ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/926/26 Справа № 193/579/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2026 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровської області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000070 від 16.04.2026 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені слідчим суддею 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровської області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000070 від 16.04.2026 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Цією ж ухвалою постановлено тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події - транспортний засіб марки «Daewoo Nexia», р/н НОМЕР_1 , повернути власнику.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що слідчим під час судового розгляду клопотання про арешт майна не доведено необхідності у накладенні на нього арешту, не доведено факту того, що вилучене майно, яке на праві власності належать ОСОБА_8 набуто кримінально-протиправним шляхом, відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК та на нього може бути накладено арешт у даному кримінальному провадженні.

Водночас суд звернув увагу на те, що ані слідчий у своєму клопотанні, ані прокурор який погоджував це клопотання, в порушення вимог ст. 171, 173 КПК, не оцінили розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту для власника майна.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі прокурор в кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2026 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт транспортного засобу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, погоджене з прокурором та накласти арешт на легковий автомобіль «Daewoo Nexia» типу «Легковий-седан-В», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1997 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_8 та перебував у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що метою звернення до суду з клопотанням про арешт вказаного автомобілю є те, що зазначений автомобіль визнано речовим доказом, який використовувався ОСОБА_9 в якості засобу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме не виконання рішення суду щодо позбавлення особи права керування транспортним засобом.

Звертає увагу, що повернення транспортного засобу ОСОБА_9 , який позбавлений права керування транспортними засобами та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, створює загрозу вчинення останнім аналогічних правопорушень.

Вважає, що слідчим суддею не надано належної правової оцінки доводам слідчого, викладеним у клопотанні та належним чином не обґрунтовано ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Власник майна в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду провадження від нього не надходило.

Висновки суду:

Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора в судовому засіданні, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного:

Слідчим відділенням ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000070 від 15.04.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Як вбачається з наданих матеріалів, 15.04.2026 р. о 16:07 год. надійшло повідомлення ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області від старшого ДОП цього відділення поліції лейтенанта поліції ОСОБА_10 про те, що 15.04.2026 р. о 16:00 год. на автодорозі Т0419 «П`ятихатки Апостолове-Зеленодольськ», поблизу с. Петрове Криворізького району Дніпропетровської області був зупинений легковий автомобіль «Daewoo Nexia», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , якого за постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2024 р. позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Під час виїзду СОГ ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області на місце події 15.04.2026 р. було проведено огляд місця події, під час якого було виявлено вказаний транспортний засіб та вилучено його до майданчику зберігання транспортних засобів ВП №9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Посилаючись на те, що автомобіль «Daewoo Nexia», р/н НОМЕР_1 , використовується ОСОБА_9 всупереч діючим нормам чинного законодавства та є предметом вчинення злочину в даному кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вказаний транспортний засіб, який є речовим доказом, з метою його збереження.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя в оскарженій ухвалі від 17 квітня 2026 року зазначив, що слідчим під час судового розгляду клопотання про арешт майна не доведено необхідності у накладенні на нього арешту, як і не доведено факту того, що вилучене майно, яке на праві власності належить ОСОБА_8 набуто кримінально-протиправним шляхом, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК та на нього може бути накладено арешт у даному кримінальному провадженні.

Водночас суд звернув увагу на те, що ані слідчий у своєму клопотанні, ані прокурор який погоджував це клопотання, в порушення вимог ст. 171, 173 КПК, не оцінили розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту для власника майна.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок слідчого судді хибним з огляду на таке:

Згідно зі статтями 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого / прокурора довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий / прокурор зазначає у своєму клопотанні.

За приписами ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. (ч. 4 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. (ч. 4, 5 ст. 170 КПК України).

Як вбачається з клопотання слідчого, погодженого прокурором, при проведені досудового розслідування органом досудового розслідування було заявлено клопотання про накладення арешту на майно саме з метою його збереження як речового доказу, з метою уникнення можливості приховання, пошкодження або передачі вказаного майна, що суттєво впливатиме на повне та об`єктивне проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Як вбачається з наданих матеріалів, що після повідомлення, за наслідками якого було здійснено виїзд СОГ ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області на місце події 15.04.2026 р., було проведено огляд місця події, під час якого був виявлений транспортний засіб «Daewoo Nexia», р/н НОМЕР_1 , та вилучений до майданчику зберігання транспортних засобів ВП №9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постановою слідчого від 16 квітня 2026 року вказаний автомобіль визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні №0000070.

Із письмових пояснень ОСОБА_9 , який керував вказаним транспортним засобом, вбачається, що його цивільна дружина ОСОБА_11 в середині лютого 2026 року придбала легковий автомобіль марки «Daewoo Nexia», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за техпаспортом. У кого саме остання придбала вказаний транспортний засіб, йому достовірно не відомо. Дружина не має посвідчення водія. Вказаний автомобіль дружина віддала ОСОБА_9 у користування. Він час від часу на ньому їздив (а.с. 10).

Крім того, про факт перебування вказаного транспортного засобу у користуванні та розпорядженні саме ОСОБА_9 свідчить наявна в матеріалах провадження копія постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_9 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №344018 від 15.04.2026 року за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 12).

Проте, слідчий суддя суду-ї інстанції врахував лише дані, що містяться в копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , про власника майна, яким вказаний ОСОБА_8 (а.с.20).

Не врахував слідчий суддя 1-ї інстанції, що повернення транспортного засобу ОСОБА_9 , який позбавлений права керування транспортними засобами та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, при наявності в його розпорядженні вказаного автомобіля, створює загрозу вчинення ним аналогічних правопорушень.

Разом з тим, вилучений в ході огляду автомобіль використовувався ОСОБА_9 як засіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_9 , а саме: невиконання рішення суду щодо позбавлення особи права керування транспортними засобами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вказаний транспортний засіб відповідає ознакам речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Тобто в даному випадку, клопотання слідчого, погоджене з прокурором, ґрунтується на приписах закону та фактичних обставинах провадження.

Тому колегія суддів вважає, що клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про накладення арешту на цей автомобіль підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на транспортний засіб скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2026 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000070 від 16.04.2026 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 9 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровської області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000070 від 16.04.2026 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на легковий автомобіль «Daewoo Nexia» типу «Легковий-седан-В», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1997 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) та перебував у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Вказаний транспортний засіб «Daewoo Nexia» типу «Легковий-седан-В», д.н.з. НОМЕР_1 , залишити на зберіганні на майданчику для зберігання транспортних засобів ВП №9 Криворізького РУП, за адресою: с-ще Софіївка, вул. Спортивна, буд. 10-А, Криворізького району Дніпропетровської області, із забороною будь-якого розпорядження та використання ним до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та / або скасування арешту, окрім слідчого та прокурора в цьому кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4