Справа № 464/2919/26
пр.№ 1-кс/464/463/26
УХВАЛА

про арешт майна

05 травня 2026 року м. Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 12.03.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

слідчий СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 12.03.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, яке підозрюваний 29.04.2026 ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції в якості речових доказів, а саме: смартфон «APPLE iPhone 11 64GB» із чохлом чорного кольору та безпровідні навушники «Cyboo» білого кольору, у кримінальному провадженні №0000282 від 12.03.2026, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження.

Клопотання обґрунтовує тим, що Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08:00 год. 19.08.2025 самовільно залишив без поважних причин місце несення служби, а саме військове містечко № НОМЕР_2 (Немирів) військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , та не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання у м. Львові, до моменту його затримання 15.12.2026 за адресою АДРЕСА_2 , чим фактично припинив вчинення триваючого кримінального правопорушення, чим вчинив самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім цього, 02.03.2026 близько 17:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні бару «Психів», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 22, розпивав спиртні напої спільно зі своїм знайомим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 , скориставшись відсутність сторонніх осіб з корисливих мотивів, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що банківська картка у відповідності до норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.. 1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ КБ «Приват Банк» і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, з метою подальшого незаконного використання, шляхом здійснення покупок товару з вказаної картки, викрав із столу приміщення бару «Психів» банківську картку АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_3 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 , чим вчинив викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

В подальшому цього ж дня 02.03.2026 ОСОБА_5 , утримуючи викрадену напередодні у потерпілого ОСОБА_7 платіжну банківську карту, випущену Акціонерним Товариством «Приватбанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , будучи обізнаним, що на банківському рахунку, прив`язаного до цієї банківської карти знаходиться значна сума грошових коштів та достовірно знаючи пін-код доступу до вказаної картки, який побачив напередодні коли потерпілий розраховувався самостійно вказаною карткою, вирішив скористатись цим, вчиняючи фінансові операції із цією платіжною карткою без дозволу її власника.

Відтак, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_5 о 17:35 год. зайшов до приміщення ломбарду «ЕВ.РО.ЛОМБАРД №3», розташованого за адресою м. Львів, вул. Сихівська, 28, де в період часу з 17:37 по 17:47 год. здійснив розрахунок викраденою у потерпілого ОСОБА_7 платіжною банківською карткою, придбавши смартфон марки Tecno Camon 17P (CG7n) 6/128GB Dual SIM за ціною 3290 грн., навушники «Cyboo» білого кольору за ціною 220 грн. та смартфон «APPLE iPhone 11 64GB» за ціною 5600 грн. Загальна вартість викраденого майна становить 9110,00 грн. В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, направлені на таємне викрадення грошових коштів потерпілого ОСОБА_7 , використовуючи для фінансових операцій вищевказану платіжну картку, ОСОБА_5 організував зняття грошових коштів та купівлю продуктів харчування в магазині АТБ, що розташований за адресою м. Львів, вул. Трильовського, 29а, із залученням третіх осіб, які не були обізнані про його злочинний умисел, де у період часу з 19:11 по 23:00 02.03.2026 таємно викрав грошові кошти із банківського рахунку потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 20787,60 гривень. Відтак своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 29897 гривень 60 копійок, чим вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

29.04.2026 підозрюваний у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції майно, яке той придбав за викрадені кошти з викраденої банківської карти в ломбарді «ЕВ.РО.ЛОМБАРД №3» 02.03.2026, а саме: смартфон «APPLE iPhone 11 64GB» із чохлом чорного кольору та безпровідні навушники «Cyboo» білого кольору.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що добровільно видане підозрюваним майно є речовим доказом, було здобуте ним злочинним шляхом, і має суттєве значення для проведення досудового розслідування, так як могло зберегти на собі сліди злочину, та може бути використане як доказ вчиненого кримінального правопорушення, просить клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду клопотання за його відсутності, таке підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що таке підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу).

З матеріалів клопотання встановлено, що СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 12.03.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Матеріалами клопотання підтверджується, що 29.04.2026 підозрюваний ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції смартфон «APPLE iPhone 11 64GB» із чохлом чорного кольору та безпровідні навушники «Cyboo» білого кольору.

Згідно з постановою про визнання предмета речовим доказом від 29.04.2026, вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене та те, що доступ до майна, на яке слід накласти арешт, отримано в порядку, визначеному КПК України, таке є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, стороною досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, відтак слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення поданого клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідним для встановлення обставин у кримінальному провадженні та збереження речового доказу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 117, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, добровільно видане 29.04.2026 підозрюваним ОСОБА_5 , а саме: смартфон «APPLE iPhone 11 64GB» із чохлом чорного кольору та безпровідні навушники «Cyboo» білого кольору, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Передати майно, на яке накладено арешт, на зберігання слідчим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000282 від 12.03.2026.

Ухвала підлягає до виконання слідчими, прокурорами у кримінальному провадженні №0000282 від 12.03.2026.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 05 травня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1