В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії суддів: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000018 від 10.01.2025, про обвинувачення громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк, Луганської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сєвєродонецьк, Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинувачується у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України; та у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України за наступних обставин.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Херсонська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва збройних сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту рф на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації направив до Ради федерації звернення про використання збройних сил РФ за межами РФ, яке було задоволено. Надалі, 24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

Отже, з 24.02.2022 і по цей день дії РФ проти України підпадають під всі пункти, передбачені ст. 3 Резолюції 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії РФ проти України.

З урахуванням вищевикладених норм міжнародного гуманітарного права на території України розпочався збройний конфлікт внаслідок акту агресії РФ.

24.02.2022 близько 05 години 15 хвилин збройними силами РФ нанесено ракетно-бомбові удари по військовим і цивільним об`єктам України, а також введено на територію суверенної держави війська країни-агресора.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні з 05 годині 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 днів, який надалі продовжувався та діє на даний час. Таким чином, з 24.02.2022 і по цей день дії Р проти України підпадають під всі пункти, передбачені ст. 3 Резолюції 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії РФ проти України.

Відповідно до ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907 року, яка набрала чинності для України 24.08.1991 року, територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника, окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Відповідно до п. 7, ч. 1 ст. 1-1 Закону України від 15.04.2014 № 1207- VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (зі змінами та доповненнями від 07.05.2022) визначено, що тимчасово окупована РФ територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

У зв`язку із веденням агресивної війни з боку Російської Федерації проти України, наприкінці березня 2022 року, армією РФ захоплено м. Рубіжне.

З метою утримання захопленої території представники спеціальних служб РФ (далі - ФСБ РФ) у взаємодії із збройними силами РФ організували підривну діяльність, скеровану на подолання спротиву місцевого населення Луганської області, зокрема представників правоохоронних органів та сил оборони України, та припинення підтримки місцевих легітимних органів влади. Для реалізації вказаних незаконних дій вони на добровільній основі залучають до співпраці представників місцевих органів влади, самоврядування та комунальних підприємств.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

В той же час окупаційною владою на тимчасово окупованій території Луганської області створено так зване «Министерство чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской Народной Республики».

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військовим шляхом територіях Луганської області, представники збройних формувань РФ, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення здійснили захоплення органів державної влади, місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємств.

В свою чергу, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи прихильником ідеї «русского мира» та підтримуючи так звану антитерористичну операцію, яка проводилася військами РФ на території України, в серпні 2022 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, але не пізніше 03 серпня 2022 року), вступив в злочинну змову з представниками країни-агресора щодо виконання їх доручень, спрямованих на утвердження влади країни-агресора на території м. Сєвєродонецьк та Луганської області.

Надалі, не пізніше 03 серпня 2022 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Сєверодонецьк Луганської області, більш точне місце та час в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, надав добровільну згоду на зайняття посади так званого «заместителя начальника Северодонецкой государственной пожарно-спасательной части пожарно-спасательного отряда федеральной противопожарной служби Государственной противопожарной служби Главного управления МЧС России по Луганской Народной Республике», у незаконному органі влади, а саме так званому «Министерство чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской Народной Республики», створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території Луганської області у м. Сєвєродонецьк.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, пов`язаного із колабораційною діяльністю, ОСОБА_7 , починаючи з 03 серпня 2022 року активно виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції на тимчасово окупованій території м. Сєвєродонецьк.

