В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "10" лютого 2026 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003616 від 15.03.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцz м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого курьєром компанії "Глово", неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 01.06.2020, керуючись особистими мотивами, а саме з метою припинення дій невідомих йому осіб, які на його думку вчиняють злочини на території України, що спрямовані проти всіх громадян України, маючи на меті порушення нормального ритму життя в м. Києві, шляхом дезорганізації функціонування транспортного сполучення мостом "Метро", в тому числі роботи Київського метрополітену, бажаючи викликати у населення відчуття шоку, страху і безпорадності, вирішив вчинити завідомо неправдиве повідомлення про вчинення вибуху.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , виготовив імітаційний вибуховий пристрій, скріпивши між собою дві пластикові ємності заповнені водою, до яких закріпив пластикову банку, яку частково заповнив ґрунтом, прикріпивши до вказаних ємностей кабель та предмет, схожий на пульт.

В подальшому, ОСОБА_5 помістив виготовлений муляж вибухового пристрою до рюкзака та мішка, після чого щоб поїхати на міст «Метро» та звідти здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, зі свого мобільного телефону, використовуючи мобільний додаток «BOLT» о 12 год. 57 хв. ОСОБА_5 викликав таксі від місця свого місця проживання до адреси: АДРЕСА_3 , після чого, взявши з собою заздалегідь підготовлений муляж вибухового пристрою, останній автомобілем таксі направився до місця вчинення злочину.

Так, після закінчення поїздки, ОСОБА_5 вийшов з автомобіля таксі, після чого пішки направився на середину мосту «Метро» на полосу руху в напрямку з правого на лівий берег р. Дніпро, зупинившись на мосту, ОСОБА_5 поставив муляж вибухового пристрою на землю, дістав кабель та взяв до рук пульт, після чого о 13 год. 41 хв. зі свого мобільного телефону, з номером НОМЕР_1 здійснив дзвінок на спецлінію «102» та в ході розмови з оператором лінії «102», достовірно знаючи, що поширена ним інформація є неправдивою, повідомив про підготовку вибуху мосту «Метро».

З метою недопущення можливого заподіяння шкоди здоров?ю людей, працівниками поліції було обмежено рух авто-мото транспорту та поїздів Київського метрополітену з обох боків мосту «Метро».

Вказаними злочинними діями ОСОБА_5 , було спричинено тяжкі наслідки, які виразились у тривалому порушенні нормальної роботи громадського транспорту, паралізувало нормальну життєдіяльність ряду районів міста Києва та породило чутки та паніку серед населення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Пояснив, свій вчинок, тим, що вважає що держава несправедлива до простих людей, він тяжко заробляв гроші дуже хотів купити квартиру, коли нарешті купив з`ясувалось що не може оформити документи на квартиру, тому що це незаконна забудова, будують і не здають. У нього «голова розтірялась», всього багато «навалилось» за останній час. Ще лікар йому сказав, що у нього розумова відсталість, спадкова, тому що мама була хворою померла в психічній лікарні батько теж був хворим, завжди мусор приносив додому, якось приніс мертву козу, хотів щоб з`їли, оскільки жили погано і бідно в антисанітарних умовах, через що його забрали до інтернату. Якось побачив по телевізору як підривали міст і йому це сподобалось, вирішив що такий спосіб може вплинути на державу та зупинити бандитів, які не дають оформити документи на квартиру, оскільки мітинги які вони з іншими влаштовували ніяких результатів не давали. В той день, його співмешканка ОСОБА_6 пішла на роботу, «голову отпустило», він взяв дві «бутилки» набрав в них вони, поклав у мішок в пляшку набрав землі, розібрав Іри електрошокер, взяв провода звідти і зробив пристрій візуально схожий на вибухівку. Все зробив дома зранку, дві години збирав. Після чого викликав таксі, вийшов біля метро, щоб таксист нічого не запідозрив. Хотів щоб його снайпер "бахнув" щоб він не мучився, оскільки він сам декілька разів намагався на себе накласти руки, хотів на стройці повіситись, але не вистачило духу і сили. Одного разу напився медикаментів і був у комі, але його відкачали. А після того як лікар сказав, що він слабоумний, це його ще більше підкосило. Коли приїхав на міст, хотів щоб допомогли з житлм розібратись. В руках був рюкзак, елекрошокер, від якого йшли провода, до рюказака, набрав «102», і сказав, щоб зупиняли метро, бо він підірве міст. Потім запитали його чи він ще довго буде тримати міст, людям потрібно на роботу їхати, на що він їм відповів, якщо допоможуть з квартирою то все заховаю. Вони сказали що потім допоможуть, і він їм сказав що це муляж, коли він склав електрошокер в рюкзав, почали стріляти, 2 пулі попали в нього вони заболіли, але не сильно, підбігла собака, схватила його за руку. У скоєному щиро розкаюється, лише хотів привернути увагу до життєвих проблем, пообіцяв більше такого не робити.

