КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2026 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, проте, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_5 , вона не містить ні попередньої кваліфікації кримінального правопорушення, ні викладу відповідних фактичних обставин та ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, зокрема в чому саме полягали протиправні дії чи бездіяльність начальника відділу превенції Управління поліції ОСОБА_6 та чи була заподіяна істотна шкода фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі, тобто обставин, що можуть свідчити про вчинення відповідного кримінального правопорушення, у заяві від 30.12.2025 року належним чином наведено не було, а відтак, бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального __________________________________________

Справа №11-сс/824/2160/2026 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутня, тому відмовив у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Києві внести відомості до ЄРДР за його заявою про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, внести відповідні відомості до ЄРДР. Разом з тим, слідчим суддею порушено вимоги ст. 214 КПК України, яка не надає слідчому чи суду повноважень оцінювати "перспективність" заяви, перевіряти її по суті до внесення в ЄРДР, відмовляти у внесенні з мотивів відсутності складу злочину, аналізувати докази та робити висновки про наявність чи відсутність складу злочину, чим слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень та фактично узаконив протиправну бездіяльність органу досудового розслідування, і такі його дії суперечать правовій позиції Верховного Суду, згідно з якою: будь-яка заява про кримінальне правопорушення підлягає внесенню до ЄРДР, а її оцінка можлива лише в межах досудового розслідування.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не надсилав, а тому, апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка прокурора не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення. Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з наданих матеріалів, на розгляд до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга мотивована тим, що 30 грудня 2025 року він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Відомості по вказаній заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

У самій заяві від 30 грудня 2025 року ОСОБА_5 зазначає, що його труїть ОСОБА_6 начальник превентивного відділу поліції. Труїть продукти в магазинах, на масиві "Вітряні гори". І водопровід на вул. Межова, 15. Він помітив сильне погіршення самопочуття останніми днями (як від хімічного ураження) та боїться за своє життя.

Разом з тим, наведені в заяві ОСОБА_5 від 30 грудня 2025 року обставини не містять очевидних фактів та відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Ті обставини, які навів у своїй заяві від 30 грудня 2025 року ОСОБА_5 , є лише суб`єктивним судженням заявника, без посилання на конкретні факти чи обставини, які б давали розумні підстави і підозри вважати про вчинення конкретною особою кримінально-караних діянь. Такі судження, без наведення конкретних обставин, які підтверджують реальність події кримінального правопорушення, є лише припущенням, на підставі якого не можуть бути внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У зв`язку із зазначеним, заява ОСОБА_5 від 30 грудня 2025 року за своєю суттю не є заявою про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України, а тому невнесення по цій заяві відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є бездіяльністю, про яку зазначає апелянт.

Доводи ОСОБА_5 про те, що положення ст. 214 КПК України зобов`язують внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань всіх заяв і відповідно слідчий чи суд не уповноважені перевіряти зміст заяви для вчинення цих дій, не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, положення ст. 214 КПК України регулюють порядок реєстрації заяв (повідомлень) про кримінальне правопорушення. Однак, як слідує з вищенаведеного, не кожна заява, з огляду лише на одну її назву, є заявою про кримінальне правопорушення, а лише та, яка містить відомості, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Тому закон і уповноважує посадову особу, яка отримала заяву, та слідчого суддю, який розглядає скаргу на бездіяльність такої особи щодо невнесення відомостей за заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, перевірити її на наявність відомостей, що можуть вказувати саме про вчинення кримінального правопорушення.

В ході апеляційного перегляду ухвали встановлено, що слідчий суддя розглянув скаргу у відповідності до вимог закону, на підставі повного і об`єктивного дослідження усіх наданих йому матеріалів, з наведенням мотивів прийняття відповідного рішення.

При цьому колегія суддів зауважує, що всупереч твердженням заявника, слідчий суддя не вирішував питання, які можуть бути предметом судового розгляду у кримінальному провадженні або віднесені до компетенції слідчого, прокурора під час досудового розслідування, тобто не давав оцінку обґрунтованості заяви та не досліджував докази, а лише вивчив її зміст на предмет наявності відомостей саме про кримінальне правопорушення, які в свою чергу і підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. До того ж будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву не набуває статусу цього документа і її подання до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, посилання ОСОБА_5 на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду слідчим суддею скарги на бездіяльність органу досудового розслідування є необґрунтованими.

Отже, оскільки висновки слідчого судді в ухвалі про залишення без задоволення скарги ОСОБА_5 ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження, тобто ухвала від 22 січня 2026 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, то апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2026 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3