Справа № 301/434/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2026 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іршавського районного суду Закарпатської області в місті Іршава кримінальне провадження №0003602 від 21.12.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Великий Раковець, Іршавського району, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , одруженого, освіта середня спеціальна, працюючого в «ФАСТ ЛІД» на посаді директора, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого -адвоката ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

представника потерпілих -адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 в період з травня 2017 року по 20 грудня 2017 року, розробивши злочинну схему незаконного збагачення за рахунок інших осіб, шляхом зловживання довірою, без ознак шахрайства, заволодів грошовими коштами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на загальну суму 9263075,32 грн за наступних обставин.

Так, у травні 2017 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 , ніде не працюючи та не маючи постійного джерела прибутку, з метою особистого та спільного з потерпілими незаконного збагачення, шляхом заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, достовірно знаючи, що потерпілий ОСОБА_7 займається підприємницькою діяльністю та має значні доходи, використавши попереднє знайомство з останнім, під час запланованої ним зустрічі у м. Іршава ввійшов до потерпілого ОСОБА_7 в довіру, та з метою створення у останнього хибної уяви про можливість фінансового збагачення, в ході усної бесіди, розповів про те, що ним розроблено спосіб швидкого заробітку, шляхом здійснення фінансових операцій з криптовалютою «Bitcoin», а саме її купівлі та подальшого продажу за ціною вищою від закупівельної та купівлі і продажу мобільних телефонів.

Також ОСОБА_3 , переслідуючи свій злочинний намір на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи те, що останній не компетентний в питаннях проведення операцій з криптовалютами, повідомив ОСОБА_7 , що його товариш , інша особа, має можливість здійснення купівлі зазначеної криптовалюти по нижчій відносно середньоринкової ціні, через термінали самообслуговування «Mojbitcoin» на території Словацької Республіки, яку ОСОБА_3 через свого родича ОСОБА_9 ), інші персональні дані в ході досудового розслідування не встановлені, на території російської федерації, зможе реалізовувати по вищій від закупівельної ціні, тим самим отримуючи прибуток. При цьому, для створення у потерпілого ОСОБА_7 враження вигідності таких капіталовкладень, ОСОБА_3 проінформував потерпілого про стрімкий ріст криптовалюти «Bitcoin» за останні 3 роки зі 100 доларів США до майже 2000 доларів США, при цьому не вдаючись в деталі обігу криптовалюти у світі, її матеріального вирішення, факторів впливу на її вартість, умов та способів розпорядження такою криптовалютою та порядком її конвертування у готівку.

Так, в період з 31.07.2017 по 30.11.2017, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 шляхом транзакції коштів на належний ОСОБА_3 банківський картковий рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , в якості інвестицій у описаний останнім спосіб заробітку, загалом перевели 4943877 (чотири мільйони дев`ятсот сорок три тисячі вісімсот сімдесят сім) гривень, зокрема:

1)31.07.2017 - 94057 (дев`яносто чотири тисячі п`ятдесят сім) гривень;

2)26.09.2017-299995 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн;

3)27.09.2017 - 525995 (п`ятсот двадцять п`ять дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень;

4)03.10.2017 - 550000 (п`ятсот п`ятдесят тисяч) гривень;

5)03.10.2017 - 140000 (сто сорок тисяч) гривень;

6)03.10.2017 - 140000 (сто сорок тисяч) гривень;

7)03.10.2017 - 20000 (двадцять тисяч) гривень;

8)03.10.2017 - 129130 (сто двадцять дев`ять тисяч сто тридцять) гривень;

9)03.10.2017 - 100000 (сто тисяч) гривень;

10)07.10.2017 - 650000 (шістсот п`ятдесят тисяч) гривень;

11)07.10.2017 - 600000 (шістсот тисяч) гривень;

12)12.10.2017 - 260000 (двісті шістдесят тисяч) гривень;

13)13.10.2017 - 280000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень;

14)13.10.2017 - 416500 (чотириста шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень;

15)18.10.2017 - 135000 (сто тридцять п`ять тисяч) гривень;

16)26.10.2017 - 57000 (п`ятдесят сім тисяч) гривень;

17)31.10.2017 - 46200 (сорок шість тисяч двісті) гривень;

18)30.11.2017 - 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Частина вищевказаних коштів, а саме 299995 грн, 525995 грн, 550000 грн, 140000 грн, 140000 грн, 20000 грн, 100000 грн, 600000 грн та 650000 гривень (загальна сума 3 025 990 грн.) належать потерпілому ОСОБА_6 .

