Справа № 470/538/23
Провадження № 1-кп/488/148/26
У Х В А Л А

19.02.2026 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їх захисників адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 та ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор заявив клопотання про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Сторона захисту, окрім обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, проти клопотання прокурора заперечувала з мотивів не доведеності прокурором заявлених ризиків. Захисники обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просили суд відмовити у клопотанні прокурора та обрати відносно обвинувачених особисте зобов`язання, посилаючись на те, що обвинуваченими у повній мірі були виконані покладені на них застосованим запобіжним заходом процесуальні обов`язки, останні не мають наміру переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 ч.2 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 ч.1 КПК України.

Відповідно до ст. 194 ч.1 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує прокурор або слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 194 ч.2 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу у разі, якщо під час розгляду клопотання не буде доведено наявність усіх обставин, передбачених ст. 194 ч.1 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_7 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

Судом також приймається до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий розведений, має на утриманні неповнолітню дитину, перебуває фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_12 , був призваний на військову службу за мобілізацією під час несення служби ОСОБА_13 отримав мінно-вибухову травму. Відповідно до свідоцтва про хворобу від 21.01.2026 року, виданого ВЛК Госпітальна ВЛК «ВЧ НОМЕР_1 », непридатний до військової служби.

Відповідно до відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_7 розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює, має фермерське господарство, раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря психіатра та неодноразово лікувався через маюче місце психічне захворювання. ОСОБА_7 має у власності наступне житло: квартира АДРЕСА_1 , в якій мешкають колишня дружина із сином; квартира АДРЕСА_2 , яка перебуває у нежитловому стані; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до відомостей, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачений раніше судимий, не одружений, має постійне місце мешкання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , де до затримання мешкав разом із батьком.

Всі вищеперелічені обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків за місцем проживання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Так, судом встанвлено, що з часу зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на домашній арешт - з 11.09.2025 року, у тому числі на домашній арешт в певний період доби, жоден з обвинувачених не порушили покладених на них процесуальних обов`язків, демонстрували готовність прибути у кожне судове засідання. У минулому судовому засіданні, призначеному на 05.02.2026 року, в якому повинно було розглядатися клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених, останній не прибув, що завадило суду розглянути назване клопотання, і строк раніше обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу сплив.

Разом з тим, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при відсутності запобіжного заходу та пов`язаних із цим заборон, так і продовжували демонструвати суду належну процесуальну поведінку.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

При встановлених судом обставинах, жоден із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не обґрунтований і не доведений фактичними даними, а є лише припущенням прокурора, про що формально, загальними фразами, зазначено у клопотанні.

Будь-яких доказів щодо наявності проявів заявлених прокурором ризиків, зокрема, переховування обвинувачених від суду, скоєння нового злочину чи продовження кримінальних правопорушень, у яких вони обвинувачуються, а також незаконного впливу на свідків, стороною обвинувачення суду не надано.

Факти, на які посилається прокурор, в обґрунтування ризиків, жодним чином такі ризики не доводять.

Суд також звертає увагу, що тяжкість покарання жодним чином не доводить існування зазначених ризиків, на що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Підвищена суспільна небезпека для невизначеного кола осіб не є доказом існування вказаних ризиків, оскільки взагалі не стосується предмета доказування в даному випадку.

Натомість, дані про особу обвинувачених, їх соціальні зв`язки та поведінка після вчинення правопорушення, дає підстави вважати, що ризиків, зазначених прокурором у клопотанні, взагалі не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст.132, 177, 194, 181, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У клопотанні прокурора про обрання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби - відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3