Справа № 307/4921/25
Провадження № 1-кп/307/357/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 грудня 2025 року за № 0000723 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, пенсіонера,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 02 грудня 2025 року, близько 14 години, керуючи вилковим автонавантажувачем марки «41030», державний номерний знак НОМЕР_1 , їдучи у м. Тячів по вул. Незалежності біля будинку №77 Тячівського району Закарпатської області, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, несвоєчасно застосував гальмування, не надав перевагу пішоходу ОСОБА_4 , яка рухалась по пішохідному переході та мала перевагу у русі, і, продовжуючи рух, допустив наїзд передньою частиною керованого ним транспортного засобу на ОСОБА_4 , яка, рухаючись по пішохідному переході, мала перевагу під час переходу проїзної частини позначеної нерегульованим пішохідним переходом, внаслідок чого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження. Таким чином своїми діями ОСОБА_5 грубо порушив вимоги пунктів 1.5; 2.3 «б»; 4.16 « а »; 12.3; 18.1 та 1.10 (в частині тлумачення поняття «перевага», «пішохідний перехід» та «небезпека для руху») Правил дорожнього руху , які полягають у тім, що: п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі…»; п. 12.3: «У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 4.16: « Пішохід має право: а ) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами…»; п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; п. 1.10: «Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки ( у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її ) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися; пішохідний перехід ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1- 1.14.3, пішохідними світлофорами; перевага право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді двохкісточкових переломів обох гомілково-ступневих суглобів з значним зміщенням, більше зліва, забійно-рваної рани правої ступні та забійної рани лівої ступні, масивної підшкірної гематоми лівого стегна, підшкірної гематоми скроневої ділянки справа, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня. Отже, невиконання водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5; 2.3 «б»; 4.16 «а»; 12.3; 18.1 та 1.10 ( в частині тлумачення поняття «перевага», «пішохідний перехід» та «небезпека для руху») Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з послідуючими наслідками, а саме отриманням ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні подала заяву про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з їх примиренням, жодних претензій до обвинуваченого у неї немає.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 подав письмове клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою та просив закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_4 та просив закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України. У вчиненому кримінальному правопорушенні вину визнає повністю, заподіяну шкоду потерпілій відшкодував в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку з його примиренням з потерпілою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частинами першою та четвертою статті 286 КПК України, передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ст. 12 КК України, діяння передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є необережним нетяжким злочином.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є необережним нетяжким злочином, вину свою визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, примирився з потерпілою, яка будь-яких претензій до нього не має.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити, звільнити обвинуваченогоОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження про його обвинувачення закрити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 369-372КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження - закрити.

Речові докази:

- вилковий автонавантажувач марки «41030», державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання на арешт-майданчик Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області - повернути власнику ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 .

Арешт накладений, згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 грудня 2025 року на вилковий автонавантажувач марки «41030», державний номерний знак НОМЕР_1 - скасувати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено о 08 год. 20 хв. 02 березня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1