В цей же період ОСОБА_3 , в проміжках між отриманими на вищевказаний рахунок транзакціями коштів від потерпілих, також здійснював транзакції коштів, суми яких були значно меншими від сум, які надходили від потерпілих, на банківські рахунки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що належить потерпілому ОСОБА_7 та рахунки НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , що належать родичам ОСОБА_7 , а саме громадянкам ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , повідомляючи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про те, що переведені ним кошти, є частками потерпілих, від сум отриманих прибутків, що були виведені з обороту.

Зокрема на банківські картки ОСОБА_7 з картки ОСОБА_3 № НОМЕР_1 за період з 18.07.17 по 28.11.17 було перераховано 648 953, 11 грн. (шістсот сорок вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні, одинадцять копійок), частина з яких, а саме: 384203, 96 грн. (триста вісімдесят чотири тисячі двісті три гривні, дев`яносто шість копійок) - повернуті ОСОБА_7 за реалізацію ОСОБА_3 мобільних телефонів; інша частина коштів, а саме: 224548, 75 грн. (двісті двадцять чотири тисячі п`ятсот сорок вісім гривень, сімдесят п`ять копійок) перераховані ОСОБА_3 для потерпілих в якості прибутку за інвестиції у купівлю криптовалюти.

Також 04.11.17 з картки ОСОБА_3 № НОМЕР_1 на карткові рахунки ОСОБА_7 № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 було перераховано 40201 грн. (сорок тисяч двісті одну гривню), а на рахунок ОСОБА_10 № НОМЕР_7 грошові кошти в сумі 20100, 50 грн. (двадцять тисяч сто гривень, п`ятдесят копійок).

Окрім того в період часу з 06.06.17 по 16.10.17 з банківської картки ОСОБА_3 № НОМЕР_9 на карткові рахунки потерпілого ОСОБА_7 , його родичів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було перераховано 324497, 48 грн. (триста двадцять чотири тисячі чотириста дев`яносто сім гривень, сорок вісім копійок) в якості прибутку за інвестиції потерпілим ОСОБА_7 у купівлю криптовалюти.

Також, у вересні 2017 та грудні 2017 року потерпілий ОСОБА_7 надав ОСОБА_3 , в якості інвестицій, готівкою 50000 доларів США (у вересні 2017, що згідно курсу НБУ складало 1 305 500 гривень) та 40000 доларів США (у грудні 2017, що згідно курсу НБУ складало 1 101 600 гривень). Грошові кошти в сумі 40000 доларів США були передані потерпілим ОСОБА_7 для ОСОБА_3 через особу, яку зазначив ОСОБА_3 , оскільки на той час вже особисто уникав зустрічі з потерпілими, а саме через ОСОБА_13 .

Окрім того в червні 2017 року ОСОБА_3 в якості інвестицій отримав особисто від потерпілого ОСОБА_6 у м. Іршава грошові кошти в сумі 50000 доларів США, що згідно курсу НБУ складало 1 304 500 грн. (один мільйон триста чотири тисячі п`ятсот гривень), з яких влітку 2017 повернув 5000 доларів США, що згідно курсу НБУ складало 130450 грн. (сто тридцять тисяч чотириста п`ятдесят гривень).

