Справа № 201/2324/26
Провадження № 1-кс/201/624/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000828 від 19.08.2025 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000828 від 19.08.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- транспортний засіб: VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ;

-домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме земельна ділянка площею 495 кв. м. та будинок загальною площею 107,2 кв. м. (реєстраційний майна 25194369).

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що на початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, представником іноземної організації співробітником ФСБ РФ ОСОБА_5 , залучено до співробітництва громадяни України, жителів Донецької та інших областей України для ведення підривної діяльності проти України, у тому числі збору та передачі інформації про переміщення та дислокацію сил оборони України вказаному представнику іноземної організації.

Так, збір вищевказаної інформації ОСОБА_5 налагоджено через мережу користувачів месенджеру «Telegram», з використанням акаунту із назвою « ОСОБА_6 », авторизованого в месенджері «Telegram», під номером телефону НОМЕР_3 .

Одним з таких користувачів є громадянин України ОСОБА_4 , авторизований у месенджері під наступними обліковими даними: ім`я користувача « ОСОБА_7 , котрий, перебуваючи у м. Дніпро Дніпропетровської області, який у період з 15.04.2024 по 21.07.2025 умисно здійснював збір інформації про СОУ та надавав її ОСОБА_5 , з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом здійснення проти неї підривної діяльності.

Так, об 21 годині 45 хвилин 12.07.2025, громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Дніпро Дніпропетровської області (точне місце під час досудового розслідування не встановлено), використовуючи власний акаунт під назвою «Undo» з унікальним #id469383611 у месенджері «Telegram», зареєстрованим за номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_4 , передав відомості про здійснення пусків ППО за приблизними координатами 48,430315, 34.871457 із зазначенням орієнтовної зони пуску та напрямку руху ракети представнику іноземної організації ОСОБА_5 , який використовує акаунт під назвою « ОСОБА_6 », авторизований в месенджері «Telegram», під номером телефону НОМЕР_3 .

В подальшому, об 20 годині 30 хвилин 18.07.2025, громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи у місті Дніпро Дніпропетровської області (точне місце під час досудового розслідування не встановлено), використовуючи власний акаунт під назвою «Undo» з унікальним #id469383611 у месенджері «Telegram», зареєстрованим за номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_4 , передав відомості про здійснення пусків ППО за приблизними координатами 48,435714, 34.847092 із зазначенням орієнтовної зони пуску та напрямку руху ракети представнику іноземної організації ОСОБА_5 , який використовує акаунт під назвою « ОСОБА_6 », авторизований в месенджері «Telegram», під номером телефону НОМЕР_3 .

При цьому ОСОБА_4 достовірно усвідомлював, що така інформація буде використана представниками іноземної організації у проведенні підривної діяльності проти України.

19.02.2026 року ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. 20.02.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: наданні представникам іноземної організації держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно відомостей РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, АРК та м. Севастополі, ОСОБА_4 належать на праві приватної власності автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Також, згідно витягу з реєстру Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №463475150 від 09.02.2026, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме земельна ділянка площею 495 кв. м. та будинок загальною площею 107,2 кв. м. (реєстраційний майна 25194369).

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

За таких обставин, зазначене майно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_4 підлягає арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 131, 132, 170-171 КПК України, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000828 від 19.08.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

19.02.2026 року ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. 20.02.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: наданні представникам іноземної організації держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Також було встановлено, що згідно відомостей РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, АРК та м. Севастополі, ОСОБА_4 належать на праві приватної власності автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Також, згідно витягу з реєстру Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №463475150 від 09.02.2026, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме земельна ділянка площею 495 кв. м. та будинок загальною площею 107,2 кв. м. (реєстраційний майна 25194369).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_4 , могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності підозрюваного, а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваній та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170,171,173,309,376,404,405,407,418,422 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000828 від 19.08.2025 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), а саме:

-VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ;

-домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме земельна ділянка площею 495 кв. м. та будинок загальною площею 107,2 кв. м. (реєстраційний майна 25194369).

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1