Справа № 152/1666/24
УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2026 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000280 від 2 листопада 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ід.№ НОМЕР_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді водія автотранспортних засобів в ТзОВ «Нова Пошта», раніше несудимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України,

за участі сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

перебуваючи в нарадчій кімнаті, постановив ухвалу про наступне:

І. Суть питання, що вирішується.

1. 12 січня 2026 року від захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Клопотання обґрунтоване тим, що обвинувачений ОСОБА_3 , який притягується до кримінальної відповідальності за статтею 336 КК України, після вчинення інкримінованого правопорушення змінив умови свого життя та на даний час є особою, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з наявністю бронювання. Захисник зазначає, що з 9 грудня 2025 року ОСОБА_3 працює у ТзОВ «Нова пошта» на посаді водія автотранспортних засобів, що підтверджується відповідною довідкою з місця роботи. Підприємство відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, а виконувані обвинуваченим трудові функції мають важливе значення для забезпечення безперебійної роботи поштової та логістичної системи держави. Захисник зазначає, що вищезазначене підтверджується відомостями військово-облікового документа, сформованого через додаток «Резерв+», у зв`язку з чим він відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову під час мобілізації. Крім того, захисник посилається на те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, вперше вчинив нетяжкий злочин, характеризується позитивно, під час кримінального провадження від органів досудового розслідування та суду не ухилявся, пройшов військово-лікарську комісію, оновив свої облікові дані, а досудова доповідь свідчить про низький рівень його суспільної небезпечності. На думку сторони захисту, на момент розгляду справи в суді відбулася зміна обстановки, яка полягає у працевлаштуванні обвинуваченого на підприємстві критичної інфраструктури та наданні йому бронювання, що виключає необхідність його призову та свідчить про втрату ним суспільної небезпечності. У зв`язку з цим захисник вважає, що наявні підстави, передбачені статтею 48 КК України, для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки. Захисник просила закрити кримінальне провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України (а.с.167-169).

1.1. В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 клопотання підтримали просили його задовольнити з мотивів, викладених у ньому.

2. Прокурор у кримінальному провадженні начальник Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. Заперечення мотивовані тим, що наведені стороною захисту обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 48 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки. Зокрема, надання обвинуваченому бронювання, як працівнику підприємства критичної інфраструктури, носить тимчасовий характер та не є безумовною гарантією того, що він не підлягатиме призову в майбутньому. Прокурор зазначає, що сам факт працевлаштування та отримання бронювання не свідчить про втрату обвинуваченим суспільної небезпечності, а також не виключає можливості вчинення ним аналогічного кримінального правопорушення у разі зміни обстановки. Крім того, прокурор вважає, що інкриміноване кримінальне правопорушення не втратило своєї суспільної небезпечності, з огляду на триваючий особливий період та необхідність забезпечення мобілізаційних заходів. У зв`язку з викладеним, прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника та продовжити судовий розгляд кримінального провадження в загальному порядку.

ІІ. Встановлені Судом обставини. Мотиви, з яких виходить Суд і положення закону, яким він керується.

3. Відповідно до статті 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

4. В даному випадку ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він відповідно до Закону України № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 146/1947 від 30 жовтня 2024 року, на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року № 469/2024, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 3891-IX від 23 липня 2024 року та Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 4024-ІХ від 29 жовтня 2024 року, підлягав призову на військову службу за мобілізацією. Так, 30 жовтня 2024 року ОСОБА_3 , перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознайомився із змістом повістки та розписався про її отримання, однак без поважних на те причин, не з`явився о 07-00 год 31 жовтня 2024 року до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з метою комплектування команди НОМЕР_2 , не повідомивши про поважні причини неявки, внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації, чим ухилився від призову за мобілізацією. В подальшому, 11 листопада 2024 року ОСОБА_3 повторно, під особистий підпис отримав повістку, згідно якої був зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 07-00 год 15 листопада 2024 року, для подальшої відправки до військової частини НОМЕР_2 . Проте, у визначений у повістці термін ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини своєї неявки не повідомив. Діючи умисно ОСОБА_3 , всупереч статті 65 Конституції України, пункту 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, маючи для цього можливість та не маючи правових підстав на відстрочку від призову за мобілізацією, не будучи особою, що не підлягає призову на військову службу у період мобілізації, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, 31 жовтня 2024 року та 15 листопада 2024 року для проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_4 підтримку не з`явився, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України та ухилився від призову під час мобілізації.

5. Згідно з частиною першою статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

6. Відповідно до частини четвертої статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

7. Відповідно до статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

8. Відповідно до вимог статті 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною. Так, стаття 48 КК України передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, а саме: коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

9. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року №1 визначено, що для застосування статті 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

10. Аналізуючи норми кримінального та кримінального процесуального законодавства, суд доходить висновку, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки є обов`язковим.

11. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

12. Так, в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений з 9 грудня 2025 року дійсно працює в ТзОВ «Нова Пошта», де отримав бронювання до 12 січня 2027 року (а.с.209, 210 том 2, а.с.42 том 3).

13. У Постанові ККС ВС від 19 березня 2024 року (справа № 676/4559/22) зазначено, що суспільна небезпека кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, полягає в тому, що мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються в державі з метою переведення органів державної влади, місцевого самоврядування та деяких інших органів на функціювання в умовах особливого періоду, а Збройних сил чи інших військових формувань - на організацію і штати воєнного часу. Ефективно дати відсіч нападникам на країну чи виконати зобов`язання по спільній обороні від агресора без швидкої і своєчасної мобілізації неможливо. Тому ухилення від призову до Збройних сил з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони.