Так, у відповідності до розділу 3 «Основные задачи» «ДОЛЖНОСТНОГО РЕГЛАМЕНТА (должностной инструкции) заместителя начальника Северодонецкой государственой пожарно-спасательной части пожарно-спасательного отряда федеральной противопожарной службы Государственной противопожарной служби Главного управления МЧС России по Луганской Народной Республике», яка затверджується «Начальником ГУ МЧС России по Луганской Народной Республике», до повноважень заступника начальника частини серед іншого належить наступне: представляти пожежно-рятувальну частину в установах, організаціях з питань, що входять до компетенції начальника пожежно-рятувальної частини; готувати інформацію та пропозиції, в установленому порядку, до відповідних установ, організацій з питань пожежної безпеки щодо вдосконалення пожежогасіння, стану боєготовності підрозділу, підвищення ефективності діяльності підрозділу; взаємодіяти, встановленим порядком, з іншими підрозділами пожежної охорони щодо організації гарнізонної та караульної служб; удосконалювати свої професійні знання та навички, а також знання та вміння довіреного особового складу пожежно-рятувальної частини; організовувати професійну підготовку особового складу підлеглого підрозділу, проводити з особовим складом пожежно-тактичні заняття, стройові огляди, тренування у засобах індивідуального захисту органів дихання та зору (далі - СІЗОД) на свіжому повітрі, а також навчально-тренувальних полігонах газодимозахисної служби (далі - ГДЗС); контролювати дотримання правил охорони праці особовим складом пожежно-рятувальної частини під час здійснення караульної та гарнізонної служб; організовувати контроль за станом протипожежного водопостачання, систем зв`язку, забезпечення можливості проїзду пожежної та аварійно-рятувальної техніки в межах району (підрайону) виїзду підрозділу; організовувати та контролювати несення вартової служби у пожежно-рятувальній частині; забезпечувати розробку, ведення, своєчасне коригування та оновлення, відпрацювання та зберігання службової документації підрозділу; організовувати дії особового складу варти з гасіння пожеж та проведення аварійно-рятувальних робіт (далі АСР); організовувати гасіння пожеж (до прибуття старших посадових осіб ФПС) на об`єктах, критично важливих для національної безпеки країни, інших особливо важливих пожежонебезпечних об`єктах, особливо цінних об`єктах культурної спадщини Росії, під час проведення заходів федерального рівня з масовим зосередженням людей, перелік яких затверджується Урядом Російської Федерації; організовувати доведення до мінімально можливого рівня впливу небезпечних факторів, притаманних аварій, катастроф та інших надзвичайних ситуацій у районі виїзду (підрайоні виїзду) пожежно-рятувальної частини; вносити, в установленому порядку начальнику пропозиції щодо вдосконалення структури та штатного розкладу пожежно-рятувальної частини; вносити, в установленому порядку, пропозиції щодо нормативного правового регулювання діяльності пожежно-рятувальної частини; погоджувати призначення на посади працівників пожежно-рятувальної частини, що входить до його компетенції; вносити, в установленому порядку, пропозиції щодо нагородження працівників пожежно-рятувальної частини Державними нагородами Російської Федерації, відомчими нагородами МНС Росії, а також вносить пропозиції щодо інших видів заохочення; розробляти та погоджувати працівникам пожежно-рятувальної частини графіки чергової щорічної оплачуваної відпустки з урахуванням забезпечення виконання завдань за призначенням; готувати встановленим порядком пропозиції про заохочення та заходи дисциплінарного впливу щодо підлеглих йому працівників у межах своїх повноважень; підписувати службову документацію з питань організації діяльності пожежно-рятувальної частини у межах своєї компетенції.

Отже, в період з 03.08.2022 по невстановлений у ході досудового розслідування час ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Сєвєродонецька Луганської області, більш точне місце та час в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області, при окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме, «заместитель начальника Северодонецкой государственой пожарно-спасательной части пожарно-спасательного отряда федеральной противопожарной служби Государственной противопожарной служби Главного управления МЧС России по Луганской Народной Республике», у незаконному органі влади, а саме так званому «Министерство чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской Народной Республики» та працював на цій посаді з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень окупаційної адміністрації держави-агресора.

