Номер провадження: 11-сс/813/317/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна директора ТОВ «СИВОЛАП БУД» ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2025 про накладення арешту на майно в межах к/п №0000051 від 26.02.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000051 від 26.02.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України було задоволено клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 та накладено арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене 19.09.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «СИВОЛАП» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон моделі «Iphone 13 Pro» в корпусі сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ; договір №717 від 07.02.2022 на 2 арк. із зразками підпису ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, зокрема, вилучений мобільний телефон може містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-караних дій, у тому числі й зв`язків власника такого технічного пристрою з іншими, ймовірно причетними до вчинення кримінальних правопорушень, особами; наразі вочевидь існує необхідність в додатковому дослідженні вилученого технічного пристрою, в тому числі на предмет видалених даних; вилучений договір зі зразками підпису ОСОБА_7 може містити відомості, які мають доказове значення для даного кримінального провадження, зокрема також може бути об`єктом відповідного експертного дослідження (почеркознавчої експертизи).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 , в інтересах власника майна директора ТОВ «СИВОЛАП БУД» ОСОБА_7 , не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що клопотання прокурора про арешт майна було подано зі спливом 72-годинного строку на доопрацювання після повернення такого клопотання в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 07.10.2025, зокрема, копія зазначеної ухвали була направлена на електронну скриньку процесуального керівника 17.10.2025, в той час як чергове клопотання про арешт майна було подано 24.11.2025, тобто майже 1,5 місяці після постановлення ухвали;

- слідчим суддею не було враховано того, що слідчим суддею під час розгляду попереднього клопотання про арешт майна від 24.11.2025 не було взято до уваги факт спливу строків та ухвалою від 03.12.2025 знову було повернуто прокурору в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.

Посилаючись на викладені обставини, представник власника майна ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення та ухвалу слідчого судді скасувати.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 було подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проте встановити відеозв`язок не вдалось із технічних причин.

Представник власника майна ОСОБА_6 про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе розгляд клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги провести без участі учасників процесу та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, а також перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Що стосується заявленого представником власника майна клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції зауважує на наступному.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В свою чергу, положеннями ч. 7 ст. 173 КПК України встановлено, що копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, - при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що власник майна директор ТОВ «СИВОЛАП БУД» ОСОБА_7 та його представник не були присутніми в судовому засіданні Київського райсуду м. Одеси від 19.12.2025 під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна та, як наслідок, при проголошенні оскаржуваної ухвали (а.с. 62), не зважаючи на те, що представник ОСОБА_6 був сповіщений завчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду такого клопотання за допомогою телефонограми (а.с. 44).

При цьому, в письмових запереченнях на клопотання прокурора про арешт майна представник власника майна ОСОБА_6 зауважив на тому, що не заперечує проти розгляду клопотання без його участі та без участі власника майна ОСОБА_7 (а.с. 49).

Водночас, на виконання приписів ч. 7 ст. 173 КПК України, копія повного тексту оскаржуваної ухвали слідчого судді була надіслана представнику власника майна ОСОБА_6 на його електронну пошту 05.01.2026 (а.с. 68-69).

В даному контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги правовий висновок, викладений в постанові ККС у складі ВС від 08.04.2025 у справі №759/14313/24 (провадження №51-696км25), відповідно до якого поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та встановлення підстав для його поновлення є необізнаність скаржника, який з поважних причин не був присутній у судовому засіданні під час оголошення повного тексту ухвали, про мотиви постановленої слідчим суддею ухвали.

Підсумовуючи викладене та з огляду на те, що апеляційна скарга була подана представником ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 09.01.2026, тобто у п`ятиденний строк з моменту отримання копії оскаржуваного рішення, враховуючи викладені вище положення кримінального процесуального закону, колегія суддів доходить переконання, що строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали був пропущений представником із поважних причин.

Таким чином, з метою забезпечення права ОСОБА_7 на доступ до суду, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 та поновити йому процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.12.2025.

Що стосується вимог апеляційної скарги представника власника майна по суті, суд апеляційної інстанції зауважує на наступному.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався з огляду на наступне.

За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми основного закону узгоджуються зі приписами ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті (задля забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту клопотання про арешт майна в межах к/п №0000051 (а.с. 1-4), прокурор визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно, зокрема, мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro» та договір №717 від 07.02.2022 на 2 арк. із зразками підпису ОСОБА_7 , його збереження як речових доказів.