В подальшому ОСОБА_3 , в середині жовтня 2017 року, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , повідомив про термінову необхідність коштів для придбання мобільних телефонів марки «Apple» на території Сполучених Штатів Америки, отримав від потерпілого ОСОБА_6 100000 (сто тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ складало 2 664 000 грн. (два мільйони шістсот шістдесят чотири тисячі гривень) В подальшому, в ході постійних вимог потерпілого ОСОБА_6 про негайне повернення вказаних коштів, ОСОБА_3 повернув у листопаді 2017 ОСОБА_6 частину вказаного боргу у розмірі 35000 (тридцяти п`яти тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ складало 934500 грн. (дев`ятсот тридцять чотири тисячі п`ятсот гривень) при цьому заволодівши рештою суми у розмірі 65000 (шістдесяти п`яти тисяч) доларів США, що згідно середньозваженого курсу Національного банку України, на момент надання боргу, склало 1 731 600 грн. (один мільйон сімсот тридцять одна тисяча шістсот гривень).

В подальшому, а саме в середині грудня 2017 року, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розуміючи, що не отримують від ОСОБА_3 достатніх коштів в якості прибутку, а вже отримана ними сума є мізерною враховуючи загальну суму їх вкладів, почали вимагати від ОСОБА_3 повернення інвестованих ними коштів. В цей час в кінці грудня цього ж року, вони востаннє зустрілись та ОСОБА_3 запевним , що поверне гроші в найкоротші терміни, написавши про це боргову розписку.

Враховуючи вищевикладене, умисними діями ОСОБА_3 , спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети, потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 завдано матеріальних збитків на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме - 9 263 075,32 грн. (дев`ять мільйонів двісті шістдесят три тисячі сімдесят п`ять гривень тридцять дві копійки), зокрема ОСОБА_7 завдано збитків - 3 443 709,69 грн. (три мільйона чотириста сорок три тисячі сімсот дев`ять гривень шістдесят дев`ять копійок), а ОСОБА_6 - 5 819 365,63 грн. (п`ять мільйонів вісімсот дев`ятнадцять тисяч триста шістдесят п`ять гривень шістдесят три копійки).

У зв`язку з чим, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України - заподіяння майнової шкоди шляхом зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства у великих розмірах.

Захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 192 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, наслідків задоволення даного клопотання, підтримав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та надав свою згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав у зв`язку із закінченням строків давності, наслідки закриття кримінального провадження №0003602 від 21.12.2017 з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі. На запитання суду щодо визнання вини, вказав, що відповідати на дане запитання відмовляється.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження підтримала, просить таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 вважає, що клопотання захисника обвинуваченого про застосування строків давності підлягає задоволенню.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представник потерпілих - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши надані сторонами докази у обгрунтування позицій, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження №0003602 від 21.12.2017 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає закриттю з підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, виходячи з наступного.

Згідно ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відповідно до ст.12 КК України за класифікацією кримінальних правопорушень, кримінальне правопорушення за ч.2 ст.192 КК України є кримінальним проступком.

Згідно з встановленими обставинами у цьому кримінальному провадженні, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 192 КК України було вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 з травня 2017 року по 20 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Згідно ст. 73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Отже, визначений ст. 49 КК України строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності сплинув, при цьому ОСОБА_3 не заперечував проти застосування до нього звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до положень ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 згаданої статті закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Правилами ч.3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Дана позиція суду узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі N 202/3148/16-к.

Підстав для не застосування строку давності у даному кримінальному провадженні, визначених ст. 49 КК України судом не встановлено, як і не встановлено підстав для зупинення чи переривання строків давності.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заяви, з огляду на те, що з моменту скоєння кримінального правопорушення минув строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника обвинуваченого про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити і звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 2 ст. 192 КК України.

Суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2021 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід заставу - 278 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 631 060 гривень (шістсот тридцять одну тисячу шістдесят гривень) 00 коп. Грошову заставу по даному кримінальному провадженню у сумі 631 060 гривень внесено ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Після набрання ухвали законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді застави, суд вважає, необхідно скасувати та у відповідності до вимог ст. 182 ч. 11 КПК України, грошову заставу у сумі 631 060 грн повернути заставодавцям.

