Номер провадження:1-кп/521/1147/26
У Х В А Л А

18 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ( у режимі відеоконференції),

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001125 від 30.07.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

До обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , без зміни визначення розміру застави, посилаючись на тяжкість висунутого обвинувачення та враховуючи ту обставину, що ризики не зменшилися.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання прокурора, просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити заставу у мінімальному розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника, просив визначити заставу у розмірі 20 НМДГ.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст.177, 183 зазначеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст.ст.2,9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 177 КК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Втім, ст.178 зазначеного Кодексу передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до положень статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не змінились, а саме обвинувачений ОСОБА_4 може:

переховуватись від суду;

незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду. Обвинувачений раніше судимий, має постійне місце проживання, неповнолітніх дітей на утриманні, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків , вчинити інше правопорушення.

Встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не змінились, а саме обвинувачений ОСОБА_5 може:

переховуватись від суду;

незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду. Обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, неповнолітніх дітей на утриманні, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків , вчинити інше правопорушення.

З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження застосування запобіжного заходу стосовно обвинувачених.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Та відповідно до п.5 ч.2 зазначеної статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При цьому суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченим не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Так, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу обвинувачених, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, можна дійти висновку про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити і гарантувати належне виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та перешкодити зазначеним ризикам.

На стадії досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 151 400 грн., який був дієвим важелем для процесуального впливу на поведінку останнього.

На стадії досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 25 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 75 700 грн., який був дієвим важелем для процесуального впливу на поведінку останнього.

Оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження вже обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим без зміни раніше визначеного розміру застави.

Матеріали справи не містять інформації, що обвинувачені за станом здоров`я не можуть перебувати під вартою.

Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331,176,177, 183, 193,194, 196 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задовольнити.

Подовжити до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 16.05.2026 р. включно без зміни раніше визначеного розміру застави.

Подовжити до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 16.05.2026 р. включно без зміни раніше визначеного розміру застави.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1