За таких обставин, встановлено достатньо підстав для обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме: добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Поряд з цим, ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Сєвєродонецьк Луганської області, будучи проросійсько налаштованою та підтримуючи дії РФ щодо окупації території України та приєднання Луганської області до РФ, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 03 серпня 2022 року усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, а саме: прийняв пропозицію представників окупаційної адміністрації терористичної організації «ЛНР» та добровільно зайняв посаду «заместитель начальник Северодонецкой государственой пожарно-спасательной части пожарно-спасательного отряда федеральной противопожарной служби Государственной противопожарной служби Главного управления МЧС России по Луганской Народной Республике», у незаконному органі влади, а саме: так званому «Министерство чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской Народной Республики».

В цей же час, ОСОБА_7 , позиціонуючи себе як заступник начальника пожежної частини незаконно утвореного органу розпочав здійснення управлінської діяльності, забезпечуючи безпосередне керівництво особовим складом пожежно-рятувальної частини з метою недопущення контролю української влади на території Луганської області, надавши тим самим допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.

За таких обставин, встановлено достатньо підстав для обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: державна зрада, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Оскільки судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду також не подавав.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_7 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК, шляхом публікування на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, а також у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» в рубриці «Оголошення», а копії процесуальних документів, що підлягали врученню ОСОБА_7 на виконання вимог ч.2 ст.297-5 КПК України направлялись захиснику. Будь-які клопотання від обвинуваченого на адресу суду не надходили.

Аналіз наявних в матеріалах справи документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_7 до суду (наявні судові повістки про виклик до суду, розміщені оголошення на сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з викликами на 15.10.2025, 05.01.2026, 20.01.2026, 28.01.2026, 27.02.2026, 02.03.2026, повістки про виклик ОСОБА_7 розміщені на сайті Офісу Генерального прокурора від на 05.01.2026, 27.02.2026, 02.03.2026 оголошення у газеті «Урядовий кур`єр» з викликом на 05.01.2026, 20.01.2026, 28.01.2026, 27.02.2026, 02.03.2026, розписки про виклик, вручені адвокату, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.10.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000018 від 10.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України, направлено до Закарпатського апеляційного суду для вирішення питання про звернення до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з поданням про направляння кримінального провадження за підсудністю з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області (у зв`язку зі скеруванням обвинувального акту до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області 30.04.2025). Ухвалою Верховного Суду від 10.11.2025 подання Закарпатського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000018 (справа № 308/14111/25) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишено без задоволення.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування стороною обвинувачення вжито заходів для повідомлення ОСОБА_7 про здійснюване щодо нього кримінального провадження, шляхом публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр», розміщенням публікацій на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2026 року клопотання прокурора про здійснення судового провадження у спеціальному судовому провадженні за відсутності обвинуваченого задоволено. Постановлено здійснювати спеціальне судове провадження з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000018 від 10.01.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України. Призначено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 10.01.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України, до судового розгляду на 27 лютого 2026 року о 10 год. 15 хв. у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: вул. Загорська, 53, м. Ужгород. Кримінальне провадження розглядати колегіально судом у складі трьох суддів: головуюча суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника; в) бути засудженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Натомість, ОСОБА_7 не скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останнього.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_7 про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України. Так, ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Сєвєродонецька Луганської області, добровільно зайняв посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області, при окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме, «заместитель начальника Северодонецкой государственой пожарно-спасательной части пожарно-спасательного отряда федеральной противопожарной служби Государственной противопожарной служби Главного управления МЧС России по Луганской Народной Республике», у незаконному органі влади, а саме так званому «Министерство чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской Народной Республики», та працював на цій посаді з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень окупаційної адміністрації держави-агресора. ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Сєвєродонецьк Луганської області, будучи проросійсько налаштованою та підтримуючи дії рф щодо окупації території України та приєднання Луганської області до РФ, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 03 серпня 2022 року, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, а саме: прийняв пропозицію представників окупаційної адміністрації терористичної організації «ЛНР» та добровільно зайняв посаду «заместитель начальник Северодонецкой государственой пожарно-спасательной части пожарно-спасательного отряда федеральной противопожарной служби Государственной противопожарной служби Главного управления МЧС России по Луганской Народной Республике», у незаконному органі влади, а саме так званому «Министерство чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий Луганской Народной Республики». ОСОБА_7 , позиціонуючи себе як заступник начальника пожежної частини незаконно утвореного органу розпочав здійснення управлінської діяльності, забезпечуючи безпосередне керівництво особовим складом пожежно-рятувальної частини з метою недопущення контролю української влади на території Луганської області, надавши тим самим допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України

Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Суд з об`єктивних причин не зміг допитати ОСОБА_7 в процесуальному статусі обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження по суті, оскільки він перебував в розшуку, не з`явився в судові засідання і про причини неявки суд не повідомив. При цьому захист обвинуваченого ОСОБА_7 під час спеціального судового провадження за призначенням здійснювала фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_6 .

Суд, провівши розгляд в межах висунутого обвинувачення у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, дослідивши докази сторони обвинувачення, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України, за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю зібраних доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, а саме:

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 20 вересня 2024 року, який повідомив, що під час початку війни перебував у м. Севєродонецьк, на роботі. Працював на посаді головного інспектора ОБЗНС Сєвєродонецького районного управління ГУ. ОСОБА_7 , будучи працівником з числа працівників ДСНС України Луганської області, перейшов на бік ворога, а саме: працевлаштувався в «мчс лнр». Спочатку стало відомо, що він не виїхав з тимчасово окупованого міста, потім від спільних знайомих колег дізнався, що він працює в «мчс лнр». Згодом з`явилися відео, на яких його було видно на фоні фасаду їх підрозділу в формі «мчс лнр». Наскільки знає, він проходить там службу на посаді заступника начальника частини «мчс лнр» у м. Сєвєродонецьк;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 17 вересня 2024 року, яка повідомила, що працювала в Сєвєродонецькому районному управлінні ГУ ДСНС У Луганській області на посаді головного фахівеця організаційного сектору. ОСОБА_7 знає. З ним працювали разом з 2018 року. Стосунки суто робочі. Про те, що ОСОБА_7 перейшов до окупаційних органів влади, дізналася через соціальні мережі, в якомусь телеграм-каналі. Бачила відео, де він дає інтерв`ю, як заступник начальника пожежної частини м. Сєвєродонецьк «мчс лнр». І ось так дізналась, що він перейшов на той бік.

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 13 вересня 2024 року, яка повідомила, що до початку повномасштабного вторгнення, з 1 червня 2021 року обіймала посаду начальника групи персоналу 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Луганській області. Працювала у м. Сєвєродонецьк. З початком вторгнення 24 лютого 2022 року по 5 березня 2022 року знаходилась у м. Сєвєродонецьк, після чого 5 березня виїхала у м. Дніпро зі своєю родиною. ОСОБА_7 є знайомий. З ним особисто не працювали, але знаходився на одному поверсі, у сусідніх кабінетах працювали, тобто його знає. Із соціальних мереж їй стало відомо, що ОСОБА_12 перейшов на бік ворога та обіймає посаду заступника начальника у м. Сєвєродонецьк у «мчс лнр». Зайняття посади ОСОБА_7 здається відбулося одразу після окупації м. Сєвєродонецька, тому що особовому складу був наданий час для виїзду з окупованого м. Сєвєродонецька, але ОСОБА_7 цього не зробив. Вважає, що зайняття посади було добровільним рішенням, тому що, якщо він хотів, то він би виїхав з окупованого м. Сєвєродонецька, але він цього не зробив, тому вважає, що він перейшов на бік ворога добровільно.

