УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 Справа №607/2720/26 Провадження №1-кс/607/1178/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2026 року до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла вказана скарга, в якій ОСОБА_3 просить визнати незаконною, протиправною бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Тернопільській області, зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, видати йому витяг з ЄРДР, а також визнати потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Скарга обґрунтована тим, що 04 лютого 2026 року скаржник звернувся до ГУНП в Тернопільській області із заявою № 4567 про вчинення кримінального правопорушення, а саме внесення поліцейською ОСОБА_5 завідомо неправдивих відомостей у службовий документ, однак його заява не була розглянута належним чином та всупереч ст. 214 КПК України відомості за даною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, у зв`язку з чим подано дану скаргу на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Тернопільській області.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 подану скаргу підтримав та просив задовольнити з викладених у ній мотивів.

Представник ГУНП в Тернопільській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Ознайомившись із скаргою та дослідивши її матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 5 ст. 214 КПК України передбачено, які відомості вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, короткий виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином, аналіз положень ст. 214 КПК України, ст. ст. 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, у висновку зробленому у постанові Великої Палати Верховного суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 встановлено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, слідчим суддею встановлено, що 04 лютого 2026 року заявник ОСОБА_3 звернувся до ГУНП в Тернопільській області із заявою №4567 про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення. Як вбачається зі змісту вказаної заяви, ОСОБА_3 повідомив про те, що поліцейська ОСОБА_5 у службовому висновку (лист №Г-75/73 від 23.02.2023 р.) зазначила, що під час обходу за адресою м. Тернопіль, вул. Блажкевич, 4 самовільних перегородок та будь-яких сторонніх предметів не виявлено, що не відповідає дійсності, адже 07.10.2024 посадовими особами ГУ ДСНС України у Тернопільській області під час обстеження цього ж будинку зафіксовано наявність самовільних перегородок. Вказані перегородки перебували на місці і в той період, коли за твердженням поліцейської ОСОБА_5 нею здійснювався обхід. ОСОБА_3 вважає, що безперервно в період з 13.02.2015 р. по 07.10.2024 р. вказані стаціонарно закріплені нерухомі конструкції (самовільні перегородки) не були демонтовані та не виносилися. Таким чином, перебуваючи особисто за адресою АДРЕСА_1 , та маючи можливість об`єктивно бачити самовільні перегородки, а також інші предмети, зокрема захаращення місць загального користування меблевою шафою та іншими по сторонніми предметами, поліцейська ОСОБА_5 внесла у службовий документ завідомо неправдиві відомості про їх відсутність.

Разом з тим до матеріалів скарги не долученого жодного доказу на підтвердження наявності перегородок у приміщенні за адресою м. Тернопіль, вул. Блажкевич, 4, на момент проведення поліцейською ОСОБА_5 огляду приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Водночас із змісту самої заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що огляд приміщення за адресою АДРЕСА_1 , під час якого поліцейською ОСОБА_5 зафіксовано відсутність самовільних перегородок та будь-яких сторонніх предметів, було проведено до 23.02.2023 р., адже відомості про його результати відображено у листі №Г-75/73 від 23.02.2023 р.

Крім того із заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що посадовими особами ГУ ДСНС України у Тернопільській області було зафіксовано наявність самовільних перегородок за адресою АДРЕСА_1 07.10.2024 р., тобто зі спливом значного періоду часу після огляду поліцейською ОСОБА_5 .

Таким чином, на переконання слідчого судді, викладені ОСОБА_6 у заяві №4567 від 04.02.2026 відомості не містять вагомих та об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, і є недостатніми для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, відсутність у заяві про вчинення кримінального правопорушення відомостей, які б давали підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, не зумовлює обов`язок слідчого, дізнавача чи прокурора внести відомості до ЄРДР.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в діях уповноваженої особи ГУНП в Тернопільській області відсутня бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_3 №4567 від 04.02.2026 року, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Положення ч.3 ст.307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 р.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1