КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.12.2025 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- конверт білого кольору з рукописним написом «ОСОБА_40 13 500,00 29.08.25»;

- конверт білого кольору з рукописним написом «Бонус 04.10.25 6000 ОСОБА_41 7», в якому знаходяться грошові кошти у кількості 6000 грн.;

- конверт білого кольору з рукописним написом «Нерозбірливо ОСОБА_42», в якому знаходяться грошові кошти у кількості 565 грн.;

- мобільний телефон Redmi світлого кольору Note 8T IMEI1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон Redmi А2 чорного кольору IMEI1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ: НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон Sigma mobile чорного кольору;

- мобільний телефон Samsung чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ;

- ноутбук НР з маркуванням SN#CN01172310.

___________________________________________________________________

Справа № 761/43536/25 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3629/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що вилучені мобільні телефони, ноутбук та інше майно, є власністю ОСОБА_7 , яка не є фігурантом розслідуваного кримінального провадження та їй не вручалась підозра у вчиненні кримінального правопорушення.

Вказане майно не містить доказового значення у даному кримінальному провадженні, не є предметом чи знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, не містить відомості про обставини його вчинення, а отже вилучені речі, мобільні телефони та ноутбук не є речовими доказами, в розумінні ст. 98 КПК України.

Враховуючи обставини можливого вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються у цьому кримінальному провадженні, відсутня сукупність розумних підозр вважати, що у вилучених у ОСОБА_7 мобільних телефонах та ноутбуці може міститися інформація, яка може бути використана як доказ у кримінальному провадженні.

У клопотанні прокурора та в оскаржуваній ухвалі не деталізовано, яким саме чином ОСОБА_7 може відчужити арештоване майно на користь третіх осіб, знищити або втратити, а отже такі твердження є лише припущеннями сторони обвинувачення.

В даному випадку можливе отримання інформації з вилучених телефонів та ноутбуку через проведення їх огляду детективом з наступним поверненням власнику або через тимчасовий доступ до речей і документів, про що стороною захисту подавались неодноразові клопотання, у задоволенні яких було відмовлено.

Також апелянт зазначав, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру та взагалі відсутній склад розслідуваного злочину, передбаченого ст. 212 КК України, оскільки обов`язок сплати податку у платника виникає лише за наявності узгодженого податкового повідомлення-рішення, а у разі скасування його судом - такого обов`язку не виникає.

Більше того, п. 56.22 ст. 56 ПКУ прямо забороняє повідомляти особі про підозру в ухиленні від сплати податків до остаточного вирішення справи судом, якщо оскаржується рішення контролюючого органу.

Власник майна ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_6 яка діє в інтересах ОСОБА_9 27.04.2026 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі скаржника.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який не заперечував проти здійснення судового розгляду без участі власника майна та її представника, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000008 від 01.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що службові особи ПП « ПСМЛ «ЕКСКУЛАБ » ( ) у період часу з 01.01.2020 по теперішній час, а також службові особи ТОВ « МЦ «МЕТРИКА » ( ), ТОВ « ЕЛАБ » ( ) та ПП « ПСМЛ «ЕСКУЛАБ » ( ), у період часу з 01.10.2024 по теперішній час, за попередньою змовою з бенефіціарними власниками підприємств та іншими невстановленими особами, в порушення вимог п.п.14.1.71 та п.п. 14.1.219, п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, ухилились від сплати податку на прибуток шляхом невідображення отриманих готівкових коштів за надання медичних послуг, що фактично призвело до ненадходження до державного бюджету України коштів в особливо великих розмірах.

Крім того, як зазначено у клопотанні, службові особи ПП « ПСМЛ «ЕСКУЛАБ », за попередньою змовою з бенефіціарними власниками підприємства та іншими невстановленими особами, у період часу з 01.01.2020 по теперішній час, набули, володіли, використали, розпорядилися коштами в особливо великих розмірах, у тому числі здійснили фінансової операції, щодо яких фактичні обставини свідчать про одержання їх злочинним шляхом.

Так, на території, зокрема, Львівської, Волинської, Рівненської, Хмельницької, Закарпатської, Івано-Франківської та Чернівецької областях утворилось стійке міжрегіональне злочинне угрупування з ознаками організованості, члени якого за попередньою змовою здійснюють розкрадання та привласнення грошових коштів ПП « ПСМЛ «ЕСКУЛАБ » ( ) (зареєстроване: АДРЕСА_2 , фактичне місце знаходження основного офісу: АДРЕСА_3 , 2, 13 та 14 поверх адміністративного будинку, що перебуває у власності ТОВ « Канюк-Стиль », ), що призводить до ухилення від сплати податків та здійснюють легалізацію грошових коштів шляхом конвертування в іноземну валюту, придбання нерухомості, в тому числі і в державах Європейського союзу, автотранспорту, коштовностей та іншого майна.

