УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

у виді тримання під вартою

Справа № 621/647/26

Провадження 1-кс/621/95/26

01 березня 2026 року м. Зміїв Харківської області

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ст. слідчого СВ відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 ,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с.Тополине Нікольського району Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Ст.слідчий відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_7 , в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 27.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 статті 185 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 27.02.2026 року, близько 17:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе, у ОСОБА_5 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували поблизу житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, а саме з приміщення квартири АДРЕСА_3 , розташованої на першому поверсі вищевказаного житлового багатоквартирного будинку, яке належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В той же день, 27.02.2026 року, близько 17:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, розуміючи протиправність своїх дій, маючи на меті корисливий мотив, з метою особистого збагачення, діючи протиправно, впевнившись в тому, що за їх протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму пластикового вікна житлового приміщення квартири АДРЕСА_4 , проникли в неї, та діючи таємно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами,) та в подальшому неодноразово продовженим усвідомлюючи протиправність своїх дій, викрали звідти грошові кошти загальною кількістю 51 000 гривень (п`ятдесят одна тисяча гривень), золоту печатку з іменним гравіюванням, жіночій золотий браслет, жіночій золотий ланцюжок плетіння типу «Снейк» з застібкою по типу «Карабіна», золотий ланцюжок плетіння типу «Бісмарк», дитячій золотий ланцюжок, золоту підвіску у формі «Янгола» з дорогоцінним каменем, золоту підвіску у формі «Квітки», золоту підвіску з літерою «Т», пару жіночих золотих сережок з рожевими дорогоцінними каменями, пару дитячих сережок у формі «Серця», жіночу золоту каблучку з дорогоцінними каменями, жіночу каблучку з одним дорогоцінними каменем, пару дитячих золотих сережок у формі «Цвяха», лом золота, загальною вагою близько 100 грамів, булавку зі срібла з короною, які належать ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_9 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму близько 250 000 гривень (двісті п`ятдесят тисяч гривень).

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_5 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму близько 250 000 гривень (двісті п`ятдесят тисяч гривень).

27.02.2026 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку статті 208 КПК України. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 185 Кримінального кодексу України

28.02.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, та наявність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які можуть зберігати на собі сліди злочину та мати значення для справи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого та свідків, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання та обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вказав, що підозрюваний не має на території Харківської області постійного зареєстрованого місця проживання, зазначив, що працює працівником вибухо-технічної служби підрозділу МВС України, однак вказана інформація потребує перевірки та підтвердження. А враховуючи наявність посвідчення працівника поліції та водійського посвідчення, підозрюваний може безперешкодно покинути територію Харківської області, тому ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, перешкоджання провадженню іншим чином, вчинення нових кримінальних правопорушень є дуже високим. Інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать його належної процесуальної поведінки.

Прокурор наполягав на задоволенні клопотання, вказуючи на обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого правопорушення, особу підозрюваного та наявність ризиків, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України. Зазначив, що існують достатні ризики для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування підозрюваного. Наведене свідчить про високий ризик переховування його від органів досудового розслідування та суду, а також про ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підозрюваний ОСОБА_11 заперечував проти обгрунтованості підозри, вказав, що не мав наміру вчиняти жодного злочину, а тільки відвозив ОСОБА_9 на його автомобілі до с.Бірки Чугуївського району Харківської області. Про наявність в автомобілі викрадених грошей та золотих виробів йому стало відомо тільки в момент затримання. Вважав ризики, на які посилається слідчий в клопотанні, нічим не підтвердженими та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту чи особистого зобов`язання.

Захисник заперечувала проти застосування запобіжного заходу - тримання під вартою та просила застосувати до підозрюваного менш суворі запобіжні заходи у виді нічного домашнього арешту чи особистого зобов`язання. Вказала, що підозрюваний є діючим працівником поліції, працює у підрозділі вибухо-технічної служби МВС України, виїжджає на всі прильоти, допомагає усувати наслідки ворожих обстрілів, є учасником бойових дій. Однак в зв`язку з відсутністю в Харкові його близьких родичів, захисник не має можливості протягом 72 годин надати відповідні документи. Вказала, що пред`явлена підозра не є безумовно обгрунтованою, факти підлягають перевірці, а тому тримання під вартою є надмірно суворим запобіжним заходом для раніше не судимої особи без достатньо підтверджених висновків.

В обґрунтування доводів клопотання в судовому засіданні досліджено письмові докази:

- Витяг з ЄРДР №0000115 від 27.02.2026, внесеного за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України;

- доручення про проведення досудового розслідування,

- повідомлення про початок досудового розслідування,

- постанову про призначення групи прокурорів,

- постанову про призначення слідчих у кримінальному провадженні,

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується)

- протоколи огляду місця події,

- копію протоколу обшуку

- копії рапортів ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області,

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання,

- копію протоколу допиту потерпілого,

- копію протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину,

- копію акта огляду транспортного засобу, який знаходиться на тимчасовому відповідальному зберіганні,

- копію акта прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для зберігання,

- копію протоколів допиту свідків,

- копії документів, що характеризують особу підозрюваного, в тому числі характеристику за місцем реєстрації, відомості про наявність судимостей;

- копію повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 28.02.2026, передбаченого ч.4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді судді суду першої інстанції - належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч.1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 статті 177 Кримінального процесуального України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1, частиною 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч.1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (п.32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Наявність обґрунтованої підозри сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Суд також приймає до уваги роз`яснення Верховного Суду, який у своєму Листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» вказав, що слідчим суддям (суду) необхідно зважати на обставини воєнного стану, що введений в Україні з 24.02.2022 в зв`язку з агресією російської федерації, та вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів.

Враховуючи дію в Україні воєнного стану, пов`язаного зі збройною агресією російської федерації, суд вважає ризик ймовірного переховування та втечі достатньо високим.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені слідчим та прокурором у клопотанні, які підтверджені належними й допустимими доказами, а саме: підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які можуть зберігати на собі сліди злочину та мати значення для справи, незаконно впливати на потерпілого та свідків, місце перебування яких відоме підозрюваному, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати провадженню іншим чином.

На думку суду, не зважаючи на виключний характер такого запобіжного заходу, його застосування є доцільним в умовах воєнного стану для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.

При цьому, згідно ч.3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 статті 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч.1-3 статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.

Оскільки слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою і при цьому відсутні обставини, визначені частиною 4 цієї статті, підозрюваному належить одночасно визначити запобіжний захід у виді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених станом на 01 січня поточного року, з покладенням обов`язків, встановлених статтею 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ст.слідчого СВ відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят днів), починаючи з дня фактичного затримання 27.02.2026 року до 27.04.2026 року (включно), але в межах строку досудового розслідування, у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор".

Виконання ухвали доручити співробітникам БКС ГУНП в Харківській області та направити підозрюваного до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Зобов`язати слідчого негайно повідомити родичів про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Визначити підозрюваному запобіжний захід у вигляді застави в сумі 133 120,00 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) гривень, що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01 січня поточного року, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: р/р ua 0006674, одержувач: ТУ ДСА України у Харківській області, код одержувача: 26281249, банк одержувача: ДКСУ м Київ, МФО одержувача: 820172. Призначення платежу: застава за _____ (ПІБ) , згідно ухвали Зміївського районного суду Харківської області внесені (ПІБ особи, що вносить заставу).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області із встановленою ним періодичністю, та за першою вимогою - до прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У разі невиконання підозрюваним обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1