Провадження №: 1-кс/336/142/2026
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0001858 від 24.12.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ст. 156 ч. 2, ст. 152 ч. 6, ст. 263 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчих перебуває кримінальне провадження № 0001858 від 24.12.2025 року, за яким ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні протягом тривалого періоду часу розпусних дій відносно своєї доньки ОСОБА_9 , яка не досягла 14 років, а також у її зґвалтуванні, тобто вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням пальців руки.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у незаконних придбанні, носінні та зберіганні боєприпасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_5 наразі кваліфіковані за ст. 152 ч. 6, ст. 156 ч. 2, ст. 263 ч. 1 КК України.

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25.03.2026 року (до завершення строку досудового розслідування).

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, вказуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_10 підтверджена показаннями потерпілої, її законного представника та свідка, а за епізодом придбання та зберігання боєприпасів та вибухових речовин доказами, отриманими в результаті проведеного обшуку, та висновком експертизи. Прокурор вказувала, що ОСОБА_5 є батьком потерпілої та свідка ОСОБА_10 , а також чоловіком законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 . Наразі ОСОБА_11 та ОСОБА_9 мешкають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який також є житлом підозрюваного. Наявність родинних зв`язків, обізнаність підозрюваного про місцеперебування потерпілої та її законного представника можуть призвести до вчинення незаконного впливу на них, як і на свідка ОСОБА_10 . Суворість можливого покарання може обумовити намагання підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування або суду. Також прокурор вказувала на необхідність проведення деяких слідчих дій та отримання висновків експертиз, що були призначені раніше.

Захисники проти продовження запобіжного заходу заперечували.

Захисник адвокат ОСОБА_6 вказував, що слідством порушені строки звернення до суду із відповідним клопотанням, не доведено обґрунтованості підозри та наявності ризиків. Підозра ОСОБА_10 ґрунтується виключно на показаннях потерпілої, які у свою чергу стосуються подій 2022 року. Також захисник вказував, що стороною обвинувачення всупереч показанням потерпілої щодо послідовності подій, штучно змінено кваліфікацію з метою застосування ознаки повторності та створення підстав для підозри у більш тяжкому злочині. Захисник вказував, що відсутні докази того, що до зберігання боєприпасів та вибухових речовин причетний саме ОСОБА_10 , адже в будинку він мешкав не один.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вказувала, що підозра у вчиненні ОСОБА_10 злочинів, передбачених ст. 152 ч. 6, ст. 156 ч. 2 КК України ґрунтується виключно на показаннях потерпілої, свідка та законного представника. Захисник вказувала, що через наявність особистого конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який пов`язаний із тим, що ОСОБА_10 має фактичні шлюбні стосунки з іншою жінкою, ОСОБА_11 обмовляє підозрюваного, а діти, перебуваючи на боці матері у вказаному конфлікті та під її впливом, також дають неправдиві покази, обвинувачуючи батька у скоєнні злочинів, між тим як будь-яких об`єктивних доказів скоєння їх немає. Захисник вказувала на непослідовність дій ОСОБА_11 , адже за її показаннями про факт вчинення розпусних дій вона дізналась на початку грудня, між тим як із заявою до органів поліції звернулась майже через місяць, при цьому дозволяючи дітям весь цей час перебувати разом із батьком. Захисник вказувала про відсутність підстав не визначати заставу при обранні запобіжного заходу, адже немає підстав вважати застосування насильства при їх скоєнні.

Захисник адвокат ОСОБА_8 заперечував проти продовження запобіжного заходу, вказуючи, що стороною обвинувачення необхідність продовження запобіжного заходу обґрунтована необхідністю проведення певних слідчих дій, водночас наразі майже всі слідчі дії були проведені, потерпіла та свідок були допитані слідчим суддею, тож немає підстав вважати можливість впливу на них. Також захисник наполягав на відсутності ризику впливу на потерпілу, законного представника та свідка, адже вони мешкають за різними адресами. Захисник вказував про наявність конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який пов`язаний із розірванням шлюбу, а також конфлікту дітей із батьком, що призвело до того, що вони його обмовляють. Також захисник звертав увагу суду на наявність у ОСОБА_10 численних хвороб, які потребують постійного лікування, яке не може бути забезпечене в умовах слідчого ізолятору, а також зайняття підозрюваним посади директора підприємства, що обумовлює наявність у нього зобов`язань перед контрагентами та найманими працівникам, необхідності забезпечувати роботу підприємства, а також необхідності сплати аліментів на утримання дітей.

