Справа № 947/7725/26
Провадження № 1-кс/947/4208/26
УХВАЛА

27.03.2026 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю захисника підозрюваної ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_5 , слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , розглянувши матеріали справи за скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 12.01.2026 у кримінальному провадженні №0000144 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, складеного і підписаного старшим слідчим СВ ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого процесуальним керівником прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 до Київського районного суду м.Одеси скарга захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 12.01.2026 у кримінальному провадженні №0000144 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, складеного і підписаного старшим слідчим СВ ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого процесуальним керівником прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_8 .

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_4 зазначав, що в межах кримінального провадження №0000144 від 06.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України сторона захисту вважає повідомлення про підозру незаконним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно витягу з ЄРДР відомості до ЄРДР внесено о 16:47:25 годин за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України.

Але незважаючи на внесення відомостей до ЄРДР Постановою про призначення дізнавача від 06.08.2025 року начальником сектору дізнання ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_9 розглянуто матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000144 від 06.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та враховуючи те, що по даному кримінальному провадженню необхідно виконати слідчі дії, які необхідні для забезпечення повноти, об`єктивності та всебічності дізнання призначено дізнавача СД ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 .

Також відповідно Повідомлення про початок досудового розслідування від 06.08.2025 року, Постанови про створення групи дізнавачів від 18.08.2025, фактично досудове розслідування розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що свідчить про істотну невідповідність між відомостями, внесеними до ЄРДР, та реальним напрямом досудового розслідування.

Незважаючи на суперечності правової кваліфікації кримінального провадження, а саме внесеної до ЄРДР ст.126-1 КК України та фактично розпочато досудового розслідування за ч.1 ст.125 КК України, Постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 06.08.2025 року прийняте Київською окружною прокуратурою міста Одеси, якою призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000144 від 06.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України.

Тобто відомості про кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією, передбаченою ч.1 ст.126-1 КК України (домашнє насильство). Саме в межах цієї правової кваліфікації орган досудового розслідування був зобов`язаний здійснювати всі процесуальні дії, забезпечуючи відповідність предмету доказування підслідності, форми досудового розслідування та процесуального статусу учасників провадження.

Разом з тим, фактичне досудове розслідування здійснювалося за іншою правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), що прямо підтверджується матеріалами кримінального провадження. Зокрема, у прийнятих Постановах та Повідомлень, які містяться в матеріалах справи саме ч.1 ст.125 КК України зазначено, як правову підставу здійснення розслідування.

Така розбіжність між правовою кваліфікацією, внесеною до ЄРДР, фактичною кваліфікацією, в межах якої здійснювалося розслідування, свідчить і відсутність належної процесуальної визначеності та порушення вимог ст.214 К України щодо обов`язку здійснювати досудове розслідування саме за тією правої кваліфікацією, яка внесена до ЄРДР, з можливістю її зміни виключно встановленому законом порядку з відповідним відображенням таких змін у реєстрі.

Більше того, вказане порушення має істотний характер, оскільки різні складі кримінальних правопорушень, передбачені ч.1 ст.126-1 КК України та ч.1 ст.125 КК України, передбачають різний предмет доказування, різний обсяг та характер доказів, а також різні процесуальні особливості розслідування.

Зокрема, кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, пов`язане із систематичністю вчинення насильства та наявністю відповідних ознак сімейних або близьких відносин, що взагалі не досліджується в межах складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України.

Зазначені порушення є істотними, оскільки вони призвели до обмеження прав сторони захисту, зокрема права:

?знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення особа підозрюється;

?розуміти форму досудового розслідування та процесуальні гарантії, що з неї випливають;

?реалізовувати право на захист у передбаченій законом процедурі.

Крім того, на думку сторони захисту, порушено правила підслідності та форми досудового розслідування

Так, згідно з положеннями КПК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125 КК України, розслідуються у формі дізнання органами дізнання, тоді як кримінальні правопорушення, передбачені ст.126-1 КК України, підлягають досудовому розслідуванню слідчими.

