Справа № 304/280/26 Провадження № 1-кс/304/220/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000003 від 06 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування предметами, що були вилучені в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :03:003:004 та належить ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками пального А95 13 225 л; резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками пального А92 1 054 л; резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками дизельного пального, об`ємом 9 969 л; резервуар, об`ємом 10 000 л, із залишками скрапленого газу, об`ємом 2 000 л (максимум 2 400 л); три банки, що наповнені з резервуару А95 по 1 л кожна; три банки, що наповнені з резервуару ДП по 1 л кожна; відеореєстратор; документи про придбання пального (походження), сертифікати якості за 2019, 2023 роки.

Клопотання мотивує тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області проводиться досудове розслідування даного кримінального провадження, під час якого встановлено, що 05 лютого 2026 року об 11.44 год на контактний телефон ТУ БЕБ у Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що працівником ДПС ОСОБА_5 проінформовано органи поліції щодо функціонування автозаправної станції за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Красна, вул. Миру, 256А, без наявних дозвільних документів, де здійснюється реалізація паливно-мастильних матеріалів невідомого походження.

Прокурор вказує, що за результатами проведеного огляду місця події за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Красна, вул. Миру, 256А, де розташована АЗС, виявлено та вилучено резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками пального А95 13 225 л; резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками пального А92 1 054 л; резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками дизельного пального, об`ємом 9 969 л; резервуар, об`ємом 10 000 л, із залишками скрапленого газу, об`ємом 2 000 л (максимум 2 400 л); три банки, що наповнені з резервуару А95 по 1 л кожна; три банки, що наповнені з резервуару ДП по 1 л кожна; відеореєстратор; документи про придбання пального (походження), сертифікати якості за 2019, 2023 роки.

Постановою детектива від 06 лютого 2026 року вилучені в ході огляду місця події предмети, речі, документи визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки, за позицією прокурора, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК являються засобами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК України, а відтак, відповідно до статті 98 КПК, мають значення у кримінальному провадженні як докази.

За наведених обставин у органу досудового розслідування є обґрунтовані підозри вважати, що вилучені в ході огляду товарно-матеріальні цінності є предметами вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, а відтак будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, прокурор, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, що визначають питання арешту майна вказує, що з метою збереження речових доказів, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене під час огляду майно, тому просить клопотання задовольнити.

У судове засідання ініціатор клопотання не з`явився, однак подав слідчому судді заяву про проведення розгляду без його участі, клопотання про накладення арешту підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, а також долучити до матеріалів копії висновку експерта та рішення Тячівського районного суду.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 у судове засідання також не з`явилися, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлялися у встановленому законом порядку. Під час розгляду клопотання ОСОБА_6 подавав клопотання, в якому вказував, що пальне було придбано законно згідно договорів поставки, накладних, товарно-транспортних накладних, сертифікатів та паспортів на придбане пальне. Також зазначав, що проби бензину та ДП відбиралися працівниками БЕБ у скляну тару шляхом всмоктування старим брудним використаним для газу шлангом, що у свою чергу негативно та неякісно вплине на результати експертизи палива; проби для аналізу були відібрані у незаконний спосіб з порушенням «Національного стандарту України. Нафта та нафтопродукти. Методи відбирання проб палива згідно ДСТУ 4488:2005». Просить долучити та витребувати від ТУ БЕБ у Закарпатській області відеофіксацію огляду місця події, оскільки його з такою не ознайомили та не надали запис, при цьому сам долучив до клопотання Витяг з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, витяг з Нацстандарту та клопотання його захисника, адресоване детективу ОСОБА_8 , а також копію Акту (довідки) про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС від 16 лютого 2026 року.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Абзац 2 частини 5 статті 171 КПК України визначає, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З протоколу огляду видно, що такий здійснювався 05 лютого 2026 року з 20.19 до 23.30 год; клопотання подане до відділення зв`язку 07 лютого 2026 року.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, 05 лютого 2026 року об 11.43 год отримано інформацію про можливе здійснення роздрібної торгівлі паливно-мастильними матеріалами з ознаками невідповідності вимогам ДСТУ (щодо якості /технічних характеристик пального), що підлягає перевірці шляхом відбору зразків і проведення експертно-лабораторного дослідження без наявності чинної ліцензії за адресою: АДРЕСА_1 . Таке повідомлення надійшло до чергової частини ТУ БЕБ у Закарпатській області від головного державного інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Закарпатській області ОСОБА_9 , який разом зі старшим державним інспектором ГУ ДПС у Закарпатській області ОСОБА_10 згідно наказу в. о. начальника управління від 29.01.2026 № 86-п та відповідних направлень здійснювали фактичні перевірки суб`єктів господарювання, в тому числі ФОП ОСОБА_4 .

Також з матеріалів клопотання видно, що того ж дня у період часу з 20.19 год по 23.30 год детективом ОСОБА_8 проведено огляд місця події території та приміщення автомобільної заправної станції у АДРЕСА_1 , за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , під час якого виявлено резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками пального А95 13 225 л; резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками пального А92 1 054 л; резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками дизельного пального, об`ємом 9 699 л; резервуар, об`ємом 10 000 л, із залишками скрапленого газу, об`ємом 2 000 л (максимум 2 400 л); з яких вилучено три банки, що наповнені з резервуару А95 по 1 л кожна; три банки, що наповнені з резервуару ДП по 1 л кожна; відеореєстратор; документи про придбання пального (походження), сертифікати якості за 2019, 2023 роки. Акт прийму-передачі вилучених матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 05 лютого 2026 року свідчить про передачу вилученого пального на відповідальне зберігання ОСОБА_6 як представнику ОСОБА_4 за довіреністю.

Крім цього орган досудового розслідування встановив, що за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Красна, вул. Миру, 256А, АЗС, відсутня діюча ліцензія на роздрібну торгівлю пальним; строк дії ліцензії № 1900099 закінчився 01.07.2024; вказане також підтверджується письмовими поясненнями інспекторів ДПС ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 05 лютого 2026 року, що містяться у матеріалах клопотання.

06 лютого 2026 року органом досудового розслідування за вказаним фактом було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000003 від 06 лютого 2026 року.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як видно з наданого представником власника майна у розпорядження слідчого судді Акту (довідки) про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС від 16 лютого 2026 року № 4356/07-16-09-03-03/, за результатами проведення фактичної перевірки АЗС (Закарпатська область, Тячівський район, с. Красна, вул. Миру, 256/А) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, фіскальним органом встановлено порушення зберігання та роздрібної торгівлі пального без наявності ліцензії, незабезпечення своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального, здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, непроведення розрахункової операції через РРО та невидача розрахункового документа встановленої форми, а також фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору.

За висновком експертиз матеріалів, речовин та виробів від 19 березня 2026 року № 687-Е орган досудового розслідування встановив, що зразок бензину у скляній банці ємністю 1 л, вилучений 05 лютого 2026 року з АЗС (Закарпатська область, Тячівський район, с. Красна, вул. Миру, 256/А) з резервуару з написом «А95» не відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні. Євро. Технічні умови» в частині фракційного складу, об`ємної частки бензолу, зовнішнього вигляду (наявність осаду у вигляді завислих частинок); зразок дизельного палива у скляній банці ємністю 1 л, вилучений 05 лютого 2026 року з АЗС (Закарпатська область, Тячівський район, с. Красна, вул. Миру, 256/А) з резервуару з написом «ДП» не відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне. Євро. Технічні умови» за показником температури спалаху у закритому тиглі.

Постановою заступника керівника відділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_11 про визнання речовими доказами від 06 лютого 2026 року вилучене пальне, відеореєстратор та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000003 від 06 лютого 2026 року.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене під час огляду місця події майно є речовим доказом, а відтак з метою забезпечення збереження речових доказів на таке майно може бути накладено арешт (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається з метою збереження речових доказів) (п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК). У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК).

Отже за змістом ч. 3 ст. 170 КПК у справах про арешт майна з метою, наведеною у п.1 ч. 2 ст. 170 КПК, відповідність майна будь-якому з критеріїв речових доказів перевіряється згідно зі стандартом доведення «достатні підстави». Наведений стандарт не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

При цьому у ході оцінки відповідності майна, на яке прокурор просить накласти арешт, ознакам речових доказів, слідчим суддею ураховуються зміст поняття «речові докази».

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) (п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК).

Так, речовими доказами, які використовуються в ході доказування, є матеріальні об`єкти, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).

Отже резервуари з пальним та відібрані з них зразки, а також відеореєстратор та документи про придбання пального, вилучені на АЗС за результатами огляду, відповідатимуть за одним із наведених критеріїв ознакам речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що вони (1) були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, (2) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, (3) містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, (4) були об`єктом кримінально протиправних дій, (5) набуті кримінально протиправним шляхом.

Застосовуючи наведений підхід до застосування норм кримінального процесуального закону в контексті обставин цієї справи, слідчий суддя виходить із встановлених вище фактів, які в ході розгляду клопотання не були спростовані сторонами.

При цьому слідчий суддя не бере до уваги додатково долучену прокурором копію постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 квітня 2026 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП, оскільки згідно з даними ЄДРСР така постанова суду першої інстанції оскаржена у апеляційному порядку та відповідно не набрала законної сили.

Відтак на думку слідчого судді, наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

На підставі наведеного слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено, що вилучені під час огляду пальне та відібрані з нього зразки, а також відеореєстратор та документи про придбання пального, відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою детектива від 06 лютого 2026 року визнані речовими доказами, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як докази події кримінального правопорушення, доведення вини осіб, які його вчинили, та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000003 від 06 лютого 2026 року.

Аналізом положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України встановлено, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Водночас слідчий суддя зауважує, що на даному етапі досудового розслідування не вирішує питання про наявність усіх елементів складів кримінальних правопорушень, винуватість чи невинуватість осіб у їх вчиненні і не визначає ступінь вини таких осіб, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей встановлює, що існують об`єктивні дані про вчинення вказаних у клопотанні кримінальних правопорушень, у зв`язку з якими вирішується питання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», зокрема ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000003 від 06 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході проведення огляду місця події автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_1 , що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :03:003:004 та належить ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), майно, а саме резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками пального А95 13 225 л; резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками пального А92 1 054 л; резервуар, об`ємом 20 000 л, із залишками дизельного пального, об`ємом 9 969 л; резервуар, об`ємом 10 000 л, із залишками скрапленого газу, об`ємом 2 000 л (максимум 2 400 л); три банки, що наповнені з резервуару А95 по 1 л кожна; три банки, що наповнені з резервуару ДП по 1 л кожна; відеореєстратор; документи про придбання пального (походження), сертифікати якості за 2019, 2023 роки, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1