ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського від 07 січня 2026 року стосовно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, проживала за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні за клопотанням засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

засудженої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 07 січня 2026 року відмовлено в задоволенні подання ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання відповідно до ст. 81 КК.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що поведінка засудженої не була сумлінною протягом всього строку відбування покарання, про що свідчать наявність стягнень, застосованих до неї, які хоча й погашені в установленому порядку. Позитивні зміни в поведінці засудженої, зокрема, отримання нею 8 заохочень, позитивна характеристика установи виконання покарань, свідчать, що остання тільки стала на шлях виправлення і поки що не довела його.

Суд надав оцінку поведінці засудженої за весь час відбуття покарання, а не за окремий період і прийшов до висновку про те, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду та відноситься до дискреційних повноважень суду, тому для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, у зв`язку із чим в задоволенні подання установи слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

У апеляційній скарзі засуджена просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою звільнити її від відбування покарання умовно-достроково в порядку ст. 81 КК.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми чинного законодавства, оскільки суд дійшов помилково висновку про недоведеність її виправлення.

Стверджує, що в перебуває в установі виконання покарань з 17.04.2020, з зазначеного часу працевлаштована швачкою, тобто свідомо з власної ініціативи постійно наполегливо працювала, через 7 місяців отримала перше заохочення, а згодом інші сім, тому вважає що її лінія правослухняної поведінки формувалася з самого початку. Наголошує, що стягнення відносно неї погашені у встановленому порядку, були на початку відбування покарання через нерозуміння режиму утримання в установі відбування покарання.

Засуджена вважає, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 370 КПК, не надано належної оцінки доказам на підтвердження позитивної характеристики та її поведінки.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджена підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції та матеріали провадження, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів особової справи вбачається, що з 06.09.2019 по 16.04.2020 засуджена ОСОБА_6 перебувала у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», де характеризувалася негативно, мала одне дисциплінарне стягнення у виді догани, яке в подальшому погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мала.

З 17.04.2020 засуджена відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№34)». Початок строку відбування покарання: 04.09.2019, кінець строку відбування покарання: 04.09.2027.

За час відбування покарання у зазначеній установі вона має 7 заохочень у вигляді подяк, а також 2 дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку.

04.09.2023 комісією установи відмовлено в клопотанні на підставі ст. 100-101 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК).

04.01.2025 комісією установи відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК.

Також, з матеріалів справи слідує, що засуджена після прибуття до ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» була працевлаштована на швацькому виробництві в бригаді №20 швачкою, згодом переведена до бригади №71 та виконувала обов`язки бригадира. За виробничою необхідністю ОСОБА_6 працевлаштована у виробничих майстернях установи підсобним робітником першого тарифного розряду до бригади №54, де працює по теперішній час, має високий коефіцієнт трудової участі, який складає 1.6, зауважень з боку майстерського складу не надходило. Внутрішньо-цеховий режим не порушує.

З характеристики, наданої адміністрацією установи виконання покарань, вбачається, що засуджена дотримується вимог нормативних актів, які регламентують порядок і умови відбування покарання, а також правил внутрішнього розпорядку установи, законні вимоги адміністрації виконує, підтримує з її представниками правомірні взаємовідносини.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженої ОСОБА_6 проявляє соціально-корисну ініціативу у житті установи. Крім того, певний час на добровільних засадах виконувала обов`язки старшої днювальної відділення СПС №8. Засуджена активно залучається до робіт з благоустрою установи, бере участь у програмах виховного впливу, відвідує відповідні заходи та проявляє до них зацікавленість. За результатами спостереження за її поведінкою адміністрацією установи зазначено, що засуджена здатна усвідомлювати свої дії та демонструє готовність до самокерованої поведінки. Підтримує соціально корисні зв`язки з близькими особами, які приїжджають на побачення, отримує від них передачі та посилки. Провину у вчиненому злочині визнає, питання подальшого побутового влаштування вирішено позитивно.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК, призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання, про що вірно наголосив суд першої інстанції.

Статтею 6 КВК передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Статтею 81 КК чітко передбачено, що засуджений своє виправлення доводить ставленням до праці та сумлінною поведінкою, не за певний період, а протягом всього строку відбування покарання, крім випадків коди він за станом здоров`я не може бути працевлаштованим в установі.

Апеляційний суд оцінює поведінку засудженої за весь час відбуття покарання, а не за окремий період і погоджується з висновками суду першої інстанції, що протягом строку відбування покарання поведінка засудженої не була бездоганною, що підтверджується наявністю дисциплінарних стягнень, застосованих до неї, які в подальшому були погашені у встановленому законом порядку. Подальші позитивні зміни у поведінці засудженої, зокрема, наявність заохочень та позитивна характеристика адміністрації установи виконання покарань, свідчать лише про те, що остання стала на шлях виправлення, однак на цей час не можуть свідчити про досягнення мети її виправлення, тому, за вказаних вище обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_6 не довела свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що поведінка засудженої впродовж всього строку утримання в установах відбування покарань не дає достатніх підстав вважати, що засуджена довела своє виправлення, тому колегія суддів позбавлена можливості застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення, оскільки на даний час, це буде суперечити меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженої та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також положенням ст. 81 КК.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 в даному випадку є передчасним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженої не є необґрунтованими, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 81, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського від 07 січня 2026 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4