У даному кримінальному провадженні фактично відбулося змішання різних форм досудового розслідування, оскільки провадження розпочато та слідчі дії проводились у межах дізнання дізнавачем СД ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , проте ключове процесуальне рішення - повідомлення про підозру прийнято старшим слідчим СД ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 .

Такий підхід прямо суперечить вимогам КПК України щодо чіткого розмежування повноважень дізнавача та слідчого, а також визначення форми досудового розслідування залежно від правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Порушення правил підслідності є істотним, оскільки воно впливає на законність усіх подальших процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні.

Відповідно Витягу з ЄРДР, який міститься в матеріалах кримінального провадження, зазначеним особам не надано повноважень для здійснення досудового розслідування.

Повідомлення про підозру здійснено неналежним суб`єктом.

Відповідно до вимог КПК України, повідомлення про підозру здійснюється уповноваженою службовою особою, яка здійснює досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні.

У даному випадку:

?кримінальне провадження розпочато дізнавачем;

?відсутні будь-які процесуальні документи, які б підтверджували передачу провадження слідчому;

?відсутня постанова про створення групи слідчих;

?відсутнє доручення на здійснення досудового розслідування;

?відсутня постанова про зміну правової кваліфікації.

За таких обставин слідчий не набув процесуальних повноважень у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, повідомлення про підозру вручено особою, яка не мала на це законних повноважень, що відповідно до практики Верховного Суду є істотним порушенням прав особи та безумовною підставою для визнання такого повідомлені незаконним.

Також сторона захисту вважає, що у кримінальному провадженні має місце незаконність зібраних доказів.

Так, невідповідність правової кваліфікації кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР, тій, в межах якої фактично здійснювалось досудове розслідування та приймались процесуальні рішення, свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст.214 КПК України, саме відомості, внесені до ЄРДР визначають межі досудового розслідування. Будь-яке збирання доказів має здійснюватися виключно в рамках належної правової кваліфікації або після належної зміни у встановленому законом порядку. п

У даному випадку процесуальні дії проводились у межах правової кваліфікації ч.1 ст.125 КК України, яка не відповідає відомостям ЄРДР (ч.1 ст.126-1 КК України), що фактично означає проведення розслідування поза межами належним чином зареєстрованого кримінального провадження.

Згідно зі ст.86, 87 КПК України, доказ визнається допустимим лише у разі якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Докази, отримані з істотним порушенням прав та свобод людини або з порушенням встановленої процедури, є недопустимими та не можуть бути використані при прийняті процесуальних рішень.

Таким чином, всі докази, зібрані в умовах невідповідності правової кваліфікації, а також за участю неналежно визначених процесуальних осіб, є такими, що отримані з порушенням вимог КПК України, а відтак підлягають визнанню недопустимими.

Більш того, на думку сторони захисту, у кримінальному провадженні має місце незаконність визначення групи прокурорів.

Так, відповідно до ст.36, 37 КПК України прокурор, у тому числі визначена група прокурорів, здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та несе персональну відповідальність законність і своєчасність прийнятих процесуальних рішень.

Реалізація повноважень процесуального керівника можлива виключно за умови належного процесуального визначення групи прокурорів саме у тому кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР із відповідною правовою кваліфікацією.

Але відповідно Постанові про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 06.08.2025 року, прийнятою Київською окружною прокуратурою міста Одеси, якою призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000144 від 06.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України.

Невідповідність правової кваліфікації, зазначеної у постанові про визначення групи прокурорів, даним ЄРДР фактично свідчить про відсутність належного процесуального зв`язку між такими прокурорами та конкретним кримінальним провадженням. За таких обставин група прокурорів не може належним чином реалізовувати свої процесуальні права та виконувати покладені на неї обов`язки, оскільки вони визначені поза межами правового поля конкретного провадження.

Це, у свою чергу, ставить під сумнів законність:

наданих вказівок дізнавачу;

?погоджених процесуальних документів;

?прийнятих рішень у кримінальному провадженні;

?подальшого підтримання публічного обвинувачення.

Таким чином, порушення порядку визначення групи прокурорів має не формальний, а істотний характер, оскільки безпосередньо впливає на законність усього досудового розслідування та допустимість зібраних доказів.

