КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1339/2026 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року, -

за участю:

представника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.07.2025 року задоволено клопотання начальника першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, із забороною відчуження та розпорядження, яке вилучено 27.06.2025 року під час проведення обшуку транспортного засобу TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , яким користувалися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме: транспортний засіб TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.07.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваної ухвали ознайомився 01.12.2025 року, подана апеляційна скарга 04.12.2025 року.

Автор апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без належних на те правових підстав, суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

ОСОБА_6 не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудною особою, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також особою, щодо якої здійснюється провадження, а отже відсутні законні підстави накладення арешту на майно.

Стороною обвинувачення не доведено, що фактично автомобіль містить сліди кримінального правопорушення, не є знаряддям злочину, не наведено жодного доказу, що на автомобілі є сліди підробки валютних купюр або що транспортний засіб використовувався саме для виготовлення чи перевезення підроблених грошей, а формальне користування авто підозрюваними не робить його речовим доказом.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час призначеного судового розгляду. На адресу Київського апеляційного суду жодних клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, в провадженні ТУ БЕБ у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 30.04.2024 року за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

27.06.2025 року детективом ТУ БЕБ у м. Києві проведено обшук транспортного засобу TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , який було вилучено.

28.06.2025 року начальник першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду міста Києва про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, із забороною відчуження та розпорядження, яке вилучено 27.06.2025 року під час проведення обшуку транспортного засобу TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , яким користувалися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме: транспортний засіб TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.07.2025 року задоволено клопотання начальника першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, із забороною відчуження та розпорядження, яке вилучено 27.06.2025 року під час проведення обшуку транспортного засобу TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , яким користувалися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме: транспортний засіб TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язкові вимоги, яким має відповідати клопотання арешт майна і перевірку відповідності клопотання вказаним вимогам покладено на слідчого суддю. Серед таких вимог згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України зокрема є те, що клопотання про арешт майна має бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

З наданих колегії суддів матеріалів вбачається, що сторона обвинувачення звернулася з клопотанням про арешт майна з метою конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, у кримінальному провадженні № 0000006 від 30.04.2024 року, ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, щодо мети накладення арешту відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Колегія суддів, зазначає що відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у рамках кримінального провадження № 0000006 від 30.04.2024 року, ОСОБА_6 не заявлявся.

Накладення арешту на транспортний засіб TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не ґрунтується на вимогах закону, оскільки передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такі заходи застосовуються, кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, які свідчать про неповноту і необ`єктивність судового розгляду. Ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга представника ОСОБА_7 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року, якою задоволено клопотання начальника першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, із забороною відчуження та розпорядження, яке вилучено 27.06.2025 року під час проведення обшуку транспортного засобу TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , яким користувалися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме: транспортний засіб TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання начальника першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 про накладення арешт на тимчасово вилучене майно, із забороною відчуження та розпорядження, яке вилучено 27.06.2025 року під час проведення обшуку транспортного засобу TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , яким користувалися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме: транспортний засіб TOYOTA CAMRY, чорного кольору, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3