Прокурор просив визнати ОСОБА_5 винним: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі на підставі ст. 75 звільнити від відбування покарання, з іспитовим строком на 3 роки.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував наявності вини ОСОБА_5 в скоєних кримінальних правопорушеннях, але при призначенні покарання просив врахувати висновок експертизи, що він є обмежено осудним, та просив призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75 звільнити від відбування покарання, з іспитовим строком на 1 рік. Просив врахувати що справжньої загрози не було, лише бажання привернути увагу до своїх проблем.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина повністю доведена сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме:

- рапортом, щодо отриманого повідомлення зареєстрованого ЄО№ 34250 від 01.06.2020 року та проведено поліцейську операцію «Грім», по події що мала місце на мосту «Метро» (т.3 а.с. 27-34);

- протоколом огляду місця події біля мосту «Метро», де було виявлено та вилучено муляж вибухового пристрою (т3 а.с. 42-51);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 02.06.2020 року, відповідно до якої: муляж вибухового пристрою, що находиться в рюкзаку бежевого кольору, медичну маску голубого кольору з білою вставкою, фотокартки у кількості 6 шт., блокнот з записами, гільзи , шапку кольору «хакі» в якій зроблені отвори для очей та рота, атлас м. Києва, упаковку пластирів, газовий балон «Перець», два аркуші з написами, аркуш «Медіком» від 23.01.2020 - визнано речовими доказами (т.3 а.с.53-54);

- актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів, вдіповідно до якого ВП та ВП не виявлено (т3 а.с. 68-71) ;

- протоколом прослуховування аудіозапису з спілкуванням з оператором лінії «102 від 02.06.2020 (т.3 а.с. 79-82);

-листом від КП «Київский метрополітен» відповідно до якого 01.06.2020 року о 14год. 12 хв. рух поїздів від станції метро «Арсенальна» до станції «Дарниця» бу припинений до 15 год 24 хв. В результаті цього випадку було відмінено 69 поїздів.

-протоколом перегляду цифрового відеозапису від 02.06.2020 огляд розпочато о 16 год 00 хв. та закнічено о 17 год 30 хв. (т.3 а.с. 89-99);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 02.06.2020 року, відповідно до якої: DVD -диски з відеозапсом з камер системи «безпечне місто» , що розташована за адресою: м. Київ, міст «Метро»- визнано речовими доказами (т.3 а.с .100-101);

-висновком судово-психіатричного експерта від 30.11.2021 року30.11.2021 відповідно до якого у кримінальному провадженні №0003616 проведена судово-психіатрична експертиза щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно висновку №159 якої на період кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 (на період 01 червня 2020 року), він виявив ознаки: Розладу адаптації у вигляді пролонгованої депресивної реакції у особи, яка страждає на легку розумову відсталість (згідно з МКХ-10:F43.21, F70) і за своїм психічним станом в той період часу не був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 , може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи і давати про них свідчення. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 може приймати участь у судових засіданнях. Відповідь на питання: «Чи підпадають захворювання ОСОБА_5 під перелік захворювань, які є підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання відповідно до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання?» - не входить до компетенції лікарів судово - психіатричних експертів.(т1 а.с. 174-185);

- висновком судово- психіатричного експерта від 29.04.2025 № 180, відповідно до якого ОСОБА_5 проводилась повторна амбулаторна комісійна комплексна судово психолого - психіатрична експертиза. З висновку судово - на даний час, ОСОБА_5 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості, псевдопсихопатоподібний варіант, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом, ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. 2. У період інкримінованих йому дій, ОСОБА_5 також тяжким психічним розладом чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв ознаки органічного розладу особистості, псевдопсихопатоподібний варіант Наявні у ОСОБА_5 зміни в мисленні та емоційно - вольовій сфері мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх дій, здатність регулювати свою поведінку у досліджуваній ситуації, а тому під час інкримінованих йому дій ОСОБА_5 не повною мірою міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. 3.4. Питання участі ОСОБА_5 у судових засіданнях не належить до компетенції судово - психіатричної експертизи. За своїм психічним станом, ОСОБА_5 не повною мірою здатний сприймати обставини по справі та давати по них відповідні покази. 5. Оскільки ОСОБА_5 тяжким психічним розладом не стража, відповідно даний психічний розлад не входить до переліку хвороб, які можуть булу підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (додаток 13 до Порядку організації надання медичної допомога засудженим до позбавлення волі, затверджений наказом Міністерства охорони здоров?я України N?1348/5/572 від 15.08.2014 року).

Досліджені докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку.

В даному випадку суд вважає, що стороною обвинувачення в повному обсязі наведено, як в матеріалах справи, так і в судовому засіданні сукупність явищ, предметів, процесів, що відбувалися в оточуючому середовищі стосовно вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення яке передбачене ч. 2 ст. 259 КК України, тобто у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, якщо таке діяння спричинило тяжкі наслідки.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Суд також враховує висновок судово- психіатричного експерта від 29.04.2025 № 180 згідно якого на даний час, ОСОБА_5 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості, псевдопсихопатоподібний варіант, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом, ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. 2. У період інкримінованих йому дій, ОСОБА_5 також тяжким психічним розладом чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв ознаки органічного розладу особистості, псевдопсихопатоподібний варіант Наявні у ОСОБА_5 зміни в мисленні та емоційно - вольовій сфері мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх дій, здатність регулювати свою поведінку у досліджуваній ситуації, а тому під час інкримінованих йому дій ОСОБА_5 не повною мірою міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.. В період часу до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, він не був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно дост.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Відповідно до cт. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, суд визнає визнання вини, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, а також суд враховує психічний стан (обмежену осудність) обвинуваченого, як обставину, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжує відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особам.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкиз злочинів, згідно ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі наближеного до мінімальної межі.

При цьому, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, суд вважає за можливе, застосувати ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Суд також покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.20, Кримінального кодексу України, ст.ст.366-368,371,374,376,504 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопрушення передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_5 , згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: визнані постановою речовими доказів від 02.06.2020 року муляж вибухового пристрою, що находиться в рюкзаку бежевого кольору, медичну маску голубого кольору з білою вставкою, фотокартки у кількості 6 шт., блокнот з записами, гільзи, шапку кольору «хакі» в якій зроблені отвори для очей та рота, атлас м. Києва, упаковку пластирів, газовий балон «Перець», два аркуші з написами, аркуш «Медіком» від 23.01.2020 - знищити.

-Диски з аудіо та відеозаписами - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва з урахуванням положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя