ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/36946/25

Провадження № 11-сс/820/187/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що у зверненні заявника відсутні достатні дані, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення суддями Верховного Суду під час розгляду справи №686/10818/25, а тому в діях уповноважених осіб окружної прокуратури міста Хмельницького відсутня бездіяльність.

При цьому, слідчий суддя у своєму рішенні також констатував те, що окружною прокуратурою в межах своїх повноважень прийнято заяву ОСОБА_5 про злочин, передбачений ч.2 ст.367 КК України, та скеровано її до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, для організації її розгляду.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою припинити бездіяльність прокурорів Окружної прокуратури та зобов`язати уповноважених осіб Окружної прокуратури міста Хмельницького внести відомості про злочин до ЄРДР за його заявою.

Свої вимоги аргументує тим, що чинний КПК України, а саме положення

ч.1 ст.214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора або дізнавача внести відомості про злочин до ЄРДР, а не давати їм оцінку на предмет наявності чи відсутності ознак злочину. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про злочин не допускається.

Стверджує, що слідчий суддя неправильно встановив предмет оскарження, так як заявник звертався з вимогою про припинення протиправної бездіяльності прокурора окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_6 .

Вказує, що слідчий суддя не врахував практику розгляду даної категорії справ, викладену у листі ВССУ від 09.11.2012 року, а також практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

Звертає увагу апелянт і на незаконність складу суду, який виніс оскаржене судове рішення, так як заявником було заявлено відвід слідчому судді, розгляд якого відбувся з істотними порушеннями вимог чинного кримінального процесуального законодавства, а саме у відсутність заявника, без повідомлення про час, місце і дату судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Наведені положення процесуального закону перебувають у взаємозв`язку із ч.1 ст.2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину кримінального правопорушення.

Саме наявність ознак кримінального правопорушення має бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР, як запобіжний чинник та гарантія для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

У зв`язку із чим, колегія суддів вважає правильними дії слідчого судді з проведення попередньої оцінки (аналізу) змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ній інформації саме про кримінальне правопорушення при розгляді скарги на бездіяльність уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Аналогічним чином мають діяти і слідчий чи прокурор при отриманні відповідної заяви.

Зазначена правова позиція є усталеною судовою практикою, яка повністю узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у справах №761/20985/18, №556/450/18, і підстав відступати від цих висновків судова колегія не вбачає.

Колегія суддів зазначає, що єдність судової практики з метою реалізації принципу правової визначеності шляхом однакового застосування тієї самої норми закону в подібних правовідносинах у кримінальному провадженні забезпечується виключно діяльністю Верховного Суду. Саме він формує правові висновки, які є обов`язковими для всіх судів нижчих інстанцій, шляхом ухвалення відповідних постанов прийнятих у складі палат, об`єднаних палат чи Великої Палати ВС.

Так, відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.

Такий висновок відповідає і рішенню Конституційного Суду України у справі №3-180/2018(1644/18) за конституційною скаргою від 17.06.2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Отже, судова практика з даного правового питання є сталою, послідовною і обов`язковою для врахування, якою і керується колегія суддів при розгляді матеріалів провадження, які перебувають у неї на розгляді.

У поданій заяві про злочин ОСОБА_5 зазначає про те, що судді Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у справі №686/10818/25 винесли завідомо неправдиву ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження без відповідних на те підстав.

При цьому, на думку заявника, судді своїми діями вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.367 КК України.

Колегія суддів враховує, що вирішення питання відносно відкриття касаційного провадження є прерогативою суду, що здійснюється в межах наданих йому процесуальних повноважень.

Отже, заявником наведено абстрактні припущення про вчинення кримінального правопорушення, які ґрунтуються на не згоді із прийнятим судовим рішенням та власній суб`єктивній думці щодо повноважень суддів Верховного суду під час вирішення питання про відкриття провадження за касаційною скаргою.

У той же час, в заяві про злочин не наведено жодних фактичних даних, які б вказували на ймовірну наявність в діях суддів Верховного суду ознак службової недбалості.

Крім того апеляційна скарга заявника не містить жодного доводу та відповідного документального підтвердження на спростування мотивів ухвали слідчого судді.

У поданій апеляційній скарзі, як і в скарзі до слідчого судді, заявник оскаржує бездіяльність саме Окружної прокуратури міста Хмельницького, яка, на його думку, полягає у направленні його заяви про злочин за інстанційною підслідністю до ДБР, розташованого у місці Києві, а не вирішенні питання по суті заяви.

Судова колегія зазначає, що бездіяльністю в розумінні положень ст.303 КПК України вважається невнесення відомостей про злочин до ЄРДР або інше невиконання процесуального обов`язку, визначеного кримінальним процесуальним законодавством, в той час як направлення заяви про злочин за підслідністю є реалізацією повноважень (здійснення певних процесуальних дій), а не їх невиконанням (бездіяльністю як такою).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що в діях прокурора Окружної прокуратури відсутня бездіяльність, так як останній в межах своїх повноважень прийняв заяву про злочин від 16.12.2025 року та скерував її до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, для організації її розгляду, що відповідає вимогам ст.ст. 214, 216, 218 КПК України.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 в частині не реалізації прокурором повноважень, передбачених ст.214 КПК України, колегія суддів виходять з того, що обов`язок, визначений ст. 214 КПК України, полягає у невідкладному внесенні відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Разом із цим, цей обов`язок не може розглядатися окремо від положень ст.216 КПК України, які встановлюють правила підслідності та розмежовують компетенцію органів досудового розслідування.

При цьому, положення статті 214 КПК України не забороняють прокурору забезпечити дотримання правил підслідності розгляду поданої заяви.

Таким чином, сам факт направлення такої заяви за підслідністю не свідчить про ухилення прокурора від внесення відомостей до ЄРДР, якщо забезпечено її подальший розгляд компетентним органом.

У даному провадженні, ОСОБА_5 16 грудня 2025 року звернувся із заявою про злочин до Окружної прокуратури міста Хмельницького, яка 17 грудня 2025 року скерована заступником керівника Окружної прокуратури за належністю для розгляду до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про що заявника проінформовано відповідним листом (а.с.5).

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що посадовими особами Окружної прокуратури міста Хмельницького не допущено бездіяльності у розумінні ст.303 КПК України.

Стосовно доводів апелянта про незаконність складу суду при розгляді поданої скарги у зв`язку з неналежним розглядом заявленого відводу слідчому судді, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки матеріали провадження не містять даних про порушення порядку розгляду заяви про відвід, а відповідне питання було вирішене у спосіб та в межах повноважень, передбачених КПК України.

Зокрема, заява про відвід слідчому судді розглядалася іншим суддею у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, із дотриманням встановленої процедури, з належним повідомленням заявника про час і місце судового провадження (а.с.17-21).

Відсутність заявника під час розгляду даного відводу не є порушенням, адже останній був належним чином повідомлений про судове провадження, а його неявка не перешкоджала розгляду такої заяви по суті її вимог.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді по справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.3 ст.407, 418, 419, ст.422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Окружної прокуратури міста Хмельницького, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3