Підозрюваний ОСОБА_10 заперечував проти продовження запобіжного заходу, вказуючи, що вину у скоєнні злочинів не визнає. У нього з 2019 року наявний конфлікт в родині, у зв`язку із чим донька його обмовляє.

При дослідженні доданих до клопотання матеріалів слідчим суддею встановлено наступне.

Повноваження слідчого та прокурора підтверджені доданими до клопотання документами.

24.12.2025 року за заявою ОСОБА_11 внесено відомості до ЄРДР про скоєння злочинів, передбачених ст. 156 ч. 2, ст. 152 ч. 6 КК України, 25.12.2025 року внесено відомості про злочин, передбачени1 ст. 263 ч. 1 КК України.

Зі змісту заяви ОСОБА_11 від 24.12.2025 року, що вона просила притягнути ОСОБА_5 за вчинення розпусних дій відносно ОСОБА_9 в період часу з 2022 року по 2025 рік.

В ході допиту 24.12.2025 року потерпіла ОСОБА_9 описувала дії ОСОБА_10 , які мають ознаки розбещення та зґвалтування.

Свідок ОСОБА_10 в ході допиту 24.12.2025 року вказував, що кілька разів спостерігав, що ОСОБА_5 намагається торкатись ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді від 24.12.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку 25.12.2025 року були вилучені мобільні телефони, ноутбук, системний блок, предмет, схожий на пістолет, а також предмети, схожі на патрони, запал УЗРГМ та корпус гранати.

25.12.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ст. 156 ч. 2, ст. 152 ч. 6 КК України.

25.12.2025 року ОСОБА_5 був затриманий.

Згідно з висновком експерта від 26.12.2025 року вилучені в ході обшуку будинку предмети є корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить у собі заряд бризантної вибухової речовини тротил, а також бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ, який до бойових припасів не відноситься, але є самостійним вибуховим пристроєм. У конструктивному поєднанні ці предмети складають бойову ручну оборонну осколкову гранату Ф-1, яка відноситься до бойових припасів та вибухових пристроїв військового призначення.

26.12.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченому ст. 263 ч. 1 КК України.

Постановами прокурора від 25.12.2026 року та від 26.12.2025 року кримінальні провадження були об`єднані.

Ухвалою слідчого судді від 27.12.2025 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22.02.2026 року без визначення застави.

Постановою керівника Запорізької обласної прокуратури від 18.02.2026 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 3 місяців, тобто до 25.03.2026 року.

Наразі слідчим у кримінальному провадженні призначено декілька експертиз, захисником адвокатом ОСОБА_6 також заявлено клопотання про призначення експертизи.

З наданих стороною захисту документів вбачається, що ОСОБА_5 наразі працює директором ПП «Макстранс», контрагенти характеризують його з позитивного боку.

ОСОБА_5 страждає на певні захворювання, зокрема, цукровий діабет 2 типу, гіпертонічну хворобу, остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартроз, міопію слабкого ступеню, еритрематозну гастродуоденопатію, ерозивний рефлюкс, тощо.

Призначене лікування включає в себе медикаментозне лікування, дотримання дієти, регулярне фізичне навантаження.

Слідчим суддею не оцінюється в якості доказу медична довідка від 25.12.2025 року, надана захисником ОСОБА_7 , адже вказана довідка містить охоронювану законом інформацію з обмеженим доступом щодо стану здоров`я ОСОБА_9 , натомість слідчому судді не надано доказів щодо походження цього документу та законності його отримання.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ("Мюррей проти Сполученого Королівства" ("Murrey v. the United Kingdom"). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи ("Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" ("Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При оцінці наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 177 ч. 1 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В даному випадку слідчому судді були представлені докази, які свідчать про обґрунтованість висунутої ОСОБА_5 підозри, а саме покази потерпілої та свідка, результати обшуку та висновок експерта.

