Справа № 645/450/26
Провадження № 1-кс/645/347/26
УХВАЛА

Іменем України

12 березня 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Немишлянського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Немишлянського районного суду міста Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 29.01.2026 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000502 від 22.12.2025 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Немишлянського районного суду міста Харкова звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 05.03.2026 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, в якій просить скасувати вказану постанову; зобов`язати уповноважену особу сектору дізнання ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000502 від 22.12.2025; визнати дізнавача ОСОБА_4 упередженим та передати матеріали кримінального провадження № 0000502 від 22.12.2025 іншому дізнавачу для продовження досудового розслідування; направити копію ухвали та матеріали щодо дій дізнавача ОСОБА_4 до органів досудового розслідування (Державне бюро розслідувань) для перевірки на наявність ознак злочину, передбаченого ст. 382 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 05.03.2026 дізнавачем ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000502 від 22.12.2025 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України. Ухвалою слідчого судді від 19.02.2026 була скасована постанова дізнавача ОСОБА_4 від 22.12.2025 про відмову у визнанні потерпілим., однак дізнавач, проігнорувавши обов`язок проаналізувати надані заявником докази. Винесення таких постанов на думку заявника свідчить про упередженість дізнавача ОСОБА_4 та неспроможність здійснювати об`єктивне досудове розслідування. Вважає, що така поведінка унеможливлює подальшу участь цього дізнавача у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_3 звертає увагу на доказ, який не надавався дізнавачу, але має вирішальне значення, а саме лист ДП «Гарантований покупець» від 11.04.2024, який підтверджує, що електричні мережі та обладнання є власністю Українського народу відповідно до ст. 13 Конституції України, ст.ст.318, 324, 345 ЦК України. Саме цей доказ на думку заявника повністю спростовує твердження дізнавача про належність лічильника АТ «Харківобленерго» та підтверджує, що компанія не є власником, а лише користувачем народного майна. Первинних документів, що підтверджують право власності на лічильник АТ «Харківобленерго» не надало.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив скасувати постанову дізнавача від 05.03.2026 з підстав, викладених вище у скарзі. Зауважив на зухвалу та упереджену поведінку дізнавача.

Дізнавач у судовому засіданні заперечував проти вимог скарги. Зазначив про законність підстав, з яких була винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні. Матеріали кримінального провадження містять лист АТ «Харківобленерго» про законність заміни лічильника квартири АДРЕСА_1 , власником якої ОСОБА_3 не є.

На запит суду, надані матеріали кримінального провадження № 0000502 від 22.12.2025.

Слідчий суддя, вислухавши доводи скаржника та заперечення дідзнавача, дослідивши додані до скарги матеріали та матеріали кримінального провадження, зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, за результатами скарг на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчим суддею може бути постановлена ухвала про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 0000502 від 22.12.2025 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, відомості до ЄРДР внесено на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що 22.12.2025 до ЧЧ ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 з приводу того, що невстановлена особа 27.11.2025, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 на думку заявника здійснила самоуправство, а саме: демонтувала лічильник електроенергії (ІТС ІПНП 27716).

З витягу з ЄРДР № 0000502 від 22.12.2025 вбачається, що правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ст.356 КК України, тобто самовправство.

24.12.2025 ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні допитано у якості свідка.

ОСОБА_3 26.01.2026 звертався з клопотанням до дізнавача про визнання його потерпілим.

Постановою дізнавача від 29.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання свідка ОСОБА_3 про визначення потерпілим, усунення порушень процесуального законодавства та проведення слідчих дій, яке зареєстровано за № К-1103 від 26.01.2026.

Вказана постанова на підставі ухвали слідчого судді від 19.02.2026 скасована.