Однією з ключових гарантій справедливого кримінального провадження є забезпечення права особи на захист, передбаченого ст.20 КПК України.

Право на захист включає, зокрема, можливість особи знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення вона підозрюється, розуміти обсяг та характер обвинувачення, а також будувати ефективну правову позицію відповідно до конкретної правової кваліфікації.

У даному випадку невідповідність між правовою кваліфікацією, внесеною в ЄРДР, та тією, в межах якої фактично здійснювалось досудове розслідування та приймались процесуальні рішення, призвела до правової невизначеності щодо суті підозри.

Така ситуація фактично позбавила сторону захисту можливості:

?належним чином оцінити обсяг обвинувачення;

?підготувати ефективні заперечення;

?заявляти обґрунтовані клопотання;

?реалізувати інші процесуальні права у повному обсязі

Більше того, здійснення процесуальних дій за однією правовою кваліфікацією при формальному існуванні іншої в ЄРДР створює ситуацію правої непередбачуваності та суперечить принципу верховенства права і правої визначеності.

Отже, зазначені порушення є істотними, оскільки безпосередньо вплинули на можливість реалізації права на захист, що відповідно до положень КПК України є безумовною підставою для визнання таких процесуальних дій незаконними та скасування прийнятих рішень.

Також сторона захисту вважає, що в діях підозрюваного відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України

Повідомлення про підозру від 12.01.2026 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України є необґрунтованим, оскільки фактичні обставини, викладені у повідомленні, не відповідають обов`язковим ознак складу цього кримінального правопорушення.

Домашнє насильство є системою взаємопов`язаних дій, які полягають у вчиненні систематичних дій (не менше трьох) і полягають у вчиненні фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних та близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Доведення факту систематичності актів домашнього насильства має здійснюватися різними засобами. В тому числі до комплексу таких систематичних дій можуть входити й один чи кілька епізодів такого насильства, за які особа б притягнута до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Водночас поряд із такими епізодами домашнього насильства має існувати один чи декілька епізодів насильства, за які особа не притягувалася до адміністративної відповідальності.

Доведення ознаки систематичності у складі домашнього насильства полягає у констатації того, що відповідні дії становлять систему, тобто є послідовними та повторюваними. Якщо мали місце факти притягнення особи за вчинення домашнього насильства до адміністративної відповідальності, однак вона знову вчинює акт

домашнього насильства і кількість окремих фактів домашнього насильства сукупно

вчинено щонайменше тричі, то є підстави для кримінально правової оцінки таких дій за ст.126-1 КК.

В основу Повідомлення про підозру ОСОБА_3 поклали систематичне, умисне та безпричинно в період часу з 24.06.2025 року по 10.08.2025 року вчиняла по

відношенню до свого батька ОСОБА_12 психологічне, економічне та фізичне

насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, штовханні, нанесенні

ударів руками, висловлювання нецензурною лайкою в його бік приниженні,

позбавленні можливості користуватися особистими документами дружини

останнього - ОСОБА_13 а саме: паспорту, ідентифікаційного коду, трудової

книжки, свідоцтва про народження, посвідчення інваліда 1 групи та медичної картки, що призвело до психологічних страждань та суттєво погіршення якості життя ОСОБА_12 , що не відповідає дійсності відповідно до доказів в матеріалах справи.

Щодо подій описаних за 24.06.2025 року не відповідає дійсності, оскільки

матеріали справи не містять жодних доказів подання ОСОБА_12 відповідних

заяв. Проте Клопотанням про долучення до матеріалів справи від 16.01.2026 року

долучалась копія Довіреності посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського

нотаріального округу ОСОБА_14 , за реєстровим номером 180, 181, від 22.04.2026 року, відповідно якої мати ОСОБА_13 уповноважила дочку ОСОБА_3 представляти інтереси, одержувати, вести, вирішувати, з правом подання скарг і клопотань, отримання та подання документів в органах державної влади, місцевого самоврядування, банках, судах, медичних закладах, соціальних установах.

