Єдиний унікальний номер 448/440/26
Провадження № 1-кс/448/80/26
У Х В А Л А

11.03.2026 місто Мостиська

Слідча суддя Мостиського районного суду Львівської області - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська клопотання слідчого СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, погодженого прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від «06» березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч. 2 ст. 194 КК України,

в с т а н о в и л а :

1. Слідчий СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт у виді заборони відчуження, користування та розпорядження на вилучений мобільний телефон марки «IQOO 12» з чохлом чорного кольору та IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , із встановленою сім картою НОМЕР_3 , упакований в сейф пакет NPU5093809.

2. Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000073 від «06» березня 2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 2 ст. 194 КК України.

3. Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою отримання грошової винагороди за вчинення протиправних дій, вчинили кримінальне правопорушення за таких обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05 березня 2026 року, неповнолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , використовуючи один із месенджерів у мережі Інтернет, вступили у спілкування з невстановленою на даний час особою, яка запропонувала їм грошову винагороду за вчинення підпалів транспортних засобів, за умови надання фото- або відеопідтвердження вчинення такого підпалу.

Усвідомлюючи протиправний характер запропонованих дій та бажаючи отримати грошову винагороду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 погодилися на вказану пропозицію і заздалегідь досягли спільної згоди на вчинення підпалів транспортних засіб, з подальшим направленням підтвердження виконання завдання невстановленій особі.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, 05 березня 2026 року приблизно о 21 год 43 хв, неповнолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи на території військового містечка «ДОСи», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, спрямованим на пошкодження та знищення майна шляхом підпалу, діючи за попередньою змовою групою осіб, підійшли до припаркованих на загальній автомобільній стоянці транспортних засобів, зокрема: транспортного засобу марки Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_4 та транспортного засобу марки Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_5 , які перебувають у власності ОСОБА_8 та позначили зазначені транспортні засоби нанісши символ у вигляді білого хреста на вітрове скло за допомогою клейкої стрічки білого кольору та після цього, використовуючи заздалегідь підготовлені засоби для підпалу, здійснили підпали передньої частини вищевказаних транспортних засобів, унаслідок чого виникла пожежа, а транспортні засоби марки Subaru Outback, державний номерний знак НОМЕР_4 та Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_5 , отримали значні механічні та термічні пошкодження, чим їх власниці ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду.

06 березня 2026 року слідчим СВ Яворівського районного відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором у кримінальному проваджені, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України

4. Вказує, що 06 березня 2026 року о 17 год. 58 хв. слідчим СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 , у порядку, передбаченому ст.ст. 40,104,131,132,208-211,213 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Арламівська Воля, Мостиського району, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, раніше не судимого, в ході якого співробітником Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 на підставі ч.3 ст.208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч.7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, здійснено обшук затриманого неповнолітнього ОСОБА_5 , під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «IQOO 12» з чохлом чорного кольору та IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , із встановленою сім картою НОМЕР_3 .

Вказує, що з метою збереження слідів вчинення кримінального правопорушення вказані мобільний телефон марки «IQOO 12» з чохлом чорного кольору та IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , із встановленою сім картою НОМЕР_3 упаковано в сейф пакет NPU 5093809.

5. Зазначає, що 06 березня 2026 року вищевказані мобільний телефон марки «IQOO 12» з чохлом чорного кольору та IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , із встановленою сім картою НОМЕР_3 постановою слідчого ОСОБА_3 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000073 від «06» березня 2026.

6. Вказує, що вищевказане вилучене майно, саме по собі або в сукупності з іншими речами та документами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та не становлять собою і не включають до себе речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю.

7. Зазначає, що з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

8. Незастосування арешту на майно, може призвести до його зникнення, знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

9. Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. В поданому клопотанні просить розгляд такого проводити без його участі.

10. Власник майна в судове засідання не з`явився, проте, як убачається зі змісту ст.172 КПК України неприбуття в судове засідання слідчого, власника та користувача майна не перешкоджає розгляду клопотання.

11. Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до частини першої статті 107 КПК.

12. Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи із такого.

13. Як вбачається з документів наданих слідчому судді, 06 березня 2026 року розпочато кримінальне провадження №0000073, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 2 ст. 194 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

14. Постановою слідчого СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 06.03.2026 мобільний телефон марки «IQOO 12» з чохлом чорного кольору та IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , із встановленою сім картою НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

15. Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

16. Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

17. Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено,що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

18. В свою чергу, відповідно до частини третьої статті 170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

19. А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

20. Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

21. В свою чергу, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

22. Проте, попередні положення, жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

23. Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

24. Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів.

25. Слідчий суддя знаходить, що в даних правовідносинах у відповідності до вимог КПК необхідне вжиття заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування, вилучене майно визнано речовим доказом та визначено порядок зберігання; мета такого заходу відповідає інтересам суспільства, вона пов`язана із ефективністю розслідування кримінального провадження та збереженням речових доказів; в даних правовідносинах власники майна не будуть нести надмірний тягар, оскільки вони не позбавляються права власності і до нього застосовані лише тимчасові обмеження у зв`язку із проведенням досудового розслідування при вчиненні кримінального правопорушення (злочину).

26. Таким чином, з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, необхідності проведення експертиз, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для накладення на нього арешту.

27. Окремо, слідча суддя наголошує, що власник майна в разі зволікання і затягування розслідування справи, вправі самостійно звернутись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту з майна.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 107, 131-132, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

1. Клопотання слідчого СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, погоджене прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від «06» березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 2 ст. 194 КК України задовольнити.

2. Накласти арешт у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження на вилучений мобільний телефон марки «IQOO 12» з чохлом чорного кольору та IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , із встановленою сім картою НОМЕР_3 , упакований в сейф пакет NPU 5093809.

3. Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

4. Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

5.У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

6. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

7.Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала суду виготовлена та підписана слідчою суддею в нарадчій кімнаті 11.03.2026 року.

Слідча суддя ОСОБА_12