У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

Справа № 936/1607/25

Провадження № 1-кп/936/52/2026

03.03.2026 року селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, відповідно до вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Воловецького районного суду Закарпатської області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Судове засідання було призначено на 03.03.2026 на 14.00 год з викликом всіх учасників судового провадження.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки, з огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, вважають, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд може обрати інший, більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників підготовчого судового засідання, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього,суд дійшов наступного висновку.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 23.09.2025 близько 12:45 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 , де також гостювала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_3 , скориставшись безпораднім станом останньої, умисно, із застосуванням фізичної сили, без добровільної згоди потерпілої, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та анальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_6 пальцями рук та з використанням геніталій, чим зґвалтував останню, в результаті чого потерпіла ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи №32/В від 24.10.2025 отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді синців на шкірних покривах лівого плеча, синця в ділянці анального отвору з переходом до великих статевих губ, відкритої рани піхви та вульви.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

23.09.2025 о 17 год 30 хв ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

24.09.2025 о 12 год 41 хв ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2025 ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , зі строком дії ухвали до 21.11.2025 включно, у подальшому 13.01.2026 ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів до 13.03.2026, включно.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.( Рішення Європейського суду з прав людини «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 є наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений перебуваючи на волі може вчиняти інші злочини, впливати на потерпілу і свідків та буде переховуватися від суду.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.1 ст. 152 КК України, міра покарання якого передбачає позбавлення волі строком від 3 до 5 років позбавлення волі. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи неминучість покарання може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, в такому випадку наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 будучи на волі може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, а саме на потерпілу і свідків, оскільки останній може здійснювати тиск та умовляння, а тому існують достатні підстави вважати на незаконний вплив на них зі сторони обвинуваченого, таким чином, наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Також, знаходячись на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати свою злочинну діяльність, в даному випадку наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України. У сукупності всі вищевказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

З моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Таким чином, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи наведене, а також те, що строк дії ухвали Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.01.2026, якою продовжено обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, закінчується 13.03.2026, судовий розгляд кримінального провадження триває, заявлені стороною обвинувачення ризики продовжують існувати та не зменшились на даний час, суд приходить висновку щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом. При цьому, згідно вимог ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд вважає за неможливе визначити обвинуваченому розмір застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, тобто злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 01.05.2026, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1