Більше того, встановлено, що ОСОБА_13 добровільно видала довіреність на дочку ОСОБА_3 , чим реалізувала своє право на розпорядження власними

документами. Така обставина прямо спростовує твердження про будь-яке примусове

обмеження її прав з боку підозрюваного та виключає наявність ознак економічного

насильства.

Також кримінальне провадження внесено до ЄРДР за №0000144

від 06.08.2025 року, але в основу Підозри включено події які не відповідають

дійсності.

Щодо подій які викладених за 10.08.2025 року, які описані в Повідомленні як

систематичні дії ОСОБА_3 , то вони не відповідають дійсності, оскільки щодо описаних дій за 10.08.2025 року відкрито кримінальне провадження №0000022 від 12.02.2026 року стосовно дій ОСОБА_15 - батька ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження у яких наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до диспозиції ст.126-1 КК України, кримінально караним є

систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства, яке

призводить до фізичних чи психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати

працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Однак викладені обставини не свідчать про систематичність дій, що є обов`язковою ознакою складу злочину за ст.126-1 КК України; не підтверджують факту економічного насильства, оскільки відповідно правової природи особистих документів, їх використання та розпорядження належить виключно їх власнику; не містять жодних даних про заподіяння психологічних чи фізичних страждань у розумінні закону.

Відповідно до ст.91 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана довести, зокрема, подію кримінального правопорушення, форму вини, мотив та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження. Проте у даному випадку не доведено ані факту насильства, ані його систематичності, ані настань будь-яких шкідливих наслідків.

Крім того, згідно з ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру можливе лише за наявності достатніх доказів. Фактична відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення та недоведеність його обов`язкових ознак свідчить про те, що така підозра ґрунтується на припущеннях, що є неприпустимим.

Таким чином, у діях ОСОБА_3 відсутні обов`язкові елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, зокрема систематичність, насильницький характер дій та шкідливі наслідки, що в сукупності свідчить про необґрунтованість повідомлення про підозру та необхідність його скасування.

Сукупність наведених обставин свідчить про істотні порушення норм КПК України під час досудового розслідування, зокрема, невідповідність правової кваліфікації, внесеної до ЄРДР, фактичній кваліфікації, в меж якої здійснювались слідчі дії, призначались групи прокурорів, створювались групи дізнавачів, приймались процесуальні рішення, що призвело до здійснення процесуального керівництва неналежними суб`єктами, а також до збирання доказів поза межами належної правої процедури, що відповідно до ст.86, 87 КПК України свідчить про недопустимість.

Крім того, зазначені порушення істотно обмежили право на захист, оскільки створили правову невизначеність щодо суті підозри унеможливили належну реалізацію процесуальних прав сторони захисту. За таких обставин повідомлення про підозру є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню як прийняте з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону.

Адвокат ОСОБА_4 , приймаючи участь в судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в скарзі, просив скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила з приводу задоволення скарги, зазначила про обґрунтованість та законність повідомленої ОСОБА_16 підозри. На переконання прокурора, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти до переконання в тому, що ОСОБА_16 причетна до вчинення кримінального правопорушення, за обставин зазначених у повідомленні про підозру. Так, це підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколами допиту потерпілого, свідків тощо. Про підозру ОСОБА_16 повідомлено з дотриманням порядку, встановленого КПК України. Відомості до ЄРДР внесені 06.08.2025 за ч.1 ст.125 КК України, але згодом відбулася перекваліфікація на ст.126-1 КК України. Тому, проведення слідчих дій з початку дізнавачем, а згодом, після перекваліфікації на більш тяжкий злочин, слідчим, є цілком законним. Тому, доводи сторони захисту про ведення досудового розслідування неуповноваженим слідчим та/або прокурором є надуманими. Наразі триває виконання вимог ст.290 КПК України, а саме сторона захисту ознайомлюється з матеріалами досудового розслідування. Крім того, через зловживання захистом своїми правами, ухвалою слідчого судді від 26.03.2026 стороні захисту був встановлений строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 06.04.2026 включно. Тому, шляхом подання необґрунтованих скарг сторона захисту просто затягує строки досудового розслідування. Прокурор просила відмовити в задоволення скарги.

