Справа № 183/4608/24
№ 1-кп/183/1227/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області об`єднане кримінальне провадження № 0000181 від 21.08.2023, № 0000213 від 13.02.2026 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ізмайлівка Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого:

- 20.02.2026 Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 510 гривень 00 копійок, штраф не сплачено,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

22 травня 2023 року приблизно о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовому званні «солдат», перебуваючи в посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 1 навчального батальйону в/ч НОМЕР_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , яка дислокується в у АДРЕСА_1 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та незаконно перебував за межами військової частини до 30 жовтня 2023 року.

Крім цього, 01 січня 2025 року ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходячи її на посаді навідника-оператора 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 13 штурмової роти НОМЕР_4 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі населеного пункту АДРЕСА_3 , чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися до 13 лютого 2026 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місця знаходження, а саме на території м. Самар Дніпропетровської області.

Всудовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальних актах. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.Також додав, що бажає проходити військову службу.

Крім повного визнання ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України:

за епізодом від 2023 року:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000181 від 21.08.2023, відповідно до якого 22 травня 2023 року, під час перевірки наявності особового складу, було встановлено, що курсант 5 навчального взводу 4 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_5 самовільно, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від військової служби, залишив розташування військової частини в АДРЕСА_4 ;

- повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 05.06.2023 № 2172 командира в/ч НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_6 за результатами проведеного службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_3 солдатом ОСОБА_5 ;

- актом службового розслідування, проведеного заступником командира 4 навчальної роти з морально психологічного забезпечення 1 навчального батальйону в/ч НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_7 від 01.06.2023, відповідно до якого 22 травня 2023 року, під час перевірки наявності особового складу, було встановлено, що курсант 5 навчального взводу 4 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_5 самовільно, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від військової служби, залишив розташування військової частини в АДРЕСА_4 без поважних, місцезнаходження ОСОБА_5 невідоме;

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 12.04.2023 № 108 про зарахування солдата ОСОБА_5 до списків особового складу частини;

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 22.05.2023 № 154 про зняття солдата ОСОБА_5 з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням в/ч НОМЕР_3 ;

- доповіддю командира в/ч НОМЕР_3 від 22.05.2023 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за мобілізацією в/ч НОМЕР_3 солдатом ОСОБА_5 ;

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.05.2023 № 355 про призначення службового розслідування у зв`язку з самовільним залишенням військовослужбовцем ОСОБА_5 в/ч НОМЕР_3 ;

- копії військового квитка ОСОБА_5 ;

- наказом командира в/ч НОМЕР_3 від 01.06.2023 № 198 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення в/ч солдатом ОСОБА_5 , за результатами якого порушено питання притягнення військовослужбовця ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності та інших заходів впливу за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення в/ч;

за епізодом від 2026 року:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000213 від 13.02.2026, відповідно до якого в ході проведення розшукових заходів на території Самарівського району Дніпропетровської області було встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самовільно залишив місце дислокації військової частини в умовах воєнного стану, та переховувався на території Самарівського району Дніпропетровської області (ЖЄО № 4528 від 13.02.2026);

- доповіддю командира в/ч НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за мобілізацією в/ч НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_5 ;

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.01.2025 № 2 про призначення службового розслідування у зв`язку з самовільним залишенням військовослужбовцем ОСОБА_5 в/ч НОМЕР_1 ;

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 05.02.2026 № 0501/16/1/439 командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_8 за результатами проведеного службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_5 ;

- рапортом командира штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 від 01.01.2025, за фактом самовільного залишення частини молодшим сержантом ОСОБА_5 ;

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.05.2024 № 147 про зарахування солдата ОСОБА_5 до списків особового складу частини;

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.10.2024 № 311 про призначення молодшого сержанта ОСОБА_5 на посаду навідника-оператора 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 13 штурмової роти 5 штурмового батальйону;

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.01.2025 № 1 про зняття молодшого сержанта ОСОБА_5 з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням в/ч НОМЕР_1 ;

- копією військового квитка ОСОБА_5 ;

- актом службового заступника командира НОМЕР_4 штурмового батальйону з психологічної підтримки персоналу в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_10 від 10.01.2025, відповідно до якого 01 січня 2025 року, під час перевірки наявності особового складу, було встановлено, що навідник-оператор 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 13 штурмової роти НОМЕР_4 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_5 самовільно, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від військової служби, залишив розташування військової частини без поважних, місцезнаходження ОСОБА_5 невідоме;

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.01.2025 № 132 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення в/ч молодшим сержантом ОСОБА_5 , за результатами якого порушено питання притягнення військовослужбовця ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності та інших заходів впливу за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення в/ч;

- довідкою військово-лікарської комісії військової частини № НОМЕР_5 від 13.02.2026, відповідно до якої молодший сержант ОСОБА_5 придатний до військової служби.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 наразі перебуває в лавах Збройних Сил України і в подальшому бажає проходити військову службу.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Крім цього, суд враховує, що на момент вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 був раніше не судимим, а також те, що за місцем служби останній характеризується задовільно.

Разом із тим, суд бере до уваги кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме, що останній вчинив два кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

Тому, з урахуванням особливостей вказаних кримінальних правопорушень і обставин їх вчинення,особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, судом встановлено, що до постановлення вироку Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 20.02.2026, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 гривень, останній вчинив інші кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 407 КК України, за які він засуджується за цим вироком. Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначеного покарання за цим вироком, з покаранням, призначеним вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 20.02.2026. При цьому, вирок в частині призначеного ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України необхідно виконувати самостійно.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили необхідно залишити раніше обраний.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначеного покарання за цим вироком, з покаранням, призначеним вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 20 лютого 2026 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на сім років та штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 510 гривень 00 копійок.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок в частині призначеного ОСОБА_5 покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 27 травня 2026 року, зарахувавши у строк відбуття покарання час тримання його під вартою з 13 лютого 2026 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1