Справа № 171/1499/26
УХВАЛА

іменем України

06 травня 2026 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0002241 зареєстрованому до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка Красноармійського району Донецької області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, не одруженого (розлученого), який не має на утриманні неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судимий (22.01.2019 за ч. 1 ст. 164 КК України Красноармійським MPC Донецької області до 120 годин громадських робіт; 05.07.2019 за ч.2 ст. 389 КК України Красноармійським MPC Донецької області до обмеження волі строком на 1 рік, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік), військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат, стрілець-санітар 2 механізованого відділення З механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону, військової частини НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

встановив:

В провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

05.05.2026 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області звернувся прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді стрільця-санітара 2 механізованого відділення З механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, будучи направленим відповідно до розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №173дек від 11.03.2022 та бойового розпорядження командира НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 №280 дек від 22.03.2022 на посилення 1 механізованого батальйону в АДРЕСА_2 , 17.04.2022 самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 поблизу АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 10.03.2026, доки не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України посадовими особами Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб в умовах в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» оскільки раніше встановлені ризики, відповідно до п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, застосування більш м`яких запобіжних заходів недостатньо для запобігання зазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив це клопотання задовольнити.

Захисниця ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вказала, що ризики, які зазначені прокурором у клоптання є недоведеними, просила застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав свого захиснка та заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухав думку сторін кримінального провадження, дослідив докази додані до клопотання, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194КПКУкраїни під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Установлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 11.03.2026 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 08.05.2026 року.

Обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні 04.05.2026 року направлено до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 , 3 ст 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 на даний час обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

На даний час, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

-переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникненняможливого понесення покарання. Крім того, слід зауважити, що після встановлення співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 факту мешкання безвісті зниклого військовослужбовця ОСОБА_4 у м. Кам`янському Дніпропетровської області, останній одразу змінив місце мешкання та виїхав до Полтавської області

-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, а також близьких родичів зокрема матір ОСОБА_6 , що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, айв подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що обвинувачений, розуміючи ступінь тяжкості злочину, у вчинення якого він обвинувачується, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців та родичів може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля або вмовляння складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового розгляду.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що вчинення обвинуваченим самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці може вказувати на бажання підозрюваного уникнути відповідальності та з врахуванням тяжкості покарання, що йому загрожує, безумовно свідчить про можливість повторної втечі обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, наявна обґрунтована необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_6 ..

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

- застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- на адресу суду не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_6 комусь на поруки, що виключає передачу його на поруки.

Окрім цього, продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливо, враховуючи те, що за вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, у разі визнання його винним, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, отже дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.

З урахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-184,186-187,193-194,196-197,369-372,376,309КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів, тобто до 04 липня 2026 року включно.

Тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювати в умовах Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Копію ухвали направити до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її постановлення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, обвинуваченим, який тримається під вартою-в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 13 годині 50 хвилин 06 травня 2026 року.

Суддя: ОСОБА_1