- витягом з ЄРДР від 10.01.2025 у кримінальному провадженні №0000018 за вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України;

- досліджено також постанову про створення групи слідчих для здійснення досудового розслідування; постанову про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні; постанову про виділення матеріалів досудового розслідування;

- витяг з ЄРДР від 02.09.2022 у кримінальному провадженні №000263 за вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України;

- заяву про виявлений злочину №212/111/36-2022 з додатками;

- досліджено також постанову про призначення слідчої групи; постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні; постанову про внесення змін до прокурорів у кримінальному провадженні; постанову по внесення змін до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні; постанову про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування; постанову про доручення проведення досудового розслідування та створення групи слідчих у кримінальному провадженні; постанову про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні; постанову про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні;

- витяг з ЄРДР від 09.01.2025 у кримінальному провадженні №0000012, за вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України;

- рапорт про виявлення ознак кримінального правопорушення;

- досліджено також постанову про визначення слідчого; постанову про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні;

- витяг з ЄРДР від 09.01.2025 у кримінальному провадженні №0000014, за вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України;

- рапорт про виявлення ознак кримінального правопорушення;

- досліджено також постанову про визначення слідчого; постанову про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні; постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування;

- витяг з ЄРДР від 09.01.2025 у кримінальному провадженні №0000018, за вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України;

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій ( в порядку ст.ст.39,40,41 КПК України);

- лист щодо виконання доручення №78/3/5/7-4345 від 18.11.2024 з додатками до нього;

- протокол роз`яснення перекладачу його прав і обов`язків;

- протокол огляду від 23.09.2025 року, яким оглянуто документ (мовою оригіналу) «ДОЛЖНОСТНОЙ РЕГЛАМЕНТ», що надійшов з 3-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях за супровідним листом № 78/3/5/7-4345 від 18.11.2024, який містить перелік повноважень одного з керівників підрозділу незаконного органу влади створеного, на тимчасово окупованій території України;

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (в порядку ст.ст.39,40,41 КПК України) №58/6/3839;

- лист щодо виконання доручення від 22.02.2024 №58/6/882 за КП №0000263 від 02.09.2022 №78/3/5/7-3484;

- лист щодо виконання доручення від 27.09.2023 №58/6/3623 за КП №0000263 від 02.09.2022 № 78/3/5/7-2322;

- лист щодо виконання доручення від 22.02.2024 №58/6/882 за КП №0000263 від 02.09.2022 №78/3/5/7-2499;

- акт огляду від 10.02.2024 року, яким оглянуто мережу Інтернет, у месенджері Telegram виявлено Telegram-канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 . У ході перегляду зазначеного Telegram-каналу, за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено публікацію від 09.02.2024, у якій міститься відеозапис тривалістю 19 хв. 03 сек. У даному відеосюжеті з 01 хв. 04 сек по 05 хв. 07 сек. зафіксовано громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виступ якого, дубльовано написом, мовою оригіналу « ОСОБА_13 заместитель начальника части»;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотозніками від 20.09.2024 року разом з фото таблицею та диском, на якому свідку ОСОБА_9 пред`явлено для впізнання чотири фотознімки із зображенням осіб чоловічої статі. З приводу пред`явлених фото знімків свідок ОСОБА_9 показав, що особа, яка міститься на фото №2 відома йому як ОСОБА_7 . Вказану особу свідок ОСОБА_9 впізнав, бо особисто з нею знайомий. Також свідок ОСОБА_9 повідомив, що особи, зображені на фото №1, №3, №4 фототаблиці йому не відомі;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотозніками від 17.09.2024 року разом з фото таблицею та диском, на якому свідку ОСОБА_10 пред`явлено для впізнання чотири фотознімки із зображенням осіб чоловічої статі. З приводу пред`явлених фото знімків свідок ОСОБА_10 показала, що особа, яка міститься на фото № 1 відома йому як ОСОБА_7 . Вказану особу свідок ОСОБА_10 впізнала, бо особисто з нею знайома. Також свідок ОСОБА_10 повідомив, що особи, зображені на фото № 2, № 3, № 4 фототаблиці їй не відомі;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотозніками від 13.09.2024 року разом з фото таблицею та диском, на якому свідку ОСОБА_11 пред`явлено для впізнання чотири фотознімки із зображенням осіб чоловічої статі. З приводу пред`явлених фото знімків свідок ОСОБА_11 показала, що особа, яка міститься на фото № 1 відома йому як ОСОБА_14 . Вказану особу свідок ОСОБА_11 впізнала, бо особисто з нею знайома;

- Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 443774315; дата формування: 16.09.2025);

- Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 443774454; дата формування: 16.09.2025);

- Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 443774663; дата формування: 16.09.2025);

- Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 443774878; дата формування: 16.09.2025);

- витяг з Державної міграційної служби України;

- вимога УІЗ ГУНП в Закарпатській області;

- лист Центральної виборчої комсії 21-24-29/12;

- біографічна довідка на ОСОБА_7 ;

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ;

- витяг із наказу (по особовому складу) №118 від 03.03.2023;

- витяг із наказу (по особовому складу) №120 від 14.05.2021;

- контракт №423/20 про проходження служби;

- присяга особового складу цивільного захисту громадянина України ОСОБА_7 ;

- посадова інструкція головного інспектора відділу організації профілактичної роботи Сеєвєродонецького районного управління Головного управління ДСНС України у Луганській області;

- службова характеристика ОСОБА_7 ;

- лист КНП Луганської обласної ради «Центр психічного здоров`я» №1049, що зокрема ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Центр психічного здоров`я» не перебували, по медичну допомогу не звертались;

- лист РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях №31/28/16-518-2025;

- лист УДМС у Луганській області; витяг з газети «Урядовий кур`єр» №12; публікація на сайті ОГП від 15.01.2025;

- постанова про оголошення підозрюваного в розшук;

- постанова про зупинення досудового розслідування;

- лист щодо виконання доручення №78/3/5/7-3437;

- постанова про відновлення досудового розслідування;

- досліджено також: ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.09.2025; ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2025; ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2025.

Всі перелічені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення, а тому кладе в основу вироку.

Суд кваліфікує такі дії ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме: у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора та за ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Порушень процесуального закону щодо руху кримінального провадження, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України, за обставин, встановлених судом.

Захисник вважає, що в ході судового розгляду обвинувачення не підтверджено, а зібрані докази не свідчать про винуватість обвинуваченого. Однак, заперечення сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо призначення покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий. Суд також враховує, що обвинувачений не має постійного місця проживання на території України, спосіб життя, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, враховуючи, що обвинувачений на даний час перебуває на тимчасово окупованій території, яка перебуває під контролем РФ.

Із врахуванням всіх обставин справи суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у межах санкцій як за ч. 5 ст. 111-1 КК України та ч. 2 ст. 111 КК України, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 70 КК України у позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього майна та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Саме таке покарання, на думку суду, відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, а також є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим для досягнення мети покарання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 19.09.2025 у справі №308/12854/25 обрано в кримінальному провадженні № 0000018 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 111 та частиною 5 статті 111-1 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2025 у справі №308/12854/25 накладено арешт на майно підозрюваного громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: земельну ділянку (реєстраційний номер 129) за кадастровим номером :01:002:0031, площею 0.15 га, без адреси; земельну ділянку (реєстраційний номер 129) за кадастровим номером :01:002:0032, площею 0.0313 га, без адреси; житловий будинок (реєстраційний номер 129), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; житловий будинок (реєстраційний номер 5), що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , заборонивши відчуження, розпоряджання таким майном.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази відсутні.

Відповідно до ст. ст.122, 124 КПК України процесуальні витрати не заявлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України, та призначити йому покарання за :

- за ч. 5 ст. 111-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування на строк 10 (десять) років, з конфіскацією майна.

- за ч. 2 ст. 111 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 , остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування на строк 10 (десять) років з конфіскацією майна.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - залишити без змін.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Інформацію про ухвалений вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті суду.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3