ПП « ПСМЛ «ЕСКУЛАБ » ( ) за період здійснення господарської діяльності з 2009 року, відповідного Статуту, надаючи послуги загальної медичної практики, що полягають у заборі (крові, сечі, калу, сперми і т.п.) та дослідженні (гематологічні, біохімічні, гормональні, імунологічні, алергологічні, генетичні, цитологічні, гістологічні, бактеріологічні і т.п.) біоматеріалу людей, підготовці та наданні за їх результатами висновків створило мережу медичних пунктів (лабораторій) загальною кількістю понад 200 одиниць, які розташовані переважно на Заході України.

Відповідно до інформації, розміщеної у Єдиному реєстрі податкових накладних АІС «Архів електронної звітності», щодо ПП « ПСМЛ «ЕКСКУЛАБ » ( ) у періоді з 01.01.2021 по 14.08.2024 року відображено податкові накладні: з придбання товарів (робіт, послуг) на загальну суму 797 547 684, 34 грн (в тому числі ПДВ 75 639 529, 34 грн) та реалізації товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2 535 107 535,97 грн (в тому числі ПДВ 132 904 413,15 грн).

За результатами проведених слідчих (розшукових) дій встановлено коло осіб з числа організаторів, співвиконавців та інших учасників, які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення, а саме члени дирекції (бенефіціарні власники) та керівник ПП « ПСМЛ «ЕКСКУЛАБ » ( ) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розробили та впровадили злочинний протиправний механізм з метою ухилення від сплати податків на прибуток та інших загальнообов`язкових платежів в особливо великих розмірах шляхом внесення недостовірних відомостей до податкової звітності щодо отриманого прибутку підприємства з подальшою легалізацією отриманих грошових коштів.

Реалізація злочинного протиправного механізму полягала в невідображені у системі РРО отриманих від клієнтів готівкових коштів за надані послуги від забору та дослідження біоматеріалу, що призвело до отримання доходу поза податковою звітністю упродовж 01.01.2020 по 01.09.2024 загальною сумою понад 450 млн. грн, а мережа пунктів забору біоматеріалу, що налічує понад 200 одиниць, забезпечує отримання прихованих прибутків готівковими коштами орієнтовною загальною сумою близько 1 млн. грн. щоденно, що складає 50% від щоденної господарської діяльності підприємства з подальшим виведенням грошових коштів на суб`єкти господарювання з ознаками фіктивності.

Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залучили інших працівників ПП « ПСМЛ «ЕКСКУЛАБ » ( ), а саме: працівників бухгалтерського відділу ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які здійснюють загальний облік готівкових коштів, що збираються менеджерами та кур`єрами підприємства; менеджерів підприємства ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , які здійснюють збір готівкових коштів у кур`єрів та в пунктах збору біоматеріалу; кур`єрів ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , які здійснюють збір готівкових коштів в пунктах збору біоматеріалу; керівників медичних сестер ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та інших, які надають безпосередні вказівки медичним сестрам на пункти збору біоматеріалу з приводу проведення чи не проведення готівкових коштів по РРО; завідуючу лабораторії ПП « ПСМЛ «ЕСКУЛАБ » ОСОБА_35 , яка здійснює збір готівкових грошових коштів від регіональних кур`єрів під час отримання біоматеріалу; ОСОБА_36 , який адмініструє програмне забезпечення ГІГІ « ПСМЛ «ЕСКУЛАБ » та ТОВ « МЦ «МЕТРИКА », в якому ведеться облік пацієнтів, видів аналізу, місць проведення, сум та відомостей про оплату, облік кошти по РРО та поза РРО.