Після проведення необхідних слідчих дій, дізнавачем ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 05.03.2026 розглянуто по суті клопотання ОСОБА_3 та винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, мотивувавши прийняте рішення твердженням про те, що 19.02.2026 органом дізнання було отримано відповідь від АТ «Харківобленерго» щодо надання послуг електропостачання за адресою: АДРЕСА_3 , де зазначено, що відповідно до п. 5.8.7 ККОЕ оператор мережі має право на власний рахунок змінити несправні, пошкоджені, викрадені або неповірені ЗВТ на комерційній межі з індивідуальним побутовим споживачем (незалежно від того, хто є їх власником) на ЗВТ, які належать оператору мережі та мають аналогічні або кращі технічні характеристики та налаштування. У такому разі споживач не має права відмовляти або перешкоджати оператору системи у заміні таких ЗВТ. Тому, 31.07.2025 з урахуванням вичерпаного терміну повірки лічильника електричної енергії типу СО-446, зав. №1758672, у присутності особи (представника управителя багатоквартирного будинку), яка забезпечила доступ до поверхового електричного щитка (який знаходиться у тамбурі), було проведено планову заміну лічильника електричної енергії на засіб вимірювальної техніки типу NIK 2100, за результатами якої складено Акт технічної перевірки візлів обліку електричної енергії від 31.07.2025, примірник якого перебуває у ОСОБА_3 .. Згідно довідки про балансову належність вищевказаного лічильника, який знаходиться за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, б. 256, кв. 148 є власністю АТ «Харківобленерго». У зв`язку з чим, підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим у цьому кримінальному провадженні не вбачається.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Тобто, потерпілим є фізична особа, якій внаслідок кримінального правопорушення завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Особа, яка наділена ознаками, що безпосередньо визначені в кримінальному законі чи які випливають з інших ознак складу злочину, і стосовно якої здійснено злочинне посягання.

Згідно усталених положень доктрини вітчизняного кримінального права та кримінального процесу, шкода це об`єктивна категорія, що відображає ті зміни, які настали в майновому, фізичному, психічному, моральному стані особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Шкода, заподіяна злочином, чи кримінальним проступком, що є підставою для визнання особи потерпілим, має об`єктивний характер і тому включається до об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Майнова шкода здебільшого пов`язана з втратою, привласненням, знищенням або пошкодженням майна, тобто завдається у зв`язку з посяганням на відносини власності у формі певних матеріальних об`єктів. Водночас така шкода може бути завдана при посяганні на особу та її життя, оскільки відшкодування моральної та фізичної шкоди пов`язано з витратами на лікування, протезування, посилене харчування, втрату працездатності, на поховання тощо.

Для визнання потерпілим у кримінальному провадженні необхідна наявність відповідних підстав фактичних і юридичних. Фактичними підставами є заподіяння або замах на заподіяння кримінальним правопорушенням шкоди, а юридичними подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, коли у особи виникають права і обов`язки потерпілого, або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

При цьому, за умови наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається у кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено частиною першою статті 55 Кримінального процесуального кодексу України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При цьому з оскаржуваної постанови, що долучена до матеріалів скарги, вбачається, що клопотання скаржника було розглянуто в межах, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України строків для вирішення таких процесуальних питань, а постанова про відмову в задоволенні клопотання слідчим була прийнята в рамках його повноважень, вмотивовано та з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України, при цьому жодних інших доказів, які б містили підстави для скасування оспорюваної постанови, слідчому судді заявником не надано.

Одночасно, слідчий суддя звертає увагу, що стаття 356 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Потерпілим є фізична особа, підприємство, установа, організація чи орган державної влади, чиїм правам та охоронюваним законом інтересам було завдано істотної шкоди. Статус набувається автоматично, якщо внаслідок незаконних дій особі завдано майнової або моральної шкоди, а також подано заяву.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_3 , а тому не відповідає обов`язковим ознакам потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного дійшов висновку, що у судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді дійти висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для скасування постанови дізнавача, враховуючи, що такі є також предметом досудового розслідування, дізнавач органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000502 від 22.12.2025, оскаржувана постанова дізнавача є законною, вмотивованою, а тому підстав для її скасування немає.

Стосовно інших вимог даної скарги, слідчий суддя зазначає наступне.

Так відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як визначено ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

У своїй прецедентній практиці Європейський Суд з прав людини виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення ЄСПЛ у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» № 45227/98 від 12.07.2001).

Так, статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, а скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, відповідно до положень частини 2 цієї статті, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Слідчим суддею зі змісту скарги встановлено, що заявник просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу сектору дізнання ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000502 від 22.12.2025; визнати дізнавача ОСОБА_4 упередженим та передати матеріали кримінального провадження № 0000502 від 22.12.2025 іншому дізнавачу для продовження досудового розслідування; направити копію ухвали та матеріали щодо дій дізнавача ОСОБА_4 до органів досудового розслідування (Державне бюро розслідувань) для перевірки на наявність ознак злочину, передбаченого ст. 382 КК України, що не становить собою предмет оскарження згідно ч. 1 ст. 303 КПК України, тому дані вимоги задоволенню не підлягають.

Водночас слідчий суддя роз`яснює заявнику скарги, що відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 303-309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 29.01.2026 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000502 від 22.12.2025 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13.03.2026 о 12.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1