Слідчим суддею не оцінюються достовірність, належність чи допустимість наданих доказів, їх взаємозв`язок або суперечливість, адже ці питання віднесені до повноважень суду під час судового розгляду кримінального провадження.

Оцінка достовірності показань потерпілої, свідка та законного представника потерпілої також може бути надана судом під час розгляду кримінального провадження.

У разі ж наявності у підозрюваного та захисників сумнівів у достовірності таких показань або впевненості у їх недостовірності вони не обмежені у праві звернутись із заявою про надання завідомо неправдивих показань вказаними особами у відповідності до положень ст. 214 КПК України.

Розглядаючи можливість обрання альтернативних менш суворих запобіжних заходів, слідчий суддя виходить з того, що стороною захисту не представлено будь-яких доказів того, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на праві власності чи він має законні підстави там проживати.

Декларування особою свого місця проживання не надає їй автоматично будь-яких речових прав щодо нерухомого майна, як то власність або користування.

При цьому суду також не надано доказів того, що потерпіла, свідок та законний представник потерпілої мешкають за якоюсь іншою адресою або принаймні мають інше житло, в якому б могли мешкати.

Водночас спільне проживання очевидно створює значні ризики впливу на потерпілу та свідка у кримінальному провадженні, які є неповнолітніми дітьми підозрюваного, а відтак більш вразливі.

Оцінюючи доводи сторони захисту про те, що стан здоров`я підозрюваного не дозволяє йому отримувати повноцінне лікування в умовах ізоляції, слідчий суддя з такими доводами не погоджується, адже згідно із наданими стороною захисту документами ОСОБА_5 призначене лікування, яке полягає у медикаментозному лікуванні, дієті та помірних фізичних навантаженнях. Доказів того, що ОСОБА_5 за своїм станом здоров`я не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора або отримувати необхідну медичну допомогу не надано.

Також суду не надано і доказів того, що підприємство, директором якого є ОСОБА_5 на ставки, має найманих працівників, займається волонтерською діяльністю, або що його подальша діяльність неможлива без особистої присутності підозрюваного.

Стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження наявності у підозрюваного стійких соціальних зв?язків, права власності на майно, обов`язку надання допомоги іншим родичам, у зв?язку з чим безумовно наявний ризик переховування від слідства та суду.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На переконання слідчого судді, усе вищевикладене у своїй сукупності є достатньою підставою вважати, що на момент розгляду клопотання існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тож, враховуючи наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, є підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

При вирішенні питання про можливість визначення застави, слідчий суддя враховує наступне.

Ст. 183 ч. 4 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Захисник адвокат ОСОБА_7 вказувала на відсутність підстав не визначати заставу у разі продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже інкриміновані злочини не пов`язані із застосуванням насильства.

З цими доводами слідчий суддя не погоджується, адже ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ст. 152 ч. 6 КК України, а саме у зґвалтуванні. З тексту підозри та з показань потерпілої вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні такий дій за допомогою фізичного та психологічного насильства. Само по собі зґвалтування вчиняється або за допомогою фізичного, психологічного або іншого насильства, або з використанням безпорадного стану потерпілого.

Отже є всі підстави вважати, що в даному випадку може бути застосоване виключення, передбачене ст. 183 ч. 4 КПК України, та, враховуючи обставини злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , можливе покарання, яке передбачає зокрема і довічне позбавлення волі, слідчий суддя вважає необхідним не застосовувати заставу при обранні запобіжного заходу.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0001858 від 24.12.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ст. 156 ч. 2, ст. 152 ч. 6, ст. 263 ч. 1 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у скоєнні злочинів, передбачених ст. 156 ч. 2, ст. 152 ч. 6, ст. 263 ч. 1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 березня 2026 року включно.

Ухвала суду діє до 25 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1