14. У цьому провадженні установлено, що на час вчинення кримінального правопорушення та на даний час продовжує мати місце збройна агресія проти України, що потребує постійного здійснення мобілізаційних заходів для надання збройної відсічі зовнішній агресії.

15. Однак, в цьому випадку мають місце також і інші обставини, а саме те, що починаючи 2015 року обвинувачений є членом релігійної організації «Релігійний центр Свідків Єгови в Україні» та надав документальні підтвердження існування вказаних обставин. Релігійна організація «Релігійний Центр Свідків Єгови в Україні» відносяться до Переліку релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1999 року №2066 «Про затвердження нормативно-правових актів щодо застосування Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу». Крім того, відповідно до віровчень релігійної організації «Релігійний центр Свідків Єгови в Україні», визначених, насамперед, на основі Біблії та установчих документів, можливість проходження військової служби виключається з огляду на обов`язковість закріплення зброї за особою, складення військової присяги та безальтернативність вбивства людей. При цьому, в Указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України. Із зазначеного вичерпного переліку вбачається, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року конституційні права передбачені статтею 35 Конституції України на період дії воєнного стану не обмежено. А отже, на думку сторони захисту, гарантоване частиною 4 статті 35 Конституції право обвинуваченого, як Свідка Єгови, заявляти про заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою під час дії військового стану зберігається і не скасовано. Зокрема, під час судового розгляду сторона захисту звертала увагу суду на те, що на законодавчому рівні не врегульовано питання альтернативної (невійськової) служби за мобілізацією під час воєнного стану або в особливий період. Вказане питання стало предметом дослідження Конституційним Судом України на підставі конституційної скарги ОСОБА_6 щодо перевірки відповідності частини 4 статті 35 Конституції України (конституційність) вимогам частини 1 статті 1 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу». Ця скарга до цього часу Конституційним Судом України не розглянута.

16. В постанові ВС від 15 квітня 2025 року в справі №573/406/24 зазначено, що суд вже неодноразово зазначав, що строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період це два самостійні види військової служби і Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба запроваджується замість проходження саме строкової військової служби, тобто заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу, цим Законом не встановлена. Тобто Україна запровадила альтернативи військовій службі у мирний час і громадяни України можуть безперешкодно ними скористатися. Проте у воєнний час, під час мобілізації і оборонної війни обов`язок захисту України, яка зазнала агресивного нападу з боку Російської Федерації, покладається на всіх громадян України незалежно від їхнього віросповідання. Україна як держава веде облік осіб, які є військовозобов`язаними, і здійснює стратегічне планування оборонних операцій з урахуванням інформації про кількість осіб, які перебувають на такому обліку та можуть у разі загрози державності під час війни бути залучені до оборони держави.

17. У вищевказаній постанові ВС висловився, що призов за мобілізацією може зумовлювати виконання військового обов`язку не лише в бойовій обстановці, але може бути пов`язаний з іншими видами несення цієї служби (як от будівництво укріплень, вивезення поранених, ремонт техніки тощо). В свою чергу з матеріалів цього кримінального провадження не конкретизовано, яким чином держава вважала за необхідне задіяти обвинуваченого ОСОБА_3 .. Судячи з відповіді, яка була надана обвинуваченому ІНФОРМАЦІЯ_5 від 8 листопада 2024 року №2143 на його звернення (а.с.237-239 том 1), про врахування його релігійних переконань в цьому випадку не йшлося.

18. Об`єднана палата Верховного суду у своїх висновках констатувала, що законодавство не передбачає можливості уникнути призову за мобілізацією на підставі релігійних або нерелігійних переконань. Разом з тим, примус до військової служби є важким тягарем для будь-якої людини. А для особи, яка переконана в недопустимості застосування зброї, такий тягар має певний додатковий елемент. До компетенції парламенту належить визначення способу, в який можна було б узгодити реалізацію прав сумлінних відмовників із легітимними інтересами суспільства. Ключовим є те, щоб сумлінні відмовники були залучені до виконання завдань, які не пов?язані із носінням або використанням зброї.

19. ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на необхідність врахування «особливої суспільної потреби» і «пропорційно переслідуваної законної мети» у випадках, пов`язаних із необхідністю виконання певного обов`язку і свободою віросповідання.

20. З огляду на все вищевикладене, суд розцінює працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_3 на підприємство критичної інфраструктури та отримання ним у зв`язку з цим бронювання як обставину, що свідчить про намагання обвинуваченого самостійно (не зважаючи на відсутність законодавчого врегулювання цього питання), бути задіяним у виконанні свого обов`язку перед державою будь-яким іншим чином, окрім безпосереднього виконання військового обов`язку. Відтак, суд вважає, що наразі сам обвинувачений і обстановка навколо нього зазнала таких суттєвих змін, внаслідок яких ОСОБА_3 перестав бути суспільно-небезпечним.

21. Суд з`ясував, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризуються за місцем проживання та за місцем роботи. Суд також впевнився у добровільності позиції обвинуваченого та усвідомленні ним наслідків закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України.

22. Суд вважає що клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

З цих підстав,

керуючись статтями 44, 48 Кримінального кодексу України, статтями 285, 286, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності задовольнити.

2. Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України на підставі статті 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

3. Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000280 відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Головуючий суддя ОСОБА_7