Крім того, прокурор надала в розпорядження слідчого судді копії документів з матеріалів кримінального провадження, необхідних для розгляду скарги, які були досліджені і долучені до матеріалів судового провадження за скаргою.

Слідчий СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , приймаючи участь в судовому засіданні, підтримав позицію прокурора, та також заперечив проти задоволення скарги захисника.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши їх доводи, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Станом на момент розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження №0000144 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, не закрито, обвинувальний акт до суду не направлявся, а скаргу подано після спливу двох місяців з дня вручення підозри (12.01.2026).

Аналіз положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру положень Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.277 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ВП №4 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000144 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження 12.01.2026 року старшим слідчим СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, яке було погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_8 , та в подальшому, 12.01.2026 вручено під розписку підозрюваній в порядку, передбаченому ст.ст.278, 111, 112, 135 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що ним зібрано достатньо доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, покази потерпілого ОСОБА_12 , низки свідків; протоколи огляду предметів; протокол огляду відеозаписів; висновок експерта тощо.

При цьому, з досліджених доказів вбачається причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення. На даній стадії процесу для повідомлення особі про підозру достатньо кількох доказів. Вся інша сукупність доказів, яких буде достатньо для складання щодо особи обвинувального акту, передбачена на стадії завершення досудового розслідування.

Слідчим відповідно до ч.2 ст.276 КПК України роз`яснені ОСОБА_3 процесуальні права підозрюваного, додавши до повідомлення по підозру пам`ятки про права і обов`язки підозрюваного .

Оскаржуване стороною захисту повідомлення про підозру по формі і за змістом відповідає ч.1 ст.277 КПК України, зокрема, повідомлення про підозру містить обов`язкові відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підписи слідчого, прокурора.

Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами ч.4 ст.22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із повноважним прокурором.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (справа «Девеер проти Бельгії» (заява № 6903/75, рішення від 27.02.1980, § 46).

Отже, з огляду на низку процесуальних рішень керівників правоохоронного органу та прокуратури, повідомлення про підозру складено, підписано і затверджено належними суб`єктами.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Повідомлення про підозру було вручено підозрюваній у встановленому порядку в день складання повідомлення про підозру 12.01.2026.

Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.4 ст.278 КПК України), що також було виконано слідчим з огляду на досліджений в судовому засіданні витяг з ЄРДР.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.

Дотримання належної правової процедури здійснення повідомлення про підозру має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

На переконання слідчого судді, при складанні підозри і її врученні органом досудового розслідування зазначені вимоги було дотримано в достатній мірі.

Отже, як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 12.01.2026 відповідає вимогам ст.ст.276-277 КПК України, а при врученні повідомлення про підозру були дотримані вимоги ст.ст.278, 111, 112, 135 КПК України.

Тому доводи сторони захисту є надуманими, такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин, повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 12.01.2026 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України скасуванню не підлягає, у зв`язку з тим, що підозра у вчиненні ОСОБА_3 зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою та здійснена з дотриманням порядку повідомлення про підозру, передбаченого КПК України.

Доводи сторони захисту про недоведеність правової кваліфікації відомостям, внесеним до ЄРДР, порушення правил підслідності та форми досудового розслідування, повідомлення про підозру неналежним суб`єктом, незаконність зібраних доказів, незаконність визначення групи прокурорів, порушення права на захист, відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення, спростовуються матеріалами досудового розслідування, а саме витягами з ЄРДР, постановою про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст.125 КК України на ст.126-1 КК України (а.п.34-35), постановою про визначення підслідності та доручення проведення досудового розслідування (а.п.36-37), ухвалою слідчого судді від 23.10.2025 про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні доказів (а.п.40), процесуальними рішеннями уповноважених посадових осіб правоохоронних органів тощо.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.111, 112, 277-278, 303, 305-307, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 12.01.2026 у кримінальному провадженні №0000144 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, складеного і підписаного старшим слідчим СВ ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого процесуальним керівником прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_8 .

Матеріали кримінального провадження №0000144 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, повернути уповноваженому слідчому.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1