ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2331/26

Провадження № 11-кп/820/250/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зняття судимості ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2019 року за ч.3 ст.229 КК України (справа №686/11787/16-к).

Відмовляючи у задоволенні клопотання сторони захисту, місцевий суд виходив з того, що строк погашення судимості засудженого ОСОБА_7 не закінчився, що унеможливлює застосування даного правового інституту.

При цьому, судом зазначено, що вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.229 КК України, у період з серпня 2014 року по 20.05.2015 року приписами частини другої статті 91 КК України (у редакції закону № 290-VIII) від 07.04.2015) визначено, що зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні кримінальні правопорушення або кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання про зняття з ОСОБА_7 судимості за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2019 року.

Свої вимоги аргументує тим, що судом не враховано факту мобілізації засудженого ОСОБА_7 для захисту Батьківщини.

Наголошує, що відмова у знятті судимості створює для ОСОБА_7 суттєві перешкоди у проходженні служби, зокрема можливості присвоєння вищого військового звання, переведення на вищу посаду тощо.

Звертає увагу на практику Верховного Суду у подібних ситуаціях, відповідно до якої при застосуванні положень ст.91 КК України суд зобов`язаний оцінити саме факт доведення виправлення, а не обмежуватися формальним аналізом строків (справа №522/1915/16-к).

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості судового рішення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Згідно з п.8 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Відповідно до вимог ч.1 ст.90 КК України строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Згідно ч.1 ст.91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у ст.89 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2019 за ч.3 ст.229 КК України. На підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 13.02.2025 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом.

Зазначені фактичні обставини свідчить про те, що ОСОБА_7 дійсно засуджений за скоєння умисного тяжкого злочину та 13.02.2025 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про дострокове зняття з ОСОБА_7 судимості, суд послався на положення ч.2 ст.91 КК України, відповідно до яких зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст.89 КК України, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні кримінальні правопорушення або кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Разом з тим, суд не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.229 КК України, у період з серпня 2014 року, тобто до набрання чинності змін, внесених до ст.91 КК України, щодо заборони зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст.89 КК України, у випадках засудження особи за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

Зазначені вище зміни до ст.91 КК України погіршують становище ОСОБА_7 в частині правових наслідків судимості за умисний тяжкий злочин, оскільки на момент вчинення ОСОБА_7 злочину, він мав право звернутися до суду з клопотанням про зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст.89 КК України, навіть у випадку засудження його за умисний тяжкий злочин, за умови закінчення не менш половини строку погашення судимості.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Разом з тим, навіть з урахуванням наведених приписів закону, які покращують правове становище ОСОБА_7 , засуджений на момент звернення до місцевого суду з відповідним клопотанням не відбув половину строку погашення судимості, що позбавляє його можливості реалізувати зазначене право.

Таким чином, судова колегія вважає рішення місцевого суду щодо відмови у задоволенні клопотання про зняття судимості по суті правильним.

Стосовно доводів сторони захисту щодо наявності виключних обставин, зокрема повторність укладення ОСОБА_7 контракту для проходження військової служби, зразкова поведінка, значна суспільна корисність особи, отримання інвалідності, пов`язаної із проходженням військової служби, не є самостійними юридичними підставами для зняття судимості поза межами строків, визначених законом, без дотримання встановленої процедури.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому судове рішення необхідно залишити без змін.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.407, 418, 419, 537-539 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зняття судимості ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3