Відповідно до клопотання прокурора, витягу з ЄРДР у вищевказаному к/п №0000051 (а.с. 5) та інших матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Так, під час досудового розслідування було встановлено, що у 2023-2024 роках службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_3 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , діючи за попередньою змовою з посадовими особами ТОВ «СИВОЛАП БУД» (), розробили та реалізували злочинний план, який полягав у неналежному виконанні укладених договорів з ремонту будівель службового та побутового призначення 1-го загону морської охорони РУМО ДПСУ, завищенні вартості виконаних будівельних робіт, внесення недостовірних відомостей до актів форми КБ-2в, з метою заволодіння бюджетними коштами в умовах воєнного стану.

За наявною інформацією в електронній системі «Prozorro», посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено з ТОВ «СИВОЛАП БУД» наступні договори:

- №143-23 від 20.09.2023, предметом якого є «Поточний ремонт адміністративної будівлі з клубом військового містечка №3»;

- №181-23 від 25.10.2023, предметом якого є «Поточний ремонт адміністративної будівлі «Казарма» військового містечка №3»;

- №200-24 від 16.08.2024, предметом якого є «Поточний ремонт приміщень їдальні, будівлі №10310-004 військового містечка №1».

Згодом, в ході проведення 19.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді обшуку за місцем проживання директора ТОВ «СИВОЛАП БУД» ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено мобільний телефон моделі «Iphone 13 Pro» в корпусі сірого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та договір №717 від 07.02.2022 на 2 арк. із зразками підпису ОСОБА_7 (а.с. 20-23).

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Диспозиція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, досудове розслідування за ознаками вчинення якого на теперішній час здійснюється в межах к/п №0000051, передбачає кримінальну відповідальність за привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, якщо вони вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Разом із тим, в поданій апеляційній скарзі представник власника майна не оскаржує відсутності правових підстав для накладення арешту на вилучене майно задля його збереження як речового доказу, натомість, зауважує на залишенні слідчим суддею поза увагою того, що слідчим суддею під час розгляду попереднього клопотання про арешт майна від 24.11.2025 не було взято до уваги факт спливу строків подання такого клопотання.

Надаючи оцінку зазначеним доводам апелянта, колегія суддів наголошує на тому, що наразі предметом апеляційного розгляду є саме ухвала слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.12.2025 про арешт майна, постановлена за наслідками розгляду клопотання прокурора про арешт майна, яке надійшло до суду 1-ої інстанції саме 09.12.2025, при цьому, в розпорядженні суду апеляційної інстанції наявні саме матеріали кримінального провадження за клопотанням прокурора про арешт майна від 09.12.2025.

В даному випадку суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що вимогами ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Разом із тим, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Матеріали провадження за клопотанням прокурора про арешт майна, поданого до суду 24.11.2025, в розпорядження апеляційного суду не надходили, оскільки ухвала слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 03.12.2025 за результатами його розгляду, якою клопотання було повернуто прокурору для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 72 годин (а.с. 31-33), не була предметом відповідного апеляційного оскарження.

Зазначені обставини позбавляють суд апеляційної інстанції об`єктивної можливості пересвідчитись у дотриманні органом досудового розслідування встановленого попередньою ухвалою слідчого судді від 07.10.2025 строку для чергового подання клопотання після усунення його недоліків, з урахуванням також того факту, що наразі предметом апеляційного оскарження є саме ухвала слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.12.2025 про накладення арешту на майно в межах к/п №0000051.

Відтак, надання оцінки доводам апеляційної скарги представника ОСОБА_6 стосовно пропуску органом досудового розслідування передбаченого вимогами кримінального процесуального закону строку звернення із попереднім клопотанням про арешт майна від 24.11.2025 після його повернення для усунення недоліків виходить поза межі компетенції суду апеляційної інстанції в межах розгляду апеляційної скарги представника власника майна на ухвалу слідчого судді від 19.12.2025 про арешт майна, постановлену за результатами розгляду клопотання прокурора про арешт майна від 09.12.2025.

Окрім того, апеляційний суд окремо звертає увагу представника власника майна на положення ч. 1 ст. 174 КПК України, відповідно до яких власникам майна або його представникам не заборонено звертатись до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково, за умови доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна директора ТОВ «СИВОЛАП БУД» ОСОБА_7 , а також скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 117, 170-173, 370, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Задовольнити клопотання представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна директора ТОВ «СИВОЛАП БУД» ОСОБА_7 , та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2025.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна директора ТОВ «СИВОЛАП БУД» ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2025, якою в межах к/п №0000051 від 26.02.2025 накладено арешт на майно, переліченого в мотивувальній частині ухвали, вилучене 19.09.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «СИВОЛАП» ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4