До судового розгляду кримінального провадження, цивільними позивачами (потерпілими) ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в порядку ст. 128 КПК України, були заявлені цивільні позови про відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди: за позовом позивача ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 5 819 365 грн 63 коп, моральної шкоди в розмірі 1 500 000 грн 00 коп, за позовом позивача ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 3 443 709 грн 69 коп, моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн 00 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Тому, у разі закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду.

Відповідно до ухвал слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2018, 23.04.2018, 16.07.2018, 19.07.2018 в порядку забезпечення кримінального провадження №0003602 від 21.12.2017 накладені арешти на майно. Відповідно до ст.174 ч.4 КПК України арешти майна підлягають скасуванню.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 182, 284, 286, 288, 369-372, 376, 395 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 192 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 192 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003602 від 21.12.2017 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 192 КК України - закрити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у виді застави до вступу ухвали у законну силу залишити в силі, а після вступу ухвали у законну силу, заставу у розмірі 631060 (шістсот тридцять одна тисяча шістдесят) гривень 00 коп., внесену ОСОБА_14 (ідентифікаційний код НОМЕР_10 ) в сумі 300000 (триста тисяч) гривень 00 коп та ОСОБА_15 (ідентифікаційний код НОМЕР_11 ) в сумі 331060 (триста тридцять одна тисяча шістдесят) грн 00 коп, повернути заставодавцям.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0003602 від 21.12.2017, віднести на рахунок Держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2018, 23.04.2018, 16.07.2018, 19.07.2018 у виді накладення арешту на майно - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні №0003602 від 21.12.2017:

- копії розписок в кількості 2 шт., які написані від імені ОСОБА_3 та видано добровільно потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ;

-оптичний носій диск «DVD RW», який видано добровільно потерпілим ОСОБА_6 ,

залишити при матеріалах справи.

-Мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 7», IMEI НОМЕР_12 , в якому функціонує SIM-картка оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_13 ;

-пластикове пакування для SIM-картки оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», з номером абонента НОМЕР_14 ;

-аркуш формату А4 із рукописними записами та копіями чеку на звороті;

-пластикове пакування для SIM-картки оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», з номером абонента НОМЕР_15 ;

-дві квитанції магазину з Словацькій Республіці « ОСОБА_16 » за 27.11.2017 та 28.11.2017;

-жорсткий диск марки «Western Digital», об`ємом пам`яті 160 GB, з серійним номером WMAP91327609;

-коробка від мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone 4S», IMEI НОМЕР_16 ;

-пластикове пакування для SIM-картки оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», з номером абонента НОМЕР_17 ;

-4 (чотири) флеш-накопичувачі різних марок та об`єму пам`яті;

-ноутбук марки «Apple» моделі «Macbook Air», з серійним номером FVHVT462J1WK;

- копії сторінок паспортів сторонніх осіб, на 23 (двадцяти трьох) аркушах;

- транспортний засіб марки «BMW», моделі «535», номер кузова НОМЕР_18 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_19 , що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ;

-блокнот з рукописними записами;

-дві картонні картки, заламіновані, з відомостями, щодо рахунків відкритих в «Tatra Bank» (Словацька Республіка) на ім`я ОСОБА_17 з маркуванням: « НОМЕР_20 », « НОМЕР_21 »;

-банківська картка ПАТ «Комінвест Банк» видана на ім`я ОСОБА_18 , № НОМЕР_22 ;

-банківська картка АТ «Райфайзен Банк Аваль» видана на ім`я ОСОБА_18 , № НОМЕР_23 ;

-SIM-картка оператора стільникового зв`язку з маркуванням НОМЕР_24 , шляхом заборони розпоряджатися та користуватися -

повернути особам у яких дане майно було вилучено.

Цивільний позов поданий цивільним позивачем (потерпілим) ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

Цивільний позов поданий цивільним позивачем (потерпілим) ОСОБА_7 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 18.03.2026.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1