російської Федерації на шкоду України, на думку колегії суддів, також свідчить про добровільність зайняття зазначених посад.

Показання обвинуваченого, надані під час його допиту в суді першої інстанції, які також є основною складовою доводів його апеляційної скарги про лише намагання допомогти жителям громади, забезпечити їх предметами першої необхідності, спростовуються викладеними вище доказами та даними письмових доказів.

Так, даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2022, від 19.09.2022, проведених за участю свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 з фототаблицями, підтверджується факт того, що вони упізнала ОСОБА_6 , як особу, яка займала посаду директора Димерського комбінату комунальних підприємств під час окупації смт. Димер, Вишгородського району, у період із 25.02.2022 по 30.03.2022.

Згідно даних протоколу огляду від 28.10.2022, метою встановлення форми власності Димерського комбінату комунальних підприємств, перейшовши на вебресурс, що займається аналізом підприємств, які ведуть свою діяльність на території України за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , у графі «власники» міститься запис «Димерська Селищна Рада».

Згідно даних листа-відповіді від 23.09.2022 № 2033/03-18 на № 51/12-5276 від 19.09.2022 ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, громадянин України ОСОБА_6 не перебував на будь-якій публічній посаді у Димерській селищній раді, у тому числі на посаді директора Димерського комбінату комунальних підприємств, у період до 24.02.2022. За даними Реєстру територіальних громад Державної міграційної служби України, відомості щодо реєстрації громадянина ОСОБА_6 в смт Димер Вишгородського району Київської області відсутні. ОСОБА_6 не перебував на будь-якій публічній посаді у Димерській селищній раді, у тому числі на посаді директора Димерського комбінату комунальних підприємств, у період до 24.02.2022. За даними Реєстру територіальних громад Державної міграційної служби України, відомості щодо реєстрації громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в смт Димер Вишгородського району Київської області відсутні.

Тобто зазначені вище дані підтверджують ту обставину, що ОСОБА_6 не був наділений законними підставами здійснювати ні розпорядження матеріальними ресурсами, ні вирішувати будь-які кадрові питання, які належать до сфери повноважень Димерської селищної ради та Димерського комбінату комунальних підприємств.

Судом першої інстанції, на думку колегії суддів, встановлено реальність створення та функціонування окупаційною владою Російської Федерації на території смт Димер Вишгородського району Київської області управлінських органів та виконання ОСОБА_6 організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо організації на території смт Димер та інших населених пунктів прийому громадян, підбору кадрів серед місцевих жителів смт Димер Вишгородського району Київської області для незаконної співпраці зі збройними силами Російської Федерації, вирішенням питань, пов`язаних з доставлянням продуктів та пального, організацією вивозу сміття, постачанням газу та електроенергії. Відсутність письмових доказів створення управлінських органів окупаційною владою Російської Федерації, на думку колегії суддів, не виключає доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Управлінські органи окупаційної влади Російської Федерації були фактично створені та діяли, а ОСОБА_6 виконував активні дії для їх діяльності.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду щодо допиту свідків, які могли б підтвердити факт забезпечення жителів громади ліками, продуктами, тощо, колегія суддів вважає безпідставними. Факт того, що ОСОБА_6 дійсно розпоряджався гуманітарною допомогою та роздавав її жителям селищ Димерської територіальної громади не заперечується, однак така обставина не спростовує факт вчинення ним злочину за ч. 5 ст. 111-1 КК України, з огляду на підтримку збройної агресії Російської Федерації та проведення відповідних дій для допомоги агресору в боротьбі проти України.

Інших порушень КПК України, які б стали підставою для скасування вироку суду колегією суддів не встановлено.

Покарання ОСОБА_6 призначене з дотриманням положень ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного, фактичних обставин кримінального провадження, даних про його особу.

Враховуючи викладене, вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга обвинуваченого, доводи якої не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, - без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 5 ст. 111-1 КК України, - без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1485/2025

№363/3987/22

Категорія КК: ч. 5 ст. 111-1 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буки Черкаської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 5 ст. 111-1 КК України, - без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголосити 22 грудня 2025 року о 14 годині 30 хвилин.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3