ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 621/1911/23 Провадження 1-кп/636/741/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 місто Чугуїв

Колегія суддів Чугуївського міського суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000147 від 12.06.2022, за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борки Зміївського району Харківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

в с т а н о в и л а:

Обвинувальний акт з додатками відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, надійшов на розгляді в Чугуївський міський суд Харківської області, відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 27.03.2025.

Згідно ухвали Чугуївської міського суду Харківської області від 12.01.2026 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 спливає 12.03.2026.

Прокурором заявлено клопотання про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченому, у зв`язку з тим, що ризики встановленні судом є актуальним та продовжують існувати, захисники та обвинувачений заперечували проти продовження строків тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки вважають клопотання прокурора необґрунтованим та безпідставним.

Колегія суддів, розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи ОСОБА_6 , має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення - злочину, санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Але на думку колегії суддів навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час та є актуальними, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачуються; ставлення до скоєного та обставини інкримінованого кримінального правопорушення вчиненого проти життя та здоров`я особи.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, яке інкримінується обвинуваченому, а саме вчинення особливо тяжкого злочину проти життя, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права на життя та здоров`я населення, яке, відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності продовження існування ризиків, якими прокурор обґрунтовував необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на момент розгляду клопотання ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, які прокурор вважав доведеними, направивши обвинувальний акт до суду, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.

Доводи захисника про відсутність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то вони є обґрунтованими, з огляду на те, що досудове розслідування на даний час завершено.

Оскільки під час судового засідання допитані потерпіла та всі свідки, то твердження прокурора про існування ризику за п.3 ч.1 ст.177 КПК України, в частині впливу на потерпілу та свідків, суд вважає необґрунтованим, залишаючи існуючим ризик того, що ОСОБА_6 може вплинути на експертів, за раніше визначених підстав.

Крім того, доводи сторони захисту щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування матеріалами кримінального провадження, як і існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, який погодився із висновками суду щодо обґрунтованості клопотань прокурора та залишив обрані стосовно обвинувачених запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без змін.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування, зміни запобіжного заходу та не зникли наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а відтак вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку.

Враховуючи положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави судом не визначався.

На підставі викладеного, керуючись положеннями глави 18 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто по 08 травня 2026 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3