У подальшому ОСОБА_15 отримані внаслідок запровадження вищеописаного злочинного противоправного механізму грошові кошти конвертує в іноземну валюту шляхом придбання в основному доларів США як правило у ОСОБА_37 та інших фізичних осіб на території м. Львова, які здійснюють свою господарську діяльність усупереч вимогам законодавства (Указу Президента України від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та указів на продовження строку дії воєнного стану в Україні, постанови НБУ від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану та інших нормативних актів про банківську діяльність»)

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.10.2025 задоволено частково клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 10.10.2025, цього ж дня проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_38 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено:

- конверт білого кольору з рукописним написом «ОСОБА_40 13 500,00 29.08.25»;

- конверт білого кольору з рукописним написом «Бонус 04.10.25 6000 ОСОБА_41 7», в якому знаходяться грошові кошти у кількості 6000 грн.;

- конверт білого кольору з рукописним написом «Нерозбірливо ОСОБА_42», в якому знаходяться грошові кошти у кількості 565 грн.;

- мобільний телефон Redmi світлого кольору Note 8T IMEI1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон Redmi А2 чорного кольору IMEI1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ: НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон Sigma mobile чорного кольору;

- мобільний телефон Samsung чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ;

- ноутбук НР з маркуванням SN#CN01172310.

Постановою старшого детектива відділу детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_39 від 10.10.2025 вищезазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000008.

14.10.2025 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 10.10.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- конверт білого кольору з рукописним написом «ОСОБА_40 13 500,00 29.08.25»;

- конверт білого кольору з рукописним написом «Бонус 04.10.25 6000 ОСОБА_41 7», в якому знаходяться грошові кошти у кількості 6000 грн.;

- конверт білого кольору з рукописним написом «Нерозбірливо ОСОБА_42», в якому знаходяться грошові кошти у кількості 565 грн.;

- мобільний телефон Redmi світлого кольору Note 8T IMEI1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон Redmi А2 чорного кольору IMEI1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ: НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон Sigma mobile чорного кольору;

- мобільний телефон Samsung чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ;

- ноутбук НР з маркуванням SN#CN01172310.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.12.2025 задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на зазначене у клопотанні майно.

Із висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо накладення арешту на вищевказане майно погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вилучені мобільні телефони, ноутбук можуть містити сліди кримінальних правопорушень або інші відомості, які мають значення для встановлення обставин злочинів, а грошові кошти можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом або отримані унаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідають ознакам речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відтак, вказане майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000008, а тому наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути пошкоджене, втрачене, знищене, відчужене чи передане.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя наклав арешт на майно ОСОБА_7 , а саме на конверт білого кольору з рукописним написом «ОСОБА_40 13 500,00 29.08.25»; конверт білого кольору з рукописним написом «Бонус 04.10.25 6000 ОСОБА_41 7», в якому знаходяться грошові кошти у кількості 6000 грн.; конверт білого кольору з рукописним написом «Нерозбірливо ОСОБА_42», в якому знаходяться грошові кошти у кількості 565 грн.; мобільний телефон Redmi світлого кольору Note 8T; мобільний телефон Redmi А2; мобільний телефон Sigma mobile чорного кольору; мобільний телефон Samsung; ноутбук НР з дотриманням вимог закону, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про невідповідність вилученого майна, а саме мобільних телефонів, ноутбука та грошових коштів, критеріям речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки клопотання прокурора в повній мірі відповідає вимогам КПК України, та встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказані грошові кошти можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом, а інформація та матеріали, які зберігаються на вилучених телефонах та ноутбуці, може бути використана як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою його збереження.

Твердження представника власника майна про те, що ОСОБА_7 не є фігурантом розслідуваного кримінального провадження та їй не вручалася підозра у вчиненні кримінального правопорушення, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, як убачається із клопотання, органом досудового розслідування встановлюється причетність ОСОБА_7 до обставин розслідуваного злочину.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень, у тому числі усіх причетних, до зазначеного кримінального правопорушення осіб.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Відтак, доводи апелянта про відсутність складу розслідуваного злочину, передбаченого ст. 212 КК України, є передчасними.

Наявні на момент розгляду клопотання відомості не перешкоджають накладенню арешту на майно за наведених стороною обвинувачення підстав, та на даному етапі досудового розслідування сукупність долучених до клопотання матеріалів є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, вилученого за місцем проживання ОСОБА_7 .

Крім того, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Доводи апелянта про можливість отримання інформації з вилучених телефонів та ноутбуку через проведення їх огляду з наступним поверненням власнику або через тимчасовий доступ до речей і документів, не є самостійною підставою для відмови в накладенні арешту на таке майно, оскільки необхідність фіксації інформації, яка міститься на мобільних телефонах та ноутбуці, відновлення вже видаленої інформації обумовлює подальше їх утримання з метою проведення досліджень, у тому числі, за необхідності, шляхом залучення осіб (спеціалістів, експертів), які володіють спеціальними технічними знаннями.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3