ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 0000559 від 08.07.2025 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2025 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Товтри, Заставнівського р-ну, Чернівецької області, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, 07.07.2025, приблизно, о 08 год 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою м. Чернівці, вул. Гуцульська 10А, а саме, в полі, в ході раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_7 , який виник на фоні неприязних відносин, діючи з умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій і відповідні наслідки, бажаючи їх настання, умисно наніс 2 удари кулаком правої руки в область обличчя зліва ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_6 продовжуючи свої протиправні дії, повалив потерпілого на землю та завдав не менше 5-6 ударів руками та ногами по голові та тілу ОСОБА_7 . Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців: в правій скроневій ділянці; в скроневій ділянці справа на 1 см вище правої вушної раковини; в правій орбітальній ділянці; рубець

ЄУНСС: 726/3463/25 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/94/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

на слизовій оболонці лівої щоки на рівні 23,24 та 25 зубів; садна: по передній поверхні лівого колінного згину; по зовнішній поверхні правого колінного згину; по передній поверхні в середній третині правої гомілки; по передній поверхні в нижній третині правої гомілки; по зовнішній поверхні лівого колінного згину у кількості трьох; по передньо-аксилярній лінії зліва в проекції 12-го ребра; на 2 см нижче від попереднього, які згідно висновку судово-медичного експерта № 462 екс від 31.07.2025 відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що останній не заперечуючи правової кваліфікації його дій, доведеності його вини у скоєнні кримінального проступку, просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного йому покарання, а саме, призначити більш м`яке покарання в межах санкції статті. Просить розглянути скаргу у його відсутності в порядку письмового провадження.

Зазначає, що районний суд у повному обсязі не врахував підстави виникнення конфлікту, те, що потерпілий був ініціатором бійки.

Також на думку апелянта, районним судом не було враховано матеріальний стан обвинуваченого.

Вважає, що суд визнаючи доведеною обставину, яка обтяжує обвинуваченому покарання злочин проти особи похилого віку, не взяв до уваги, що потерпілий лише на півтора місяці старше від обвинуваченого.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_7 , які були належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилися та не повідомили суд про поважність причин їхньої неявки, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, позицію прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що останній просить розглянути скаргу у його відсутності в порядку письмового провадження, однак судова колегія апеляційного суду не знаходить підстав для ухвалення судового рішення за результатами письмового провадження, оскільки це буде суперечити положенням ст. 406 КПК України, оскільки, окрім обвинуваченого ОСОБА_6 , іншими учасниками даного кримінального провадження не було заявлено клопотання про здійснення провадження за їхньою відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України в поданій апеляційній скарзі не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Апелянтом оскаржується, зокрема, правильність призначеного обвинуваченому покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про можливість пом`якшення призначеного йому покарання, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя, здоров`я та безпека визнаються найвищими соціальними цінностями, а оскільки вчинений ОСОБА_6 кримінальний проступок призвів до настання негативних наслідків для потерпілого, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного йому покарання, зокрема шляхом зменшення розміру штрафу.

Суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком проти життя та здоров`я особи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою винуватість у вчиненні злочину визнав частково, те, що він є пенсіонером, має постійне місце проживання, на «Д» обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, які б у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, районним судом не встановлено.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, районним судом визначено: вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Також районним судом враховано обставини вчинення даного кримінального проступку, мету та мотив вчинення, наслідки, які настали, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння.

Враховавши вказані обставини, суд прийшов до вірного висновку, про призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, його особу, який скоїв злочин по відношенню до особи похилого віку, спосіб вчинення кримінального проступку, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, що відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3