Провадження № 1-кп/750/97/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подані у кримінальному провадженні, внесеному 18.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 по обвинуваченню:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст. 114-1, ч. 3 ст.332, ч.5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України,

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст.114-1, ч. 3 ст.332, ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурором подані письмові клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , так як строк його дії закінчується, а ризики, які виправдовують тримання під вартою зазначених осіб, не зменшилися, судове провадження не може бути завершено до спливу продовженого строку дії запобіжного заходу.

Клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 мотивовано тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень. Ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені на досудовому розслідуванні, продовжують існувати і не зменшились, застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому не забезпечить запобіганню цим ризикам.

Вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 , розуміючи, що вчинив тяжкі злочини, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, може змінити місце свого проживання, в тому числі шляхом виїзду за кордон, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи, має закордонний паспорт. Ризик, визначений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано тим, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні. Розмір застави прокурор просив не визначати в силу ч. 6 ст.176 КПК України.

Клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 прокурором обґрунтовується тим, що обвинувачений, розуміючи невідворотність покарання, може змінити місце свого проживання, в тому числі шляхом виїзду за кордон, оскільки може використати свої зв`язки у ІНФОРМАЦІЯ_3 та у ІНФОРМАЦІЯ_3 , які можуть виготовити підроблені документи для безперешкодного перетину державного кордону України. Також прокурор стверджує про існування ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки вже був зафіксований факт розмови обвинуваченого з іншими особами, в ході яких він обговорює спробу ведення органу досудового розслідування в оману. Також на думку прокурора більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не може бути застосований до обвинуваченого. Розмір застави просив не визначати в силу ч. 6 ст. 176 КПК України.

В судовому засіданні учасники висловили наступні позиції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Зазначив, що прокурором, без врахування рішення Європейського суду у справі "Тандир проти України", не обгрунтовано неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, як то домашній арешт. Такі обставини не були озвучені прокурором, проте суд повинен їх чути. Суд також повинен врахувати особисті дані обвинуваченого, зокрема, його інвалідність, наявність постійного місця проживання, закриті кордони, наявність заборони на виїзд з країни чоловіків. На переконання захисника, суд має право визначити розмір застави. В той же час і домашній арешт зможе забезпечити позитивну поведінку обвинуваченого і його явку до суду. Законодавство не говорить про те, що судом повинні сприйматися суспільний інтерес, думки, відчуття, мова повинна йти лише про закон.

Обвинувачений ОСОБА_4 свого захисника підтримав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 оголосив письмові заперечення, в яких просив відмовити прокурору в задоволенні клопотання, застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт або більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. Також просив з метою з`ясування обгрунтованості клопотання про продовження терміну тримання під вартою в порядку ст. 193, 194 КПК України викликати свідків обвинувачення щодо яких прокурор зазначає, що на них може впливати обвинувачений.

Обвинувачений ОСОБА_5 позицію свого захисника підтримав.

Заслухавши думку учасників справи, перевіривши доводи прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує характер висунутого їм обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, та погоджується з доводами прокурора про те, що обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, що загрожує їм в разі визнання винуватими, можуть переховуватись від суду. Таке переховування, на переконання суду, може мати місце і в межах території України. Крім того, додатково ОСОБА_4 має інвалідність 2 групи, що дає йому право виїзду за межі України.

Крім цього, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, які на даний час не надали свої покази безпосередньо під час судового розгляду, з метою зміни їхніх показань на свою користь. Наразі свідки судом не допитані.

Тобто, наявні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не відпали і продовжують існувати.

На переконання суду застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ними встановлених ризиків, ґрунтуються на сукупності встановлених обставин, наведених у цьому рішенні, з урахуванням відомостей про осіб обвинувачених. Також суд вважає, що в клопотанні прокурора було вказано, про неможливість застосування до обвинувачених, більш мякого запобіжного заходу, яким є застава, з огляду на вимоги ч. 6 ст.176 КПК України.

Так, відповідно до частини шостої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким чином, посилання захисників на можливість обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не може бути задоволено з огляду на законодачу заборону.

Судом також враховується, що ч. 6 ст. 176 КПК України визнана конституційною відповідно до рішення Конституційного Суду України №7-р (ІІ) 2024 від 19.06.2024.

Враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визначення обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_7 про виклик до суду свідків обвинувачення в порядку ст. 193, 194 КПК України, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Дійсно, ч. 4 ст. 193 КПК України передбаченого, що суд за клопотанням сторін має право заслухати будь-якого свідка при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Разом з тим, з врахуванням приписів ст. 327 КПК України, забезпечення явки цих свідків покладається на сторону, яка заявила клопотання про їх допит. Наразі захисником ставиться питання не про допит цих свідків щодо пред`явленого обвинувачення, тому в даному випадку обов`язок забезпечити явку цих свідків не може бути покладений і на прокурора. Суд також не має повноважень забезпечувати явку свідків для сторони захисту.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зважачюи на стадію судового розгляду, суд дійшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до 10 травня 2026 року, без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до 10 травня 2026 року, без визначення розміру застави.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 13.03.2026 о 13 год 00 хв.

Суддя ОСОБА_8