Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/153/26
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 12.01.2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної ухвали

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 12.01.2026 року у задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовлено з мотивів, що скарга ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Житомирській області щодо невнесення відомостей про кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 19.08.2025 вже була предметом судового розгляду, за результатами розгляду якої слідчий суддя постановив ухвалу. Слідчим суддею вже було надано оцінку доводам ОСОБА_7 на предмет необхідності та наявності підстав внесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 19.08.2025 тому він вбачає недопустимим повторне звернення до суду зі скаргою про зобов`язання уповноваженої особи ГУНП в Житомирській області внести відповідні відомості до ЄРДР за заявою від 19.08.2025.

Вимоги апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 12.01.2026 року, ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала винесена з істотними порушеннями норм кримінального процесуального закону, з неправильним застосуванням принципу юридичної визначеності та без урахування практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

ОСОБА_7 зазначає, що слідчий суддя дійшов хибного висновку про тотожність предмета та підстав скарг. Предметом повторної скарги є невиконання судового рішення, що становить окреме, самостійне та триваюче процесуальне порушення, яке виникло після постановлення попередньої ухвали. Ухвалою від 02.10.2025 року не було вирішено питання внесення відомостей до ЄРДР, не надано оцінку виконання вимог ст.214 КПК України, не встановлено факту усунення порушення.

Вказує на порушення імперативних вимог ч.1 ст. 214 КПК України: слідчим суддею не перевірено, чи внесені відомості до ЄРДР, не витребувано витяг з ЄРДР, допущено можливість ігнорування прямої норми закону та ухвали суду.

Зауважує те, що позиція слідчого судді суперечить стандартам ЄСПЛ щодо обов`язковості та ефективності судового контролю.

ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12.01.2026 року, постановити ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу ГУНП в Житомирській області внести відомості до ЄРДР за заявою від 19.08.2025 року, зобов`язати надати заявнику витяг з ЄРДР.

Позиції учасників справи

Скаржник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, зазначених у ній.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, скаржника, прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному проваджені.

Як передбачено ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. Випадки для оскарження рішень, дій або бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора чітко передбачені законодавцем і розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, має місце у разі надходження до компетентного суб`єкта заяви, яка містить інформацію про вчинення саме кримінального правопорушення, та невнесення відповідного запису до ЄРДР протягом 24 годин з моменту надходження такої заяви.

Так, зі змісту скарги ОСОБА_7 вбачається, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02.10.2025 року скаргу ОСОБА_7 задоволено частково та зобов`язано уповноважену особу ГУНП в Житомирській області розглянути заяву від 19.08.2025 відповідно до вимог ст.214 КПК України та повідомити про результати її розгляду.

Таким чином, заява ОСОБА_7 від 19.08.2025 року вже була предметом дослідження під час розгляду його скарги на бездіяльність слідчого СВ ЖРУП №1 ГУНП в Житомирській області.

В свою чергу, у скарзі від 29.12.2025 ОСОБА_7 повторно просить визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР за тією ж заявою від 19.08.2025.

З огляду на це, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що скарга ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Житомирській області щодо невнесення відомостей про кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 19.08.2025 вже була предметом судового розгляду, за результатами розгляду якої слідчий суддя постановив ухвалу. Слідчим суддею вже було надано оцінку доводам ОСОБА_7 на предмет необхідності та наявності підстав внесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 19.08.2025.

При цьому невиконання ухвали слідчого судді, якою задоволено скаргу на бездіяльність, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, не слід ототожнювати з самою продовжуваною бездіяльністю. Дійсно, відсутність належного виконання чи відомостей про будь які результати розгляду ухвали слідчого судді від 02.10.2025 не може вважатися таким, що відповідає вимогам КПК, проте вказана бездіяльність не надає підстав для задоволення відповідної скарги, подача якої не грунтуєтсья саме на положеннях ст. 303 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обрунтованих доводів для висновку про допущену бездіяльність, передбачену ст.303 КПК України, в скарзі не зазначено, а тому, погоджується з висновками суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді, в якій наведені аргументовані підстави для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_7 і які в повній мірі відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права с принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judiсаtа, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Отже, колегія суддів вважає, що викладені у скарзі ОСОБА_7 вимоги не входять до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню відповідно до статті 303 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 12.01.2026 року, якою відмовлено